Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись в суд із позовом до Теребовлянської міської ради, про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] ; та про визнання права власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивачі вказують, що родина у складі: голова родини [PERSON] , та члени родини - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у 1945 році була переселено У Тернопільську область із с. Мильнів Перемишльського повіту Жешівського воєводства (Польща) у звязку із цим було втрачено документи, які би могли підтверджувати родинні відносини між членами сімї. Житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, що складається із 6 членів: сестра [PERSON] , син [PERSON] , невістка [PERSON] , внучка [PERSON] , онук [PERSON] головою якого була [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина за законом на належну їй частку житлового будинку, яку прийняла сестра [PERSON] у встановленому законом порядку, однак не оформила спадкові права. [PERSON] померла [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу Лазьо В.Р., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами після смерті матері [PERSON] , у зв"язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи та право власності зареєстровано за колгоспним двором. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належну йому частку житлового будинку, яку прийняла дружина [PERSON] у встановленому законом порядку. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєвої Л.І., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами після смерті чоловіка [PERSON] , у зв"язку з тим, що право власності зареєстровано за колгоспним двором та не визначенням частки майна, що підлягає успадкуванню. Посилаючись на наведене позивачі, просять задовольнити позов. Позивачі в підготовче судове засідання до суду не з`явилися, просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, про що надали до канцелярії суду письмові заяви. Представник відповідача Теребовлянської міськ.ої ради просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти його задоволення позову, про що надав до канцелярії суду письмову заяву. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. У довідці Державного архіву Львівської області від 07.09.2004 року №Н-1311-04/п, вказано, що у документах Державного архіву Львівської області значиться, родина у складі: голова родини [PERSON] , та члени родини - [PERSON] , [PERSON] 1912 року народження, [PERSON] , [PERSON] 1922 року народження, у 1945 році була переселено У Тернопільську область із с. Мильнів Перемишльського повіту Жешівського воєводства (Польща). Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 25.04.1990 року,виданого на підставі рішення виконавчого комітету Теребовлянської районної ради народних депутатів №71від 20.04.1990 року, житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами,що знаходиться за адресою: по [ADDRESS] , дійсно належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON] та складається з 5-ох членів. Як вбачається із довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області №16/10-08/104 від 17.02.2025, будинок по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, за даною адресою станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: сестра [PERSON] , син [PERSON] , невістка [PERSON] , онучка [PERSON] , онук [PERSON] головою якого була [PERSON] . Як вбачається із довідки, виданої Теребовлянським БТІ 26.05.2021 №174, житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] належить колгоспному двору, що складається з 5 членів, на підставі свідоцтва про право власності видане Теребовлянською районною радою радою на підставі рішення виконкому №71від20.04.1990 року. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 02.09.1993, [PERSON] та [PERSON] 02.09.1993 зареєстрували шлюб. Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору що по [ADDRESS] , які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/6 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть№00049533348 від 18.02.2025, [PERSON] 1912 року народження, померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина за законом на належну їй частку житлового будинку, яку прийняла сестра [PERSON] у порядку передбаченому ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, однак не оформила спадкові права, що підтверджується довідками виданими виконкомом Теребовлянської міської ради №16/10-08/115, 16/10-08/116 від 03.03.2025. У довідці виданій виконкомом Теребовлянської міської ради №16/10-08/116 від 03.03.2025, вказано, що [PERSON] , яка померла [INFO] є рідною сестрою [PERSON] , з якою вона вела спільне господарство; в шлюбі [PERSON] не перебувала і дітей не має. Пунктом 1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР). Змістом ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга)(ст. 530 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Згідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , в графі мати вказано [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Долинською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області 26.01.2009. Постановою приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу Лазьо В.Р. №106/02-31 від 09.06.2021, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] у зв"язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи та право власності зареєстровано за колгоспним двором; інші спадкоємці до нотаріуса не зверталися. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 04.05.1972 року зареєстрували шлюб. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Теребовлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції 20.05.2024. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на належну йому частку житлового будинку, яку прийняла дружина [PERSON] у встановленому законом порядку. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєвої Л.І. №318/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами після смерті чоловіка [PERSON] , у зв"язку з тим, що право власності зареєстровано за колгоспним двором та не визначенням частки майна, що підлягає успадкуванню. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного Згідно роз`яснень, які містяться в пунктах 7, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. При цьому, в суду не виникає сумнівів у достовірності факту родинних відносин, а саме що [PERSON] 1912 року народження, яка померла [INFO] є рідною сестрою [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, беручи до уваги те, що згідно норм матеріального права частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, вважає, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Теребовлянської міської ради, про визнання права власності на будинковолодіння є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі. А тому слід визнати за [PERSON] право власності на 4/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , з яких: 1/6 частка - як члена колишнього колгоспного двору, 3/6 частки в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку житлового будинку будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , на яку він має право як член колишнього колгоспного двору. Визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку житлового будинку будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved