Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Адвокат Молчанова Наталія Володимирівна в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17 березня 2021 року [PERSON] дав в борг відповідачу грошові кошти в сумі 15000 доларів США, що на момент передачі складало в еквіваленті 420 000 грн. На підтвердження передачі грошей відповідачем власноруч написана розписка, згідно з якою вона зобов`язалася повернути кошти в наступні терміни: повернути 120000 грн. (еквівалент - 4285,00 доларів США) до 01 серпня 2021 року, повернути 300000 грн. (еквівалент - 10715,00 доларів США) до 01 січня 2022 року. Також при передачі коштів була присутня [PERSON] , яка написала відповідну розписку про передачу позивачем коштів відповідачу в борг. Відповідач свої зобов`язання згідно договору та вказані в борговій розписці строки не виконала, гроші не повернула. Станом на 20.02.2024 згідно з інформацією на офіційному сайті Національного банку України офіційний курс гривні щодо долару США становить 38,2847 грн. за 1 долар США. Таким чином, станом на 20.02.2024 основна заборгованість відповідача становить 574270,50 грн., а загальна заборгованість становить 844299,69 грн. та складається з суми боргу, інфляційного збільшення в розмірі 223874,20 грн. та штрафних санкцій в розмірі 46154,99 грн. Вартість витрат позивача на правничу допомогу складає 40000 грн. Просила стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 844299,69 грн. та судові витрати. 04.03.2024 постановлено ухвалу про залишення позову без руху. 09.04.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі. 10.07.2025 представник відповідач подав відзив на позовну заяву, який суд залишає без розгляду з огляду на пропуск строку на його подання. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 17.03.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір займу, за умовами якого остання отримала в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 доларів США та 5000 доларів США, загалом 15000 доларів США, що еквівалентно сумі 420 000 грн., які зобов`язалась повернути в строк до 01.01.2022: 120000 грн. повертає до 01.08.2021, 300000 грн. повертає до 01.01.2022. Гроші в сумі 420000 грн. отримала в повному обсязі. Оригінал зазначеної розписки був оглянутий у судовому засіданні. Відомості про виконання відповідачем своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного договору відсутні. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. В силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст. 533 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан. Судом встановлено, що 17.03.2021 між сторонами був укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримала в борг грошові кошти в загальній сумі 420000 грн. Грошові кошти в розмірі 420000 грн. відповідач мала повернути в строк до 01.01.2022, при цьому частину коштів в сумі 120000 грн. вона зобов`язалась повернути в строк до 01.08.2021, а решту коштів в сумі 300000 грн. - в строк до 01.01.2022. Оскільки сторонами у розписці було визначено, що борг повертається у національній валюті України, то валютою такого зобов`язання є саме гривня. Судом встановлено, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання, які виникли у неї з договору позики та не повернула позику в обумовлений строк. Доказів на підтвердження протилежного матеріали справи не містять. Доводи представника відповідача щодо того, що остання не укладала договору позики є незмістовними та нічим не підтверджені. Враховуючи наведене, відповідач повинен повернути позивачу грошові кошти за договором позики в розмірі 420000 грн. Вимога про стягнення інфляційного збільшення в розмірі 223874,20 грн. та штрафних санкцій в розмірі 46154,99 грн. за період з 01.08.2021 по 20.02.2024 підлягає частковому задоволенню. Суд зауважує, що 3% річних, які представник позивача помилково називає пенею, та інфляційні втрати, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України на суму боргу, за своєю суттю не є штрафними санкціями, а є компенсаційними виплатами. Вони входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання як спосіб захисту грошового інтересу займодавця і полягає у відшкодуванні грошових втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляції та отриманні компенсації за неналежне виконання зобов`язань (постанова ВП ВС від 19.06.2019 №703/2718/16, від 19.06.2019 №646/14523/15, від 03.10.2023 №366/203/21). Нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період з 24.02.2022 по 20.02.2024 здійснено безпідставно без врахування вимог п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому за розрахунком суду відповідач має сплатити позивачу за прострочення виконання зобов`язання 3% річних в сумі 3373,15 грн. та інфляційні втрати в розмірі 16140 грн. З урахуванням обставин, встановлених під час розгляду справи у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог (52,05%) в сумі 3515,67 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9369 грн., що загалом становить 12884,67 грн.

Outcome: partial