Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до Оболонського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 28.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» (далі - ТОВ «ІНФІНАНС») та [PERSON] було укладено договір позики №0500486033. ТОВ «ІНФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконало, разом з тим, відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконала. 24.11.2022 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24/11-22, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 до договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 37802,23 грн., з яких: 7319,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30483,23 грн. - сума заборгованості за відсотками. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» посилається на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, а тому має заборгованість у розмірі 37802,23 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 04.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 13.03.2024 до суду представником [PERSON] - адвокатом Балійчук Л.І. через систему «Електронний суд» надіслано відзив на позовну заяву, в якому вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими, серед іншого, оскільки відповідач категорично заперечує проти тверджень позивача, викладених в позовній заяві, оскільки відповідач не зверталась до ТОВ «Інфінанс» з проханням про отримання позику (кредиту), не залишала будь-яких заявок на отримання позики; не створювала особистий кабінет на електронному сервісі, не надавала своїх персональних даних ТОВ «Інфінанс» та згоду на їх обробку; не ставила свій підпис (у тому числі електронний на кредитному договорі чи будь-яких документах), не здійснювала підтвердження будь-яких операцій з отримання кредиту у ТОВ «Інфінанс» та не отримувала будь-яких коштів від ТОВ «Інфінанс». Банківська картка № [NUMBER] (картка АТ КБ «Приватбанк»»), на яку 28.01.2022 відповідно до квитанції за сплату №134219210 були перераховані Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» грошові кошти в розмірі 7319,00 грн., так само як і номер телефона [NUMBER] ; електронна адреса [INFO] не належать відповідачу [PERSON] . Крім того, доказом того, що відповідач не отримувала кредитні кошти, є її звернення 11.02.2022 до Оболонського УП Головного управління Національної поліції у м. Києві про вимагання з неї грошових коштів. Враховуючи те, що грошові кошти за кредитним договором перераховані на банківську картку, яка не належить відповідачу; договір позики (кредиту) було укладено не з відповідачем, а з якоюсь іншою особою; з метою захисту своїх порушених прав відповідач зверталась до правоохоронних органів, а тому відповідач вважає, що договір позики від 28.01.2022 не відповідає вимогам статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію», а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за договором позики, який вона не укладала. 14.03.2024 до суду представник [PERSON] - адвокат Балійчук Л.І. через систему «Електронний суд» надіслала зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕРІУС БУМ» (ТОВ« Інфінанс»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання недійсним договору надання позики, який просила прийняти до спільного розгляду із первісним позовом. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та додані до неї документи не містять доказів, що саме [PERSON] було застосовано будь-яким способом ідентифікатор електронного підпису, не містить доказів отримання саме [PERSON] цього одноразового ідентифікатора, не містить доказів реєстрації саме [PERSON] у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Інфінанс», не містить доказів отримання саме [PERSON] коштів згідно договору позики. Відтак, враховуючи те, що грошові кошти за договором позики перераховані на банківську картку, яка [PERSON] не належить, відсутнє волевиявлення [PERSON] на укладання оспорювання договору, вказаний договір не відповідає вимогам ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», нормам чинного законодавства України та зазначені у ньому умови порушують вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому існують всі підстави для визнання договору позики від 28.01.2022 р. №0500486033/3 недійсним. Під час проведення верифікації клієнта, ТОВ «Інфінанс» не до кінця проведена ідентифікація особи, з якою укладався договір. А отже, за відсутності належних та допустимих доказів того, що оспорюваний правочин укладено саме [PERSON] , а не будь-якою іншою особою, та за відсутності її волевиявлення на укладання оспорюваного правочину і належних доказів отримання саме [PERSON] вказаних кредитних коштів, враховуючи, що кошти перераховані ТОВ «Інфінанс» на банківську картку, яка АТ КБ «ПриватБанк» не видавалась [PERSON] , наявні підстави для визнання оспорюваного договору недійсним. 18.03.2024 представником ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Маглич І.С. через систему «Електронний суд» на адресу суду направлено відповідь на відзив на позовну заяву, у якому представник, серед іншого, зазначає, що договір позики № 0500486033 від 28.01.2022 був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором № 8s9v9f. Для укладання договору № 0500486033 від 28.01.2022, відповідачем вчинено ряд дій без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. Крім того, на підтвердження того, що саме [PERSON] було укладено вищезазначений договір, позивачем долучено до позовної заяви довідку про ідентифікацію, відповідно до якої вбачається, що ТОВ «ІНФІНАНС» ідентифіковано підписанта договору, а саме [PERSON] . У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення кредитних договорів та договорів позики від його імені, відповідачем до суду не надані. Також зазначає, що відповідно до заявки-анкети на отримання кредиту № 4012247, контрагентом надавачем товарів/робіт/послуг є ФОП « [PERSON] ». Тобто, в даному випадку кредитні кошти, враховуючи погоджені умови між [PERSON] , могли надаватися на банківську платіжну карту ФОП « [PERSON] ». При цьому, відповідач самостійно зазначив дані щодо ідентифікації себе та перерахунку кредитних коштів, які в подальшому містяться у відповідному договорі позики. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19.03.2024 зустрічну позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕРІУС БУМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання недійсним договору надання позики залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків зустрічної позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання копії даної ухвали. 20.03.2024 представником [PERSON] - адвокатом Балійчук Л.І. через систему «Електронний суд» на адресу суду надіслано заперечення на відповідь на відзив. 20.03.2024 представником ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Маглич І.С. через систему «Електронний суд» на адресу суду направлено відзив на зустрічну позовну заяву, в якому, серед іншого, зазначається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» договір позики №0500486033 від 28.01.2022 з [PERSON] не укладало, а тому в даному випадку ТОВ «ФК «ЄАПБ» є неналежним відповідачем в питанні визнання вказаного договору недійсними. При цьому, зазначено, що договір позики № 0500486033 від 28.01.2022 був підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов цього договору. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Під час укладення вказаного договору був відсутній умисел щодо введення позивача в оману з боку ТОВ «ІНФІНАНС». Позивачка підтвердила умови підписаного нею договору позики та погодилася на його виконання. Отже, підстави для задоволення заявлених позовних вимог - відсутні. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 29.03.2024, зустрічну позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕРІУС БУМ» (ТОВ« Інфінанс»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання недійсним договору надання позики визнано неподаною і повернуто позивачу. Постановою Київського апеляційного суду від 01.07.2024 ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 29.03.2024 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 02.09.2024 зустрічну позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕРІУС БУМ» (ТОВ« Інфінанс»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання недійсним договору надання позики прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Судом постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22.10.2024 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Маглич І.С. та представника [PERSON] - адвоката Балійчук Л.І. про витребування інформації задоволено частково; витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙФСЕЛЛ" інформацію щодо абонентського номеру [NUMBER] , а саме: чи обслуговується вказаний номер та яка форма його обслуговування (передплата чи договір), та чи належить даний номер [PERSON] , [PERSON] , чи Фізичній особі-підприємцю [PERSON] , якщо телекомунікаційні послуги надаються з оформленням договірних відносин; витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію, про те, чи належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), чи ФОП [PERSON] платіжна картка № [NUMBER] , а також чи було зараховано у період з 28.01.2022 по 02.02.2022 на платіжну картку № [NUMBER] грошові кошти у сумі 7319,00 грн.; витребувано у Фізичної особи-підприємця [PERSON] інформацію про те, чи укладався ФОП [PERSON] та [PERSON] договір IN_4012247, якщо уклався, зобов`язано надіслати належним чином засвідчену копію зазначеного договору. В іншій частині у задоволенні клопотань відмовлено. 08.11.2024 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «лайфселл» на виконання вимог ухвали суду надійшло повідомлення про надання витребуваних судом доказів, відповідно до якого зазначений в ухвалі номер [NUMBER] мав 6 «життєвих циклів». Починаючи з 21.01.2022 було ідентифіковано [PERSON] як кінцевого користувача (абонента) за номером [NUMBER] у постачальника електронних комунікаційних послуг. Під час п`ятьох попередніх «життєвих циклів» за номером [NUMBER] не укладались договори про надання електронних комунікаційних послуг в письмовій формі. 15.11.2024 та 04.12.2024 до суду від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання вимог ухвали суду надійшла інформація, відповідно до якої на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 28.01.2022 здійснено переказ коштів на суму 7 319,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03.02.2025 підготовче провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕРІУС БУМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», про визнання недійсним договору надання позики закрито, призначено справу до розгляду по суті Представник позивача за первісним позовом (представник відповідача за зустрічним позовом) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся. При цьому, у заявах по суті просив розглянути справу без участі представника позивача, первісні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася. При цьому, 03.02.2025 представник [PERSON] - адвокат Балійчук Л.І. подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без участі сторони відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом), відмовити у задоволенні вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та задовольнити зустрічні позовні вимоги. Уповноважений представник відповідача за зустрічним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕРІУС БУМ» у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, 28.01.2022 [PERSON] звернулася до ТОВ «ІНФІНАНС» з Заявкою-Анкетою на отримання кредиту, яка містить докладну інформацію щодо особи відповідача, зокрема: індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також реквізити платіжної картки. У подальшому, ТОВ «ІНФІНАНС» направило [PERSON] . Пропозицію укласти Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0500486033/3 від 28.01.2022 (оферта) та надання кредиту згідно Заявки-анкети №4012247 від 28.01.2022 на наступних умовах: загальна сума кредиту - 7319,00 грн., строк користування кредитом - 12 місяців; номінальна відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, що застосовується за умови дії Програми лояльності, та відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується у випадках передбаченими Правилами Призупинення дії/скасування Програми лояльності. 28.01.2022 [PERSON] акцептувала вказану оферту за допомогою електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора 8s9v9f, надісланого на мобільний телефон: [NUMBER] , зазначений останньою в Заяві-анкеті на отримання кредиту № 4012247, тим самим підписавши договір позики та погодившись з його умовами, а також інформацією, яка була надана споживачу до укладення договору надання позики. Відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0500486033/3 від 28.01.2022, загальна вартість кредиту становить 50867,09 грн. Як вбачається з квитанції зі сплати №134219210 від 28.01.2022, ТОВ «ІНФІНАНС» на картку № [NUMBER] перераховано кошти у сумі 7319,00 грн. 24.11.2022 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24/11-22, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно додатку та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором позики №0500486033, загальна сума заборгованості за вказаним договором позики становить 37802,23 грн., з них: сума заборгованості за основною сумою боргу - 7319,00 грн.; сума заборгованості за відсотками - 30483,23 грн. Судом також встановлено, що вищевказаний договір укладено в електронному вигляді у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» та його було підписано позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір. у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію») Правилами ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, зокрема те, що відповідачем за первісним позовом не доведено факту належного виконання ним умов договору, суд вважає, що у позивача за первісним позовом наявні правові підстави для звернення до суду з позовом до відповідача за первісним позовом про стягнення заборгованості за вказаним договором. Так, судом встановлено, що договір надання позики між відповідачем за первісним позовом та первісним кредитором укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронних підписів. Електронний договір відповідач за первісним позовом підписала шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідач за первісним позовом на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, ввівши ідентифікатор у відповідне поле та натиснувши кнопку «Так» для підтвердження підписання договору. Відповідач за первісним позовом був повністю ознайомлений з умовами договору до його підписання, інформаційно-телекомунікаційна система побудована таким чином, що без попереднього ознайомлення з умовами договору клієнт не може перейти до наступного етапу. З урахуванням вказаного, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем за первісним позовом договір не міг бути укладений сторонами, суд дійшов висновку, що цей правочин відповідно до Закону за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача за первісним позовом. Вищезазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, провадження № 61-20799св19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, провадження № 61-18967св20, від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20, провадження № 61-2904св21. Договір позики містить персональні дані відповідача за первісним позовом, зокрема його паспортні дані, номер картки платника податків, номер мобільного телефону, а також номер банківського рахунку, на який було перераховано кошти. Ураховуючи викладені обставини, суд вважає, що договір позики укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо усіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст.11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України). Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно із Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за договором надання позики, право вимоги за яким перейшло до нового кредитора. З наданих доказів вбачається, що під час укладення договору позики сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача за первісним позовом для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином укладений договір є обов`язковими до виконання. Також, згідно інформації, яка надійшла до суду від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку емітовано карту № [NUMBER] , IBAN [NUMBER] , на яку 28.01.2022 здійснено переказ коштів на суму 7319,00 грн. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач за первісним позовом отримала позику за вищевказаним договором, проте не виконувала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строк, передбачений договором, кошти в повному обсязі не повернула. Оскільки, відповідачем за первісним позовом порушене зобов`язання з повернення кредитних коштів, що встановлені умовами Договору, то за ним обліковується прострочена заборгованість за кредитом на загальну суму 37802,23 грн. Перевірши здійснені позивачем за первісним позовом нарахування, у межах заявлених вимог, судом було встановлено, що розрахунок відсотків здійснений відповідно до умов договору в межах строку його дії. Відтак, суд приходить до висновку про те, що вказані суми, належить стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом. При цьому, відповідачем за первісним позовом вказані розрахунки жодними доказами не спростовані, суду не надано своїх розрахунків погашення заборгованості, які б в свою чергу мали противагу розрахункам позивача за первісним позовом. Також відповідачем за первісним позовом не надано доказів на підтвердження належного виконання вимог договору. Ураховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що відповідач за первісним позовом взятих на себе зобов`язань в строки передбачені договором належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 37802,23 грн, а відтак первісний позов слід задовольнити. Щодо зустрічного позову про визнання договору позики недійсним, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За положеннями статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). За частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). За ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд вважає встановленим, що [PERSON] ініціювала укладення з ТОВ «ІНФІНАНС» договору позики, оформивши заявку на сайті товариства, підписавши договір з використанням електронного підпису. Договір укладений між цими сторонами 28.01.2022 в електронній формі, містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором [PERSON] та представника Товариства, що відповідає правилам частини першої статті 205 ЦК України статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», та має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами. Зі змісту оспорюваного договору, встановлено, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, а позичальник в свою чергу погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підставі наявних у матеріалах справи доказів не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов договору позики вимогам законодавства. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони, що був наведений зокрема у запереченнях проти позову чи апеляції. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на вищевикладене, ураховуючи, що [PERSON] при підписанні оспорюваного договору була ознайомлена та погодилася з усіма істотними його умовами, що підтвердила електронним підписом, беручи до уваги факт отримання [PERSON] коштів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання договору позики недійсним, у зв`язку з чим вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом не є обґрунтованими і задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved