Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляють самостійні вимоги орган опіки та піклування Знам`янської сільської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. [PERSON] , перебував у фактичних шлюбних відносинах із відповідачкою по справі [PERSON] , на даний час прізвище якої [PERSON] . [INFO] у них народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Коли дитині виповнилося 1 рік і 4 місяці відповідачка залишила її проживати з батьком - [PERSON] , але фактично із зазначеної дати по сьогоднішній день вона безперервно проживає разом з позивачкою [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на повному їх вихованні та утриманні. [INFO] [PERSON] помер. Онука Анастасія з березня 2012 року включно по сьогоднішній день проживає разом з позивачкою та її чоловіком [PERSON] , знаходиться на повному їх вихованні та утриманні. З березня 2012 року відповідачка участі у вихованні та утриманні доньки не приймає, не цікавиться її життям, здоров`ям, навчанням, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Станом на 01.12.2024 року державним виконавцем встановлений розмір заборгованості боржника [PERSON] по аліментах у сумі 80 687 грн.18 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 06.12.2024 року. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] і за поданням органу опіки та піклування призначити її [PERSON] , [INFO] , піклувальником неповнолітньої онуки - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Іванівського районного суду Одеської області від 24.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідно до ухвали Іванівського районного суду Одеської області від 24.03.2025 року справу призначено до судового розгляду. Позивачка в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідачка у судове засідання з`явилася, позов визнала не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав та підтвердила обставини на які посилалась позивачка. Представник органу опіки та піклування не заперечували щодо позбавлення батьківських прав відповідача по справі та ними надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав та призначення опікуна, справу просили розглянути у їх відсутність, про що надали відповідне клопотання. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Судом установлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] її батьками є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. [PERSON] мати дитини на теперішній час змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Відповідачкою по справі визнається та не заперечується той факт, що у віці 1 рік і 4 місяці відповідачка залишила дитину проживати з батьком - [PERSON] , але фактично із зазначеної дати по сьогоднішній день вона безперервно проживає разом з позивачкою [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на повному їх вихованні та утриманні. З березня 2012 року відповідачка участі у вихованні та утриманні доньки не приймає, не цікавиться її життям, здоров`ям, навчанням, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Станом на 01.12.2024 року державним виконавцем встановлений розмір заборгованості боржника [PERSON] по аліментах у сумі 80 687 грн.18 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 06.12.2024 року. Той факт, що відповідачка [PERSON] на протязі тривалого часу (більше як шести останніх місяців) ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] , знайшло своє підтвердження окрім визнання наступними доказами: - довідкою про склад сім`ї №492 від 28.11.2024 р., виданою Знам`янською сільською радою Березівського району Одеської області; - характеристикою виданою 27.11.2024 за №200 Радісненським ліцеєм Знам`янської сільської ради Березівського району Одеської області на ученицю 8 класу , [PERSON] , 2010 року народження; - характеристикою виданою 27.11.2024 №159/05 Знам`янською сільською радою Березівського району Одеської області на [PERSON] , 1957 року народження; - характеристикою виданою 03.12.2024 №160/05 Знам`янською сільською радою Березівського району Одеської області на [PERSON] , 1983 року народження; - довідкою виданою Радісненською амбулаторією загальної "практики сімейної медицини від 26.11.2024. - розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 06.12.2024 року. [PERSON] , є рідною бабою [PERSON] . Створила та має необхідні житлово-побутові умови для проживання онучки, повноцінного виховання та утримання. До кримінальної відповідальності не притягувалася. Протипоказань за станом здоров`я щодо призначення її опікуном не має. З врахуванням вищезазначених обставин та її бажання бути піклувальником над неповнолітньою онукою [PERSON] , позивачка звернулася з відповідною заявою до органу опіки та піклування Знам`янської сільської ради Березівського району Одеської області. Орган опіки та піклування Знам`янської сільської ради Березівського району Одеської області надали висновок, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, що підтверджується відповідним Висновком та поданням органом опіки та піклування про доцільність призначення [PERSON] , [INFO] піклувальником над [PERSON] , [INFO] . Зазначені факти можна розцінити як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками. Крім того суд також бере до уваги позицію відповідачки, яка не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Суд застосовуючи норми матеріального права виходив з такого. Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.4,5 ст.19 СК України при розгляді судом справ щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо роз`яснення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків а також на підставі інших документів, що стосуються справи. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як зазначено у ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Частиною 1 ст. 27 цієї Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». В судовому засіданні встановлено, що відповідачка не приділяє уваги фізичному та духовному розвитку, матеріальному забезпеченню своїй дитині, не забезпечує рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»№ 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17). Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд вважає, що позбавлення відповідачки батьківських прав буде відповідати меті цього заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання матері щодо належного виконання своїх обов`язків. З огляду на наведені обставини, суд визнає її поведінку ухилянням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Крім того, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 331/8310/15, провадження № 61-4879св20. За таких підстав суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] , без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, що свідчить про свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, а відтак позовна вимога про позбавлення її батьківських прав є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню. Окрім цього, згідно ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. За загальним правилом, визначеним ст.244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. Згідно ч.4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. За змістом ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування Знам`янської сільської ради Березівського району Одеської області надано подання про доцільність призначення [PERSON] , [INFO] піклувальником над [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне встановити [PERSON] , [INFO] піклування та призначити [PERSON] , [INFO] піклувальника - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з такого та беручи до уваги, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі суд приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору з відповідачки на користь позивачки у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved