Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

31.10.2024 року представник позивача, адвокат Бажан Владислав Павлович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обгрунтування позову зазначає, що 17.12.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області. Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 21.06.2012 року, актовий запис 361. 27.10.2014 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у справі № 235/5572/14-ц з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. 24.12.2014 року Кіровським відділом державної виконавчої служби Дніпровського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 2/235/2133/14, виданого 27.10.2014 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини. На даний момент зазначене виконавче провадження перебуває на виконанні у Першому Правобережному відділі державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). З моменту відкриття виконавчого провадження відповідач не у повному обсязі та не своєчасно сплачував аліменти, через що утворилася заборгованість зі сплати аліментів. Відповідно до розрахунку заборгованості, виданому державним виконавцем, борг зі сплати аліментів по ВП № [NUMBER] станом на 30.09.2024 року складав 51 731,36 грн. Дана заборгованість утворилася у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів відповідачем, тому представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) у розмірі 62 982,17 грн., яка вирахувана відповідно до норм чинного законодавства та розрахунок пені долучений до матеріалів справи. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 208/12583/24 було розподілено судді Гречаній В.Г. Ухвалою суду від 04 листопада 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 12.02.2025відповідач [PERSON] надав до суду відзив, в якому заначає, що позовні вимоги визнає частково, оскільки заборгованість зі сплати аліментів в нього утворилася через сімейні та тяжкі матеріальні обставини, оскільки у 2021 році в нього тяжко захворіла дружина - [PERSON] , шлюб з якою ним зареєстрований 16.04.2016 року. В неї виявлено онкологію та порушення тазових органів, у зв`язку з чим їй було зроблено не одну операцію і вона по теперішній час потребує лікування та догляду, оскільки з 01.05.2023 року є інвалідом 1 групи. Окрім того, на час хвороби дружини їх сумісному сину було 4 роки 2 місяці і він самостійно повинен був забезпечувати життя усіх членів родини. Оскільки у його дружини окрім нього та сину немає нікого, він вимушений був наймати людину, яка б доглядала дружину та сина, а він мав можливість працювати, щоб забезпечувати як нинішню сім`ю, так і доньку від першого шлюбу. З урахуванням вищевикладеного, просить суд зменшити розмір нарахованої йому у позовній заяві пені, на 70 % та стягнути пеню у розмірі 18 894,65 грн. 18.02.2025 року позивачем по справі [PERSON] подано до суду письмові пояснення на відзив відповідача, в яких вона зазначає, що твердження відповідача на тяжке матеріальне та сімейне становище, на яке він посилається у своєму відзиві як підставу виникнення заборгованості зі сплати аліментів, не можуть бути підставою для зменшення розміру пені, оскільки їх сумісна донька [PERSON] має не менш тяжку хворобу ще з 2015 року і з цього періоду потребує дорогого і постійного лікування. Нинішня дружина відповідача має 1 групу інвалідності та їй призначена пенсія, окрім того їй виплачена одноразова допомога, яка хоч якимось чином могла б перекрити витрати на лікування, на відмінну від її доньки - [PERSON] , які навіть якщо буде встановлена група інвалідності, то ані пенсію ані одноразову виплату їй ніхто не виплатить. Також просить суд звернути увагу на той факт, що незважаючи на тяжке матеріальне становище відповідача по справі, ним у 2022 року відкрито ФОП, та він укладав доволі вигідні та успішні договори і заробляв немалі кошти, тому міг би забезпечити належне виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання їх доньки [PERSON] . Зазначає, що відповідач взагалі не цікавиться життям та здоров`ям їх сумісної доньки, з дитиною не спілкується, будь-яких додаткових коштів на її лікування не надає, ще й аліменти сплачує невчасно. Окрім того, вона проходить службу в Збройних силах України та приймає участь у бойових діях, що в свою чергу також впливає на її фізичний та емоційний стан здоров`я, однак вона не жаліється, а вживає усіх можливих заходів для забезпечення нормального життя та лікування їх з відповідачем доньки, тому вважає, посилання відповідача на складне матеріальне становище, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати аліментів, на яку нараховано пеню, безпідставними та такими, що не повинні братися судом до уваги. 16.03.2025 відповідачем по справі [PERSON] подано до суду заперечення на письмові пояснення позивача, в яких він зазначив, що про стан здоров`я доньки [PERSON] він не знав, так як і не знав про хворобу колишньої дружини. Вважає, що такі доводи в даному випадку є безпідставними та не мають документального підтвердження, і взагалі не є предметом спору в даній справі. Після того, коли він зареєструвався як ФОП, про це повідомив державного виконавця, яким в розрахунок заборгованості додані вказані суми отриманого ним прибутку. Також просив суд врахувати при прийнятті рішення, що на даний час його дружина продовжує лікування та потребує постійного догляду. Працювати вона не може та й отримує мізерну пенсію і жодної одноразової допомоги від держави не отримувала на лікування, як стверджує позивач у своїх письмових поясненнях, наданих суду. В нього зараз на утриманні перебуває ще син та дружина, яка не має змоги працювати через хворобу, тому просить суд врахувати його матеріальне та сімейне становище і зменшити розмір пені до 18 894,64 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник, адвокат Бажан В.П. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Заначивши, що доводи відповідача, вважає безпідставними та такими, що не можуть бути враховані судом як поважну причину, яка призвела до виникнення заборгованості зі сплати аліментів, на яку нараховано пеню та підставою для її зменшення. Окрім того адвокат наголошує, що через постійну несплату тривалий час аліментів позивачка звернулася до державного виконавця, яким їй було надано розрахунок боргу, на підставі якого й було здійснено нарахування пені за несвоєчасну сплату аліментів. Сума нарахованої пені не перевищує 100% заборгованості зі сплати аліментів за кожен місяць, тому вважає, що пеня нарахована правильно і підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Також просив суд прийняти до уваги й той факт, що заборгованість зі сплати аліментів у відповідача виникла не через його тяжке сімейна та матеріальне становище, а у зв`язку з тим, що він приховав свої прибутки від підприємницької діяльності. Окрім того зауважив, що навіть якщо у відповідача виникли тяжкі сімейні обставини, це не звільняє його від обов`язку належним чином утримувати свою доньку. Вважає, що відповідачем не надано суду жодних доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини. Також просить врахувати й те, що позивачка по справі також має захворювання різного ступеня тяжкості, через російську агресію вимушена була виїхати з місця своєї реєстрації, проте не дивлячись на цю обставину самостійно повинна винаймати житло, утримувати, одягати, лікувати свою доньку, враховуючи її особливі потреби. Враховуючи усе викладене не вбачає підстав для зменшення розміру нарахованої пені та просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Представник відповідача, адвокат Голіцина Г.Д. в судовому засіданні просила суд зменшити розмір пені до 18 894,65 грн, так як заборгованість зі сплати аліментів у боржника виникла через тяжке сімейне та матеріальне становище, оскільки нинішня дружина [PERSON] є інвалідом 1 групи, оскільки має тяжку онкологічну хворобу і постійно потребує лікування. Просила суд врахувати, що заборгованість зі сплати аліментів у відповідача виникла саме через те, що тяжко захворіла його дружини, яка перенесла декілька операцій та по теперішній час потребує лікування. Жодного умислу ухилитися від сплати аліментів [PERSON] не мав, окрім того, починаючи з 2014 року постійно сплачував аліменти вчасно, а лише у зв`язку з сімейними обставина, що склалися не мав можливості платити аліменти. Однак прохала суд звернути увагу на те, що з 2024 року [PERSON] почав сплачувати аліменти і суми проплат були не малі, які покривали частково борг, що утворився. Наголосила, що відповідно до розрахунку заборгованості, який виданий державним виконавцем, сума заборгованості станом на 30.09.2024 року складає 51731,36 грн, однак відповідно до розрахунку пені, сума пені складає 62 982,17 грн, що на 11 250,81 грн перевищує суму самої заборгованості зі сплати аліментів. Враховуючи викладене, просить суд позов задовольнити частково, та стягнути з відповідача лише 30% від суми нарахованої йому представником позивача пені, а саме в розмірі 18 894,65 грн. Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. Судом встановлено, що 17.12.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстарактів актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 620. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу мешкає разом із матір`ю. На підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27.10.2014 року у справі № 235/5572/14-ц відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. 24.12.2014 року Кіровським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 2/235/2133/14 від 27.10.2014 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] На момент звернення до суду зазначене вище виконавче провадження перебуває на виконанні у Першому правобережному відділі державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідно до наданого розрахунку заборгованості по ВП № [NUMBER], складеного державним виконавцем Коломейко Д.С., внаслідок невиконання відповідачем рішення суду в нього станом на 30.09.2024 року наявний борг зі сплати аліментів у розмірі 51 731,36 грн. В зв`язку з невиплатою позивачці аліментів, її матеріальне становище значно погіршилось, вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сім`ї та покривати витрати на лікування дитини, тому, враховуючи ці обставини, [PERSON] змушена звертатись до суду про стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства. Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. При цьому, той із батьків, із якого присуджені аліменти, зобов`язаний сплачувати їх, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості зїх сплати та є підставою для застосування до боржника передбаченої законом відповідальності. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. (такий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2021 року у справі №636/3546/17). Як передбачено статтею 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) може бути стягнута з особи, яка є винною в ухиленні (простроченні) сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання. У разі несплати аліментів у поточному місяці з 1 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм Глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. Отже, з урахуванням правової природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Відповідно до постанови КЦС ВС від 20.07.2020 по справі № 362/4462/16 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі №6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі №6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула для розрахунку пені така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+ (Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1- нарахована сума аліментів за перший місяць (сума аліментів які не були сплачені); Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць (сума аліментів які не були сплачені); Q2 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. У разі виплати аліментів частинами, якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 січня 2022 року (справа №711/679/21) зазначив, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії; положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин; в СК України не передбачено як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме стаття 534 ЦК України; при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць. У цій же постанові Верховний Суд виклав правовий висновок про те, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» (в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України) означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. В даному випадку, зібрані докази вказують на те, що у період з жовтня 2022 року по вересень 2023 року [PERSON] не виконував належним чином судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання своєї доньки, допускав прострочення сплати аліментів. Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказах та пояснень сторін заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини [PERSON] , доказів протилежного ним суду не надано, так як і не зазначено поважні причини несвоєчасної сплати аліментів, на які безпосередньо зазначені п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Посилання на той факт, що аліменти він не сплачував вчасно через тяжке матеріальне та сімейне становище, не звільняють його від обов`язку належним чином утримувати свою доньку, тому у [PERSON] кожного місяця, коли допускалося прострочення сплати аліментів, при наявності заборгованості з їх сплати, виникало право на стягнення з нього неустойки (пені), розмір якої мав би розраховуватися за вищенаведеною формулою. Окрім того, суд вважає, що наведені відповідачем підстави для зменшення розміру пені до суми 18 984,65 грн є безпідставними, оскільки права дитини на належне і своєчасне утримання батьками, незалежно від того, чи проживають вони разом чи ні, є пріоритетом в даному випадку, оскільки відповідно до норм чинного законодавства та міжнародного права - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Хвороба дружини відповідача чи перебування на утриманні інших дітей не звільняє його від обов`язку утримання доньки [PERSON] . У разі неможливості сплачувати аліменти в розмірі, визначеному рішенням суду, відповідач мав право звернутися до суду та зменшити їх розмір, однак цього не зробив. Окрім того сам він не хворів, мав змогу працювати та заробляти кошти, займався підприємницькою діяльністю, а значить мав можливість забезпечити належне утримання доньки від першого шлюбу, однак ухилився від виконання цього обов`язку, що призвело до утворення заборгованості. Суд зважає й на те, що пеня, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача - це кошти, які в подальшому будуть використанні на забезпечення належного рівня життя, лікування, розвитку дитини, які нею були втрачені через несвоєчасне та неналежне утримання з боку відповідача. Відповідно до наданого представником позивача - адвокатом розрахунку пені вбачається, що пеня за несвоєчасну сплату аліментів складає 62 9825,17 грн. Однак, станом на дату подачі позову, а саме 31.10.2024, відповідачем заборгованість по сплаті аліментів була частково погашена, що вбачається з доданого представником позивача розрахунком заборгованості державного виконавця Коломейко Д.С. та довідки про наявність заборгованості, виданої начальником Першого Правобережного Відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Так, на момент звернення до суду сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів складає 51 731,36 грн, однак представником позивача при здійсненні нарахування пені у своєму розрахунку не враховані суми аліментів, які були сплачені відповідачем після 31 грудня 2023 року. Розмір розрахованої пені за несвоєчасну сплату аліментів в даному випадку перевищує розмір заборгованості, яка у відповідача наявна на момент звернення представником позивача до суду з даним позовом. З урахуванням усього викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 51 731,36 грн. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., так як позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Outcome: partial