Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 23.02.2019 року Лугинським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 5 від 23.02.2019 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.02.2025 року. З лютого місяця 2024 року фактичні шлюбні відносини було припинено. Спільне подружнє життя не склалося. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, спільне господарство разом не ведуть, оскільки спільно не проживають. Майнового спору між ними немає. Сторони від шлюбу мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою. Позивач у\~позовній заяві\~просить розірвати\~шлюб між\~нею та\~відповідачем,\~після розірвання\~шлюбу залишити\~їй прізвище\~" [PERSON] ",\~сплачений нею\~судовий збір\~не стягувати\~з відповідача,\~справу розглядати\~без її\~участі,\~час на\~примирення просить\~не надавати, не заперечує проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся судом у встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України порядку, шляхом направлення судового повідомлення на адресу вказану в позовній заяві, яка є останньою відомою адресою його проживання, що підтверджується поштовим повідомленням. Жодних заперечень, клопотань та відзиву на позов від відповідача на адресу суду не надходило. На підставі ст. 280 - 282 ЦПК України, за письмовою згодою позивачки, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положення цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, зважаючи на письмові заяви сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 23.02.2019 року сторони зареєстрували шлюб у Лугинському районному відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис № 5 від 23.02.2019 року,\~що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.02.2025 року. Сторони від шлюбу мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою, що підтверджується повторними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 18.02.2025 року та серії [NUMBER] від 18.02.2025 року, витягами з реєстру територіальної громади. Відносини, які склалися між позивачкою та відповідачем привели до взаємного відчуження, подальше спільне життя позивачки та відповідача як подружжя, і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Примирення між позивачкою та відповідачем на даний час неможливе, фактично шлюбні відносини припинені, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть і позивачка просить суд задоволити позовні вимоги, а відповідач заперечень проти задоволення позовних вимог не надав. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно правової позиції закладеної в п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N11\~Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.\~113\~СК\~України\~ особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що позивачка наполягає на розлученні та небажанні проживання однією сім`єю, а відповідач з цього приводу не заперечує, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти немає можливості, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому суд вважає за можливе розірвати шлюб. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed