Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Теофіпольського районного суду Хмельницької області із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення: факту спільного проживання з батьком [PERSON] однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявності взаємних прав і обов`язків, факту перебування заявниці на утриманні батька [PERSON] . Заява про встановлення факту мотивована тим, що [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , [INFO] , який загинув під час бою в районі населеного пункту Спірне Донецької області [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] виданого 05 травня 2023 року. З 2016 року заявниця з батьком [PERSON] проживали однією сім`єю разом з бабусею [PERSON] по [ADDRESS] , від свого народження і до дня загибелі батька перебувала на повному утриманні батька, зазначені факти просить встановити у порядку окремого провадження з метою реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги у зв?язку із загибеллю її батька військовослужбовця [PERSON] , оскільки подана нею заява про виплату одноразової грошової допомоги у зв?язку з загибеллю батька і додані документи листом комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 26.12.2023 № 8/4833 повернуто заявниці на доопрацювання з мотивів необхідності надати підтвердження факту спільного проживання або перебування заявника на утриманні загиблого батька. Відтак, заявниця зазначає, що без надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують факт її перебування на утриманні загиблого батька, неможливо встановити її право на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168. 25.02.2025 від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява, в якій заявниця просила відмовити у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім?єю, ведення спільного господарства наявність взаємних прав і обов?язків з батьком [PERSON] , перебування на його утриманні; залишити без розгляду заяву [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім?єю, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав і обов?язків з батьком [PERSON] , перебування на його утриманні. За змістом заперечень, висловлених у заяві заінтересованої особи [PERSON] , у справі наявний спір про право на одноразову грошову допомогу після загибелі [PERSON] , а крім цього, [PERSON] заперечила проти встановлення фактів спільного проживання заявниці [PERSON] з батьком [PERSON] однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявності взаємних прав і обов`язків, а також факту перебування заявниці на утриманні батька [PERSON] з мотивів відсутності для цього правових підстав, а саме: статусу непрацездатності заявниці [PERSON] , отримання [PERSON] пенсії по інвалідності, а також з причини ненадання [PERSON] доказів її перебування на утриманні батька у розумінні ч.ч.1-2 ст. 16-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 10.03.2025 від заінтересованої особи Міністерства оборони України до суду надійшло клопотання про залишення заяви [PERSON] без розгляду, мотивоване тим, що у зв`язку із поданими запереченнями заінтересованої особи [PERSON] у цій справі виник спір про право, що виключає на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України можливість встановлення факту, що має юридичне значення, у порядку окремого, а не позовного провадження. Інші особи, які беруть участь у справі, а саме: [INFO] , а також [PERSON] , про наявність спору про право не заявили, заяв, клопотань по суті справи не подавали. У додаткових поясненнях у справі від 07.03.2025, та від 12.03.2025 змістом яких є заперечення проти задоволення клопотання заінтересованих осіб про залишення заяви без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право, представниця заявниці адвокат Семченко Г.С. заперечила проти залишення заяви без розгляду, оскільки спору про право між Міністерством оборони України та заявницею [PERSON] немає, Міністерство оборони України не є суб`єктом отримання допомоги, як суб`єкт владних повноважень на час розгляду заяви не відмовив у призначенні допомоги, а лише повернув документи на доопрацювання; крім цього, спору із заінтересованою особою [PERSON] немає, оскільки встановлення фактів, які просить встановити заявниця, створить можливість заявниці реалізувати її права на отримання грошової допомоги, а не порушить суб`єктивні права [PERSON] як заінтересованої особи. У судовому засіданні 02.04.2025 під час розгляду клопотань заінтересованих осіб [PERSON] та Міністерства оборони України про залишення заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення без розгляду, представниця заявниці адвокат Семченко Г.С. зазначила, що вважає заявлені клопотання безпідставними, оскільки заінтересована особа не повідомила про наявність конкретного спору про право, зокрема, чи претендує [PERSON] на нерозподілену частку одноразової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, а Міністерство оборони України не заявило про наявність спору про право у справі щодо Міністерства оборони України, відтак, з посиланням на практику Верховного Суду у справі № 179/986/23, у задоволенні зазначених клопотань про залишення заяви без розгляду просить відмовити. Заявниця [PERSON] підтримала позицію своєї представниці, у задоволенні зазначених клопотань просила відмовити з підстав, повідомлених її представником адвокатом Семченко Г.С. Заінтересована особа [PERSON] повідомила суду, що заперечує проти задоволення клопотань про залишення заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, без розгляду, просила продовжити розгляд справи. Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 02.04.2025 суд, проаналізувавши доводи учасників справи, із урахуванням релевантної практики Верховного Суду, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20.11.2024 у справі № 179/986/23 (провадження № 61-10086св24), у постанові від 10.01.2024 у справі № 686/11198/22, у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 640/10329/16, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18, від 18.01.2024 року у справі № 560/17953/21, постановив у задоволенні клопотання заінтересованих осіб [PERSON] та Міністерства оборони України про залишення заяви [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення, без розгляду - відмовити, розгляд справи № 685/1192/24 продовжити. В ухвалі про відмову у задоволенні клопотань про залишення заяви без розгляду суд дійшов висновку, що для констатації судом факту виникнення у справі спору про право недостатньо самого по собі твердження заінтересованої особи про наявність спору: суд зобов`язаний встановити обставини, що мають значення для справи, на підставі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, а не припускати їх можливість, факт виникнення спору про право повинен бути перевіреним і доведеним, а спір має бути реальним, у протилежному випадку залишення заяви без розгляду на підставі презюмованого, а не реального спору про право буде безпідставним і становитиме у світлі практики ЄСПЛ порушення конвенційного права особи на доступ до суду. Саме по собі заперечення заінтересованою особою [PERSON] факту не означає виникнення спору про право, у справі відсутні докази реального виникнення спору про право між заявницею [PERSON] , заінтересованою особою [PERSON] , іншими учасниками справи. У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представниця адвокат Семченко Г.С. подану заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підтримали, просять її задовольнити з підстав, викладених у ній. Заінтересована особа [PERSON] подану [PERSON] заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, просила задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, місце та час розгляду справи, в судове засідання не прибула. Представник Міністерства оборони України в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Також, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув представник [INFO] . Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази за правилами ЦПК України як кожен окремо, так і у сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.03.2001 (а.с. 15), батьками заявниці [PERSON] , народженої [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . У матеріалах справи наявна копія сповіщення № 10 від 26.09.2022 сім`ї про смерть солдата [PERSON] [INFO] , призваного на військову службу за контрактом 29.06.2017 [INFO] (а.с. 17). Також, у справі наявна копія витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 11 Регіональної військово-лікарської комісії (протокол № 3196 від 19.09.2023), де зазначено, що смерть солдата [PERSON] 1975 року народження настала [INFO] під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, смерть пов`язані із захистом Батьківщини (а.с. 25). Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області у справі № 685/277/23 (провадження № 2-о/685/7/23) від 04.04.2023, яке набрало законної сили 05.05.2023 (а.с.47) заяву [PERSON] про встановлення факту смерті було задоволено, встановлено факт смерті [INFO] біля населеного пункту Спірне Донецької області [PERSON] [INFO] , суд визнав встановленими обставини загибелі військовослужбовця [PERSON] від вогневого поранення під час бою з військовим формуванням російської федерації. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Теофіпольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 05.05.2023, [PERSON] [INFO] помер [INFO] у віці 47 років у селищі біля населеного пункту Спірне Донецької області, про що 05.05.2023 складено відповідний актовий запис за № 155 (а.с.22). З наведеного вбачається, що батько заявниці [PERSON] [INFO] [PERSON] [INFO] загинув [INFO] біля населеного пункту Спірне Донецької області під час виконання обов`язку із захисту Батьківщини. Як вбачається із витягу із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.12.2023 № 25/д, [PERSON] звернулась для отримання відповідної допомоги, проте її заяву повернуто на доопрацювання з причини неподання документів, які відповідно до СК України підтверджують, що вона як повнолітня дочка була членом сім`ї загиблого військовослужбовця (роз`яснено подати судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, про факт спільного проживання та ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків або перебування на його утриманні відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»), оскільки неможливо встановити право заявниці на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (а.с.19-20). Обґрунтовуючи заявлену вимогу про встановлення факту спільного проживання заявниці з батьком однією сім?єю, заявниця [PERSON] вказала, що вони з батьком [PERSON] проживали разом за однією адресою у квартирі з бабусею [PERSON] , вели спільне господарство, мали взаємні права і обов?язки до дня смерті її батька [INFO] . Ця обставина знайшла свою підтвердження в судовому засіданні. На підтвердження факту спільного проживання заявниці з її батьком однією сім`єю подано акт обстеження побутово-житлових умов №?90 від 27.08.2024, в якому комісією в складі керуючого справами виконкому Теофіпольської селищної ради Стецюк Л.В., завідувача сектору соціального захисту Мартинюк Л.В., головного спеціаліста сектору соціального захисту Кунцевич Г.Є., головного спеціаліста юридичного відділу Віркун Т.В., діловода загального відділу Гринюк О.Г., встановлено, що за свідченнями [PERSON] , а також сусідів [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , [PERSON] з 2016 року проживала разом із батьком [PERSON] без реєстрації за адресою [ADDRESS] , та була на його утриманні; у зазначеному акті містяться підписи членів комісії, а також підпис заявниці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.23-24). Допитана в судовому засіданні 26.03.2025 як свідок [PERSON] , будучи приведеною у встановленому законом порядку до присяги свідка, повідомила суду, що бажає давати показання, підтвердила, що заявниця [PERSON] є її онучкою та дочкою її загиблого сина [PERSON] , у 2016 році її син [PERSON] розійшовся з матір`ю [PERSON] , пішов жити до [PERSON] , а з ним пішла жити і дочка [PERSON] , де вони всі разом проживали, вели спільне господарство. [PERSON] самостійно займався вихованням і утриманням дочки [PERSON] (готував їжу, прав, повністю опікувався дочкою). У 2017 році [PERSON] пішов служити у АТО, проте і надалі забезпечував дочку [PERSON] , пересилав і передавав їй гроші, опікувався нею, оскільки [PERSON] не могла працювати через хворобу очей, необхідність обмежити навантаження, робити операцію. [PERSON] приїжджав сюди ж додому у відпустки, речі [PERSON] знаходились у квартирі [PERSON] . Допитана в судовому засіданні 12.03.2025 свідок [PERSON] , будучи приведеною у встановленому законом порядку до присяги свідка, повідомила суду, що бажає давати показання, є дворідною сестрою заявниці та племінницею загиблого [PERSON] , [PERSON] є її бабусею. Свідок [PERSON] повідомила, що вона після розірвання шлюбу її батьків з 2011 року проживала з бабусею; у 2016 році її дядько [PERSON] розійшовся з мамою [PERSON] , пішов жити до своєї матері [PERSON] , невдовзі разом з ним до бабусі перебралась і його дочка [PERSON] , яка не хотіла жити з мамою і вітчимом. [PERSON] із бабусею [PERSON] , дядьком [PERSON] , дворідною сестрою [PERSON] проживали в трикімнатній квартирі бабусі [PERSON] , вели спільний побут. [PERSON] мав хороші стосунки з дочкою [PERSON] , до його смерті турбувався про неї, допомагав ій фінансово, пересилав їй кошти на картку, давав наручно, передавав знайомими, [PERSON] перебувала на утриманні батька. Усі особисті речі [PERSON] та необхідні сезонні речі [PERSON] знаходились по місцю їх спільного проживання у бабусі заявниці [PERSON] .. На підтвердження факту спільного проживання заявницею [PERSON] надано сімейні фотознімки, скриншоти листування між заявницею та її батьком [PERSON] , де вирішуються питання побутового характеру між, за неспростованим твердженням, батьком заявниці та заявницею (а.с. 40-45). Також, відповідно до посвідчення члена сім`ї загиблого захисника України cерії [NUMBER] , виданого 30.10.2023 та дійсного до 30.10.2024, [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України (а.с. 46). П. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» регламентовано призначення і виплату одноразової грошової допомоги загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Ч. 1 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції від 13.04.2022 визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста, а у ч. 2 цієї статті зазначено, що члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до сю 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. При цьому, подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Член сім`ї у сімейно-правовому аспекті - це особа, яка має тісний правовий зв`язок із сім`єю, що ґрунтується на шлюбі, спорідненні, усиновленні, інших формах влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, характеризується спільністю життя та інтересів, наявністю взаємних прав і обов`язків, передбачених сімейним законодавством. Перебування особи в шлюбі не перериває її тісний правовий зв`язок із іншими членами сім`ї, що ґрунтується на спорідненні, характеризується спільністю життя та інтересів, наявністю взаємних прав і обов`язків, передбачених сімейним законодавством. Судом встановлено, що батько заявниці [PERSON] проживав без реєстрації за адресою [ADDRESS] , був призваний на військову службу за контрактом 29.06.2017, за цією адресою залишались його особисті речі, він приїжджав додому у відпустки. У справі відсутні докази зміни [PERSON] місця його постійного проживання станом на дату його загибелі. Відтак, наявними у справі доказами у їх сукупності та взаємозв`язку доведено факт спільного проживання однією сім?єю, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав і обов?язків доньки [PERSON] з її батьком [PERSON] до дня його смерті [INFO] під час бою в районі н.п. Спірне Донецької області. Обґрунтовуючи заявлену вимогу про встановлення факту перебування заявниці на утриманні її батька заявниця вказувала на те, що у зв`язку з відсутністю у неї доходу у І-ІІ кварталі 2022 року, вона перебувала на утриманні батька [PERSON] . Ця обставина також знайшла свою підтвердження в судовому засіданні. Довідкою № 227 від 30.09.2024, виданою Хмельницьким кооперативним торговельно-економічним інститутом, підтверджується факт навчання [PERSON] у Хмельницькому кооперативному коледжі Хмельницького торговельно-економічного інституту за спеціальністю «Готельно-ресторанна справа» за контрактом у період з 10.08.2016 по 28.06.2019 (а.с. 26). У заяві про встановлення фактів [PERSON] стверджує, що кошти за її навчання сплачував батько. Зазначене твердження не викликає сумніву з огляду на відсутність у справі доказів неналежного виконання батьком заявниці своїх обов`язків щодо утримання дочки до досягнення нею повноліття [INFO] , добросовісність виконання батьківського обов`язку презюмується. У постанові Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 592/17552/18 Верховний Суд зазначав, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22.10.2020 у справі № 210/343/19, від 22.05.2019 у справі № 520/6518/17, від 27.06.2018 у справі № 210/2422/16-ц. У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Суд проаналізував наявні відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела / суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 02.10.2024 № 2217-24-02654, з яких вбачається, що у [PERSON] за період з І кварталу 2022 року по ІІ квартал 2022 року доходи відсутні (а.с. 31). З відомостей, наданих Пенсійним фондом України за формою ОК-7 відносно [PERSON] , вбачається, що у вересні 2018 року вона отримала дохід в розмірі 2978,4 грн, з січня 2019 року по серпень 2019 року дохід був відсутній, у вересні 2019 року сума отриманого нею доходу становила 1325,73 грн, у жовтні 2019 року 6921,68 грн, у листопаді 2019 року 6307,66 грн, у грудні 2019 року 1102,45 грн., відомості про доходи за 2020-2021 рік відсутні, у 2022 році з січня по вересень 2022 року доходи у [PERSON] відсутні. Випискою з АТКБ «ПриватБанк» від 02.10.2024 за період з 10.09.2019 по 23.07.2020 підтверджено, що на картковий рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ), належний [PERSON] , перераховувалась заробітна плата з військової частини [NUMBER] щомісячно, у такі дати і розмірах: 10.09.2019 - 12915,93 грн, 10.10.2019 - 203,62 грн, 10.10.2019 - 12915,93 грн, 30.10.2019 - 4432,5 грн, 08.11.2019 - 203,62 грн, 08.11.2019 - 12915,93 грн, 09.12.2019 - 12988,05 грн, 09.12.2019 - 203,62 грн, 15.01.2020 - 13017,45 грн, 22.01.2020 - 3354,84 грн, 25.01.2020 - 205,22 грн, 12.02.2020 - 215,67 грн, 12.02.2020 - 13061,86 грн, 20.02.2020 - 4822,58 грн, 11.03.2020 - 216,51 грн, 11.03.2020 - 13112,62 грн, 19.03.2020 - 6500 грн, 13.04.2020 - 13112,62 грн, 03.04.2020 - 216,51 грн, 22.04.2020 - 14290,32 грн, 12.05.2020 - 216,51 грн, 12.05.2020 - 13112,62 грн, 21.05.2020 - 17 000 грн, 10.06.2020 - 13 112,62 грн, 10.06.2020 - 216,51 грн, 22.06.2020 - 17000 грн, 30.06.2020 - 12915,93 грн, 14.07.2020 - 13112,62, 14.07.2020 - 216,51 грн, 23.07.2020 - 17 000 грн, що становить сукупно за цією випискою 242 808,7 грн. (а.с. 29-30). Як вбачається із долученої до заяви виписки АТКБ «ПриватБанк» від 17.08.2023 N?K630RVJ2643NLGHH за період з 08.10.2018 по 23.06.2022, на картковий рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ), належний [PERSON] , [PERSON] щомісячно перераховував грошові кошти у таких розмірах: 09.10.2018 - 1000 грн, 09.11.2018 - 1000 грн., 18.12.2018 - 1550 грн, 15.01.2019 - 1500 грн, 29.01.2019 - 100 грн, 14.02.2019 - 1500 грн, 01.03.2019 - 500 грн, 20.03.2019 - 5000 грн, а також і після досягнення [INFO] повноліття [PERSON] - на суму 42000 грн: 09.04.2019 - 1500 грн, 09.05.2019 - 2000 грн, 22.05.2019 - 1500 грн, 18.06.2019 - 2000 грн, 24.06.2019 - 4000 грн, 26.06.2019 - 4000 грн, 12.07.2019 - 2000 грн, 16.06.2022 - 5000 грн, 23.06.2022 - 20 000 грн (а.с. 27). Із вказаного вбачається, що грошові кошти [PERSON] отримувала від батька [PERSON] як до, так і після досягнення нею повноліття [INFO] , така допомога мала постійний характер, надавалася систематично, тривалий час, до дня смерті [PERSON] 02.07.2022 (останній транш здійснено 23.06.2022). Розмір отриманого [PERSON] самостійного доходу за період з 31.03.2019 по 02.07.2022 складав 15 657,52 грн., а отриманого від батька - 284 808,7 грн., тому з вересня по грудень 2019 року утримання, яке надавав заявниці її батько [PERSON] було основним джерелом існування, а у період з січня 2020 року по липень 2022 року - єдиним джерелом існування заявниці [PERSON] , що свідчить про перебування заявниці на утриманні батька. Щодо доводу заінтересованої особи [PERSON] про те, що заявниця не є непрацездатною та не отримує пенсії по інвалідності, суд зазначає, що в справах цієї категорії констатація факту перебування особи на утриманні не залежить виключно від факту непрацездатності особи. Оцінка судом факту перебування особи на утриманні здійснюється, на підставі ч. 2 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», редакція якої не змінювалась ні станом на 02.07.2022, ні на час розгляду справи, визначено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Звідси, з урахуванням висновку суду щодо належності заявниці до члена сім`ї загиблого батька, підлягає з`ясуванню, чи заявниця перебувала на повному утриманні батька або одержувала від нього допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Установивши, що з вересня по грудень 2019 року утримання, яке надавав заявниці її батько [PERSON] , було основним джерелом існування, а у період з січня 2020 року по липень 2022 року - єдиним джерелом існування заявниці [PERSON] , суд дійшов висновку про перебування заявниці на утриманні батька та про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні свого батька [PERSON] до дня його смерті, а саме до [INFO] . Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ст. ст. 293, 315 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, перебування фізичної особи на утриманні. Частиною 2 вказаної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Установлені судом обставини справи свідчать про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту спільного проживання однією сім?єю, ведення спільного господарства, наявності взаємних прав і обов?язків доньки [PERSON] з батьком [PERSON] до дня його смерті [INFO] а також встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні свого батька [PERSON] , до дня його смерті [INFO] як необхідної умови реалізації права заявниці на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168. Враховуючи наведене,

Outcome: approved