Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Позиція учасників справи У грудні 2024 року позивачка [PERSON] звернулася із позовом до Семенівського районного суду Полтавської області до відповідача [PERSON] , яким просить припинити обтяження заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження 2865146, обтяжувач [PERSON] , особа майно/право якої обтяжується [PERSON] , накладене приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським Анатолієм Григоровичем, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 6758734 від 14.10.2013 16:04:41 на земельну ділянку кадастровий номер 532458800:00:001:0394, площею 3,83 га, на території Семенівської селищної ради Кременчуцького району (раніше Устимівської сільської ради Семенівського району) Полтавської області. Позовні вимоги обґрунтовує неможливістю для позивачки, як спадкоємця за законом своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку через існування вказаного обтяження на ім`я відповідача [PERSON] . Підставою для обтяження є нікчемний спадковий договір, який укладено 14.10.2013 між спадкодавцем [PERSON] та відповідачем [PERSON] щодо згаданої земельної ділянки під час дії заборони на відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Нотаріус повідомив позивачку що зможе видати свідоцтво лише у разі зняття заборони відчуження на земельну ділянку. Позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь 1211,20 грн судового збору і очікувані 12000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач [PERSON] не складав відзив чи будь-яких інших заяв, клопотань, заперечень тощо у справі; участі у судових засіданнях не брав; про причини неявки суд не інформував. Третя особа приватний нотаріус А.В.Баглай просила розглядати справу за її відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду (а.с. 59, 70). Третя особа приватний нотаріус А.Г.Веселовський не складав письмового пояснення третьої особи, будь-яких заяв, клопотань тощо до суду не подавав. Рух справи 09.12.2024 суд отримав матеріали позовної заяви. 11.12.2024 відкрито провадження у справі після отримання судом 10.12.2024 відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного\~провадження, підготовче судове засідання призначене на 10.02.2025 о 14:30 год. Підготовче засідання на 10.02.2025 відкладено до 17.02.2025 о 15:00 год. 17.02.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.04.2025 о 14:00 год. Позивачка, відповідач і треті особи у судові засідання не з`являлися, у засіданнях брала участь лише представник позивачки, що відповідно до ст.\~128, ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), не перешкоджає розгляду справи за відсутності належно повідомлених учасників справи про судове засідання. Відповідач про судові засідання 10.02.2025, 17.02.2025 і 07.04.2025 повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, де не проживає (а.с. 38, 39, 45, 48, 49), а про судове засідання 07.04.2025 у спосіб отримання 23.02.2025 судової повістки (а.с. 38, 76, 81). 07.04.2025 суд відповідно до ч. 1 ст. 223, ст. 280 ЦПК ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності сторін і третіх осіб. У судовому засіданні Представник позивачки позов підтримала повністю із вказаних у ньому підстав. Наголосила, що відповідач не прийняв спадщину ні за нікчемним спадковим договором, ні за заповітом, оскільки пропустив строк для прийняття спадщини. Позивачка є єдиним спадкоємцем за законом своєї матері і відповідне обтяження не дозволяє нотаріусу скласти свідоцтво про право на спадщину за законом. Наразі сума витрат на правничу допомогу є меншою і складає 7000,00 грн. Просить ухвалити заочне рішення і стягнути з відповідача і судовий збір і витрати на правничу допомогу. Вивчивши письмові заяви учасників справи по суті справи (позовну заяву і клопотання третьої особи [PERSON] ), вислухавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи і надані до суду докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю позивачки [PERSON] (а.с. 9-12). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.07.2011 № 1119 [PERSON] є власником спадщини свого батька [PERSON] , якою є земельна ділянка площею 3,83 га на території Устимівської сільської ради Семенівського району Полтавської області на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯБ № 418845 виданий 10.10.2006, кадастровий номер 5324588000:00:001:0394 (а.с. 15). У заповіті посвідченому Устимівською сільською радою Семенівського району Полтавської області 17.05.2013, [PERSON] заповіла зазначену земельну ділянку відповідачеві [PERSON] (а.с. 15). 14.10.2013 [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали спадковий договір, який посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу А.Г.Веселовським. Відповідно до умов договору [PERSON] (набувач) зобов`язався виконувати передбачені в ньому розпорядження [PERSON] (відчужувача) і в разі смерті набуває право власності на належне їй на праві власності нерухоме майно земельну ділянку, площею 3,83 га, розташовану за адресою: Полтавська область, Семенівський район, Устимівська сільська рада, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, форма власності приватна, кадастровий номер 5324588000:00:001:0394. Межі земельної ділянки визначені в натурі (на місцевості), закріплені межовими знаками і зазначені у Державному акті, визначеному у п. 2 цього договору. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер 3463289 від 15.05.2013, реєстраційний номер земельної ділянки 59409753245, номер запису про право власності 937321. На\~земельну ділянку відсутні заборони відчуження (арешту), земельна ділянка є придатною для використання за цільовим призначенням, відомості про обмеження у використанні не зареєстровані. Також, набувач повідомив відчужувача, що у шлюбі не перебуває, ні з ким без шлюбу однією сім`єю не проживає та грошові кошти, які будуть витрачатися на виконання розпоряджень відчужувача, не являються спільною сумісною власністю, а є його особистою приватною власністю. Відчужувач з вищевказаним фактом ознайомлена. За згодою сторін набувач зобов`язується після смерті відчужувача поховати його за православним обрядом на кладовищі. Право власності переходить до набувача в разі виконання ним умови цього договору та в разі смерті відчужувача. Сторони підтвердили що договір відповідає їх дійсним намірам і не носить характеру мнимої та удаваної угоди, а також не є зловмисною угодою. Витрати, пов`язані з нотаріальним посвідченням цього договору, сплачуються набувачем. Відчужувач свідчить, що земельна ділянка вільна від забудов. Набувач з вказаним фактом ознайомлений. У разі невиконання набувачем майна розпоряджень відчужувача, садковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача, а також на вимогу набувача майна у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача. Сторони повинні дотримуватися таємниці спадкового договору при житті відчужувача. Договір містить вказівку про ознайомлення сторін зі змістом ст.ст. 1302 1308 ЦК України. Договір підписаний обома сторонами 14.10.2013 та посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області А.Г.Веселовським (а.с. 29, 30). Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень індексний номер 10833814 від 14.10.2013 зареєстровано спадковий договір серія ВТМ №№ 415261-415264, р. № 6193, та накладено обтяження на майно [PERSON] , а саме на земельну ділянку кадастровий номер 5324588000:00:001:0394 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження 2865146, обтяжувач [PERSON] , особа майно/право якої обтяжується [PERSON] , накладене приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським Анатолієм Григоровичем, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 6758734 від 15.10.2013 16:04:41 на земельну ділянку кадастровий номер 532458800:00:001:0394, площею 3,83 га, на території Семенівської селищної ради Кременчуцького району (раніше Устимівської сільської ради Семенівського району) Полтавської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 59409753245 (а.с. 31). Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області А.Веселовський листом від 30.05.2023 № 412/01-16 повідомив відповідачеві [PERSON] про неможливість здійснення реєстраційної дії, а саме реєстрації права власності на земельну ділянку площею 3,83 га, кадастровий номер 5324588000:00:001:0394 на підставі укладеного між [PERSON] , як набувачем, та [PERSON] , як відчужувачем, Спадкового договору, посвідченого А.Г.Веселовським, приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу 14.10.2013 за № 6794, у зв`язку із зміною законодавства, зокрема з огляду на недійсність на майбутнє вказаного спадкового договору (а.с. 32). Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 03.10.2023 у справі № 547/591/23, яке набрало законної сили, відповідачеві [PERSON] відмовлено у продовженні строку для прийняття спадщини [PERSON] (а.с. 16-20). Приватним нотаріусом А.В.Баглай 22.02.2022 заведено спадкову справу №\~42/2022 щодо спадщини [PERSON] (а.с. 14). Приватний нотаріус А.В.Баглай постановою від 29.02.2024 відмовила позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку через наявність заборони її відчуження (а.с. 22), а листом від 02.04.2024 повідомила про можливість видачі свідоцтва лише після зняття заборони відчуження на земельну ділянку, яка накладена приватним нотаріусом А.Г.Веселовським 14.10.2013 на підставі спадкового договору відчужувача [PERSON] (а.с. 23). Приватний нотаріус А.Г.Веселовський постановою від 05.11.2024 відмовив позивачці [PERSON] у знятті заборони відчуження оскільки заінтересована особа [PERSON] не відреагував на заяву нотаріуса з проханням подати заяву про припинення обтяження (а.с. 27). Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 03.10.2023 у справі № 547/591/23, яке набрало законної сили, і ухвалене щодо сторін у цій справі, встановлено, зокрема, що позивач (відповідач [PERSON] ) не має права на спадкування за заповітом, що є первинною підставою позовної вимоги у справі. Позивач (відповідач [PERSON] ) наразі не є спадкоємцем за нікчемним заповітом від 17.05.2013, а тому не може йтися про надання йому додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом (а.с. 16-20). Нормативно-правове обґрунтування та висновки суду Положеннями ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК). Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК). Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення\~справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК). Отже обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Процесуальний обов`язок доведення позовних вимог, у т.ч. надання відповідних доказів (письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів, показань свідків) покладено саме на позивача у разі заперечення проти позову відповідача. Спірні правовідносини сторін щодо можливості припинення обтяження на земельну ділянку за спадковим договором врегульовано, зокрема, Земельним кодексом України (далі ЗК), Цивільним кодексом України (далі ЦК) і Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 ЦК). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК). Відповідно до ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача (ст. 1302 ЦК). Заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемним (ч. 2 ст. 1307 ЦК). Відповідно до п.п. "б" п. 15\~розділу Х "Перехідні положення" ЗК забороняється купівля-продаж або відчуження в інший спосіб на користь юридичних осіб земельних ділянок, які перебувають у приватній власності і віднесені до земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім переходу до банків права власності на земельні ділянки як предмет застави, передачі земельних ділянок у спадщину, обміну (міни) відповідно до\~частини другої\~статті 37-1\~цього Кодексу земельної ділянки на іншу земельну ділянку з однаковою нормативною грошовою оцінкою або різниця між нормативними грошовими оцінками яких становить не більше 10 відсотків та відчуження земельних ділянок для суспільних потреб. Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), встановленої цим підпунктом, у частині їх купівлі-продажу та відчуження в інший спосіб на користь юридичних осіб, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на користь юридичних осіб на майбутнє (у тому числі укладення попередніх договорів), є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення). Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі допущення технічної помилки (граматичної описки, друкарської, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за\~умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо після отримання заявником документів за результатами розгляду заяви виявлено технічну помилку, допущену під час внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права, обтяження речових прав, зокрема помилку у відомостях про суб`єкта речового права, обтяження, відомостях про речове право, обтяження, відомостях про нерухоме майно, у тому числі його технічних характеристиках, або якщо відбулося виправлення такої помилки в документах, що подавалися для державної реєстрації прав, або відбулася зміна адреси об`єкта нерухомого майна, такі помилки, відомості виправляються державним реєстратором на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, відомості, а у випадку, передбаченому\~пунктом 2\~частини сьомої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України, його територіальних органів або на підставі рішення Міністерства юстиції України, його територіальних органів - державним реєстратором, яким допущено технічну помилку. Виправлення помилки, відомостей, що впливають на права третіх осіб, здійснюється державним реєстратором виключно за наявності згоди таких осіб або на підставі судового рішення. Ураховуючи зазначене, оцінивши надані судові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок, що перешкодою для видачі позивачці нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом на спадщину її матері є зареєстроване на ім`я відповідача обтяження щодо земельної ділянки за нікчемним (недійсним за законом) спадковим договором і відповідач не надає згоди на виключення (припинення) відповідного обтяження за зверненням нотаріуса і позивачки, а тому суд припиняє відповідне обтяження задовольняючи позов повністю. Щодо судових витрат Відповідно до ч.ч. 1 3, 8, 9 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2)\~у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)\~чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Відтак суд повністю стягує з відповідача на користь позивача 1211,20 грн витрат зі сплати судового збору, що підтверджено квитанцією від 02.12.2024 (а.с. 8, 37), а також 7000,00 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката О.Й.Шулік, що підтверджено свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю від 30.10.2018, договором про надання правничої допомоги від 06.05.2024, ордером адвоката від 02.12.2024, детальним описом робіт від 17.03.2025, актами приймання-передачі наданої правничої допомоги від 29.11.2024 і від 17.02.2025, рахунками від 29.11.2024 і від 17.02.2025, платіжною інструкцією від 29.11.2024 на суму 5000,00 грн, платіжною інструкцією від 18.02.2025 на суму 2000,00 грн (а.с. 1, 33, 34, 85-94). На підставі викладеного,

Outcome: approved