Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

25 грудня 2024 року ТзОВ «Коллект центр» звернулось до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором(договір про надання фінансових послуг) №2109664281809 від 07 квітня 2021 року у розмірі 39859,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3800,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги - 35559,26 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами -500 грн., судових витрат: зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн. В обґрунтування позову зазначають, що 07 квітня 2021 року ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] уклали договір про надання фінансових послуг №2109664281809 «Стандартний», згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 3 800 грн. терміном на 16 днів з моменту отримання кредиту за сплатою відсотків за користування. 01 грудня 2021 року між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1- 12, відповідно до умов якого ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг №2109664281809 від 07 квітня 2021 року, що уклали ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржник яким є [PERSON] ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТзОВ «Коллект центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг №2109664281809 від 07 квітня 2021 року, що уклали ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржник яким є [PERSON] . Загальний розмір заборгованості по поверненню грошових коштів та сплаті процентів за користування кредитом, пені, комісії та інфляційних втрат, що підлягає стягненню з позичальника відповідно до розрахунку заборгованості станом на день підготовки позову, становить 55306,64 грн., з яких: -заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3800,00 грн. -заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги - 51006,64 грн. - заборгованість за пенею та/або штрафами -500 грн. Проте, враховуючи принцип розумності співмірності і пропорційності позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за Договором про надання фінансових послуг №2109664281809 від 07 квітня 2021 року, у розмірі 39859,26 грн., з яких: -заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3800,00 грн. -заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги - 35559,26 грн. - заборгованість за пенею та/або штрафами -500 грн. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» 2422,40 грн. судового збору та 13000 грн. витрат на правову допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, у позові заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання виклику за адресою реєстрації, що підтверджено матеріалами справи, так 03 січня 2025 року за адресою реєстрації відповідача судовий виклик у судове засідання призначене на 28 січня 2025 року було вручено особисто. У судове засідання призначене на 03 березня 2025 року було вручено особисто відповідачу 08 лютого 2025 року. В судове засідання 03 квітня 2025 року відповідач повторно не з`явився викликався, шляхом розміщення оголошення на веб сайті судової влади, відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив, своїм правом на подання відзиву відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України не скористався. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. За приписами ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. 07 квітня 2021 року ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] уклали договір про надання фінансових послуг №2109664281809 «Стандартний», згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 3 800 грн. терміном на 16 днів з моменту отримання кредиту за сплатою відсотків за користування. 01 грудня 2021 року між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1- 12, відповідно до умов якого ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг №2109664281809 від 07 квітня 2021 року. Відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТзОВ «Коллект центр», в тому числі за Договором про надання фінансових послуг №2109664281809 від 07 квітня 2021 року. Загальний розмір заборгованості по поверненню грошових коштів та сплаті процентів за користування кредитом, пені, комісії та інфляційних втрат, що підлягає стягненню з позичальника відповідно до розрахунку заборгованості станом на 25 грудня 2024 року, як зазначає позивач становить 55306,64 грн., з яких: -заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3800,00 грн. -заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги - 51006,64 грн. - заборгованість за пенею та/або штрафами -500 грн. Проте, позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за Договором про надання фінансових послуг №2109664281809 від 07 квітня 2021 року, у розмірі 39859,26 грн., з яких: -заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3800,00 грн. -заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги - 35559,26 грн. - заборгованість за пенею та/або штрафами -500 грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З договору про надання фінансових послуг №2109664281809 від 07 квітня 2021 року, укладеного між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] вбачається, що відповідно до вимог частини першої статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. З дослідженої листа ТзОВ ФК «Вей Фор Пей» від 11 вересня 2024 року, вбачається що Кредитор, 07 квітня 2021 року перерахував відповідачу обумовлені грошові кошти, та відповідно виконав умови кредитного договору, натомість [PERSON] свої зобов`язання з повернення коштів за кредитним договором не виконала. Оскільки відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 3800 грн. шляхом перерахування суми кредиту на банківську картку, вказану ним, суд дійшов висновку щодо стягнення з [PERSON] суми кредиту в розмірі - 3800 грн. на користь ТзОВ «Коллект центр». Щодо позовних вимог ТОВ «Коллект центр» в частині стягнення відсотків за договором позики, суд виходить з наступного. Як зазначено у висновках, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа N 444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наведений підхід до вирішення спорів у подібних відносинах підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року (справа N 910/4518/16), де викладені такі правові висновки. Поняття "користування кредитом", яким послуговуються скаржники, є окремим випадком "користування чужими коштами". Термін "користування чужими коштами" Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі N 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). Термін "користування чужими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Підстав відступити від указаних вище правових висновків немає. Отже, "користування кредитом" - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі N 444/9519/12 (пункт 54) та від 04 лютого 2020 року у справі N 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає. У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх. Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). За умовами п. 1.2. договору №2109664281809 від 07 квітня 2021 року кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору. У заяві-анкеті зазначено два строки повернення кредиту : орієнтовний 16 днів та 365 днів, сума процентів за користування кредитом 1216 грн. Разом з тим, у пункті 1.3. викладені умови, за яких у разі несплати усіх нарахованих процентів на перші 16 днів, строк повернення кредиту перераховується і становить ще 16 днів. У пункті 1.4 договору визначено, що проценти нараховуються за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту, і далі визначені умови і розміри ставок кредиту у залежності від прострочення повернення кредиту і перерахування строків повернення кредиту. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Пунктом 1.4.2 встановлено, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. Аналізуючи наведені умови договору щодо строку, на який видається кредит, порядку нарахування процентів, суд приходить до висновку, що у договорі відсутні чіткі і зрозумілі для споживача умови про право кредитодавця нараховувати проценти за фактичне правомірне користування коштами після закінчення строку дії договору. Адже, в анкеті визначений орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту, нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, тоді як зміст пункту 1.4. вказує на те, що нарахування процентів є саме відповідальністю позикодавця за неповернення кредиту (неправомірне користування коштами), хоча одночасно передбачено продовження строку кредитування до невизначеної дати. Отже, слід виходити з того, що сторони не узгодили належним чином відповідальність за прострочення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України у виді сплати процентів за неправомірне користування кредитом. Враховуючи, що відповідач кредит наданий йому у розмірі 3800 грн. не повернув, з останнього підлягають стягненню відсотки у розмірі 1216 грн., які узгоджені та нараховані йому на 16 день з моменту отримання кредиту. Виходячи з викладеного, з [PERSON] на користь ТзОВ «Коллект центр» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 07 квітня 2021 року у розмірі 5016 грн., з яких 3800 грн. сума боргу за тілом кредиту та 1216 грн. проценти за користування кредитом в межах строку кредитування (16 днів з моменту отримання кредиту). В частині стягнення заборгованість за пенею та/або штрафами -500 грн., то вона підлягає стягненню з відповідача на підставі п.3.3. Договору №2109664281809 від 07 квітня 2021 року. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 5516 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Представництво та захист позивача здійснювало адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс», на підставі договору про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року. Згідно витягу з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 29 листопада 2024 адвокатським об`єднанням надано правову допомогу на загальну суму 13000 грн. Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме, відсоток задоволених вимог становить (5516 гривень / 39859,26 гривень) * 100 = 13.85%. Таким чином судовий збір підлягає стягненню у розмірі = 335.50 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі = 1800.50 грн.

Outcome: partial