Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Шевчук Н.М. звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивувала тим, що 12.08.2007 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, у якому [INFO] у них народився син [PERSON] . 22.08.2011 рішенням Староміського районного суду м. Вінниці шлюб між сторонами було розірвано, місцем проживання дитини визначено постійне місце проживання матері [PERSON] . Згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 06.09.2012 року по цивільній справі №212/11117/2012 з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 700 грн, починаючи з 09.08.2012 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що на даний час її матеріальний стан змінився, оскільки витрати на утримання дитини зросли у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Також змінився сімейний стан позивачки, оскільки 25.10.2012 позивач вдруге зареєструвала шлюб, який розірвано рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 16 січня 2018 року (справа №135/1390/17). У другому шлюбі у позивачки народилася донька, тобто наразі на її утриманні перебуває двоє дітей. У той же час відповідач працює та має належний і достатній дохід. Враховуючи викладене, позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 06.09.2012 по справі №212/11117/2012, та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У визначений ухвалою суду строк відповідач ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав, своїм правом на продовження строків на подання відзиву не скористався. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання. Судом установлено, що 12.08.2007 між [PERSON] \~та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, за актовим записом №1983 (а.с. 13 зворот). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.02.2010 (а.с. 12 зворот). Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 22.08.2011 у справі №2-1097/11 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; прізвище після розірвання шлюбу: чоловіка « [PERSON] », дружини - « [PERSON] »; місцем проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , визначено постійне місце проживання матері [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили 02.09.2011 (а.с. 14-15). Згідно з виконавчим листом №212/11117/2012 від 10.09.2012 з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмір 700 грн щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 09.08.2012 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 12). 25.10.2012 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] у зв`язку з чим змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.10.2012 (а.с. 16). Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 16.01.2018 у справі №135/1390/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; після розірвання шлюбу, [PERSON] , за її згодою, залишено прізвище « [PERSON] ». Рішення суду набрало законної сили 16.02.2018 (а.с. 17). Відомості про вказане судове рішення у відповідності по положень до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» отримано судом з Єдиного державного реєстру судових рішень в порядку повного доступу до нього, оскільки позивачем надано знеособлену копію рішення. Позивач [PERSON] разом з дитиною [PERSON] мають зареєстроване місце проживання за однією адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи №23051, №23052, виданими 29.05.2018 Департаментом адміністративних послуг ВМР (а.с. 11 зворот, 13). Відповідач [PERSON] згідно відповіді №1027736 від 13.01.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру з 04.04.2016 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст. 181 СК України). Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідні роз`яснення викладені також у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів або ж погіршенням матеріального стану матері дитини остання може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає зміну способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року (провадження №6-143цс13), від 30 червня 2020 року у справі №343/945/19 (провадження № 61-2057св20), від 12 січня 2022 року у справі №545/3115/19 (провадження № 61-18145св20), від 23 травня 2022 року у справі №752/26176/18 (провадження №61-16697св21). Судом установлено, що позивач, з якою проживає дитина, звертаючись до суду, просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти саме у частці від його доходу. При цьому вказує на зміну її сімейного стану у зв`язку із народженням ще однієї дитини, яка також перебуває на її утриманні. Суд зауважує, що розмір стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] було визначено рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 06.09.2012 по справі №212/11117/2012. Відомостей щодо припинення стягнення аліментів на підставі вказаного судового рішення матеріали справи не містять, зустрічних позовних вимог щодо його припинення у частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] відповідачем також не заявлялося. Разом з тим, відповідачем не спростовано належними доказами обставини фактичного проживання сина [PERSON] разом із позивачкою. Обставина зміни сімейного стану позивачки підтверджується матеріалами справи, що є обставиною, яка є підставою для зміни розміру аліментів. Визначаючись щодо розміру аліментів, зважаючи на зміну способу стягнення, то суд зважає, що відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2025 року становить 3196 гривень. Дитині [PERSON] , [INFO] , на день ухвалення рішення суду виповнилося 15 років. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд,\~при визначені\~розміру аліментів,\~враховує обов`язок\~обох батьків\~утримувати дитину\~до її\~повноліття,\~розмір гарантованого\~законодавством України\~прожиткового мінімуму\~для дітей\~відповідного віку,\~те,\~що відповідач\~здорова,\~працездатна особа\~та має\~можливість надавати\~матеріальну допомогу,\~доказів зворотного\~відповідачем суду\~не надано,\~тоді як\~дитина потребує\~такої допомоги,\~а тому,\~вважає можливим\~визначити аліменти\~на утримання\~дитини в\~розмірі 1/4\~частини всіх\~видів заробітку\~(доходів)\~відповідача, але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~доходів громадян\~на дитину\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи з дня\~набрання законної\~сили даним\~рішенням і\~до досягнення\~дитиною повноліття, змінивши спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 06.09.2012 по справі №212/11117/2012. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В разі невиконання цього обов`язку в добровільному порядку особа має на право звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (дітей) у разі наявності обставин, передбачених ст. 185 СК України. Сплата аліментів при визначеному новому способі проводиться з дня набрання рішення законної сили (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Outcome: approved