Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення, обґрунтовуючи позовні вимоги таким. Позивач є власником житлового будинку та присадибної земельної ділянки з кадастровим номером 1225980500:05:001:0042, розташованих за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та відповідачі в 2019 році домовились про купівлю-продаж вказаного нерухомого майна, а 19.04.2019 позивач видав [PERSON] довіреність на право представництва інтересів для оформлення необхідних для укладення угоди документів. Надалі, взявши у позивача ключі від будинку та зробивши дублікати, відповідачі без згоди власника будинку, тобто самоправно, вселились в житлове приміщення, чинять [PERSON] перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном, тому він змушений звернутись до суду та просить усунути такі перешкоди шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області у складі судді Білинського М.В. від 23.09.2024 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, а ухвалою від 13.11.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 13 січня 2025 року суддя Білинський М.В. задовольнив заяву відповідача [PERSON] про відвід його як судді, після чого справу передано до канцелярії для подальшого визначення складу суду. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Гайдар І.О. 15.01.2025 справу прийнято до розгляду суддею Гайдар І.О. та продовжено розгляд зі стадії розгляду справи по суті. Позивач та його представник під час розгляду справи підтримали поданий позов в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в жодне судове засідання, призначене для розгляду справи, не з`явилась, при цьому була обізнана про судове провадження, оскільки 21.10.2024 особисто надавала до суду заяву з проханням відкласти розгляд справи на іншу дату. Надалі відзиву на позов, заяв з повідомленням причин неявки або про відкладення розгляду справи не подавала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 24.02.2024 заперечував проти позову, стверджуючи, що в будинок за адресою: [ADDRESS] , після укладення з позивачем попереднього договору про купівлю-продаж нерухомості вселилась та проживала тільки [PERSON] , його колишня дружина. Наразі за твердженням [PERSON] остання з листопада 2024 року перебуває за кордоном. У вказаному будинку знаходяться тільки речі [PERSON] , а він проживає за іншою адресою, де здійснює постійний догляд за хворим батьком. Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, доходить таких висновків. Встановлено, що [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору про забудову від 08.08.1996 та державного акта на право приватної власності на землю серії ДП від 18.09.1997 належить житловий будинок та присадибна земельна ділянка з кадастровим номером 1225980500:05:001:0042, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивач, видавши 16.04.2019 довіреність, уповноважив [PERSON] на три роки бути його представником по всім питанням, пов`язаним із замовленням та одержанням будь-яких документів на вказаний житловий будинок. 25.07.2019 [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) уклали попередній договір або договір завдатка, яким домовились про передачу права власності на нерухомість за адресою: [ADDRESS] , після остаточного розрахунку покупця з продавцем, що повинен був відбутись 15 жовтня 2019 року. Необхідно відмітити, що станом на день прийняття рішення відповідачка [PERSON] не довела сплату коштів у встановлений попереднім договором строк та обсягах, а також що [PERSON] ухиляється від укладення та нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу будинку. Разом з тим, інший відповідач [PERSON] під час надання пояснень в судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] після укладення попереднього договору вселилась в належний позивачу житловий будинок, в якому знаходяться її речі. Складений представниками органу місцевого самоврядування за участю сусідів акт свідчить про те, що відповідач [PERSON] також періодично проживає, інколи ночує, майже щодня відвідує, в різні часи доби перебуває за адресою: [ADDRESS] . При цьому матеріали справи містять відомості про те, що відповідачі зареєстровані за іншими адресами, що підтверджується відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру, а [PERSON] до того ж здійснює постійний догляд за хворим батьком, що підтверджується медичним висновком та актом встановлення факту здійснення догляду. Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд зазначає таке. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. За положеннями частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~визначено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Під час розгляду справи встановлено, що відповідачі на момент пред`явлення позову про їх виселення та протягом розгляду справи проживали у будинку, належному на праві власності позивачу, а підставами проживання вважали укладений між [PERSON] та [PERSON] попередній договір купівлі-продажу. Разом з тим, укладення попереднього договору та виконання умов, які у ньому були передбачені, є лише передумовами для укладення основного договору, і не заміняє собою основний договір. Внаслідок неукладення основного договору зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється. До того ж ні укладений між [PERSON] та [PERSON] попередній договір купівлі-продажу, ні видана позивачем [PERSON] довіреність не містили згоди власника нерухомості на вселення відповідачів в житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що основний договір купівлі-продажу нерухомості між його сторонами не укладено, до покупця [PERSON] не перейшло право власності на предмет попереднього договору купівлі-продажу, а [PERSON] не отримував згоду позивача на вселення, тому [PERSON] як власник будинку має право на звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні його власністю шляхом виселення відповідачів, які зайняли його самоправно та проживають в житловому приміщенні без достатніх правових підстав. Стаття 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення порушень свого права від будь-яких осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним та який не суперечить нормам права. Визначальним для захисту права на підставі цих правил є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У правовій ситуації, коли у відповідачів права на володіння та користування спірним будинком не виникли на підставі договору, суд вважає можливим визнати за позивачем повноваження вимагати захисту його прав у обраний спосіб. Окремо суд зауважує, що за встановлених під час розгляду справи обставин не має правового значення здійснення [PERSON] постійного догляду за хворим батьком за іншими адресами або тимчасове перебування [PERSON] за кордоном, адже відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово, а також закріплено право особи мати кілька місць проживання. Враховуючи все викладене вище, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, а відповідачі виселенню з житлового приміщення, оскільки їх проживання порушує право позивача на вільне володіння та розпорядження своїм майном, при цьому вони мають інші житлові приміщення, в яких зареєстроване їх місце проживання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 1\~211,20 грн, який сплачений позивачем за подання позовної заяви до суду.

Outcome: approved