Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

у листопаді 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини щодо майна після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . Обґрунтовано позов тим, що у 2018 році позивач разом зі своєю дружиною [PERSON] виїхали до Сполучених Штатів Америки, за місцем проживання їх дітей. До цього часу подружжя постійно проживали та були зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . Вказана квартира належить позивачу та його дружині в рівних частинах (по 1/2 частці). [INFO] [PERSON] померла на території США. Після її смерті [PERSON] , з урахуванням похилого віку та різкого погіршення стану здоров`я, не мав змоги звернутися до відповідних органів нотаріату в Україні або здійснити такі дії шляхом направлення відповідної заяви через офіційні дипломатичні представництва України в США. Також, з урахування вказаних причин та через обґрунтовані побоювання за свою безпеку через триваючу військову агресію російської федерації, що супроводжується постійними ракетними обстрілами, позивач не мав змоги особисто прибути до України для належного оформлення спадщини. Тільки у серпні 2024 року [PERSON] зміг оформити у відповідних установах Сполучених Штатів Америки довіреність на представництво свої інтересів, зокрема і щодо оформлення спадщини. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник Чернігівської міської ради у встановлений законом строк відзив на позов не подав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06\~лютого 2025\~року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити Представник Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань до суду не подав. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. [INFO] померла дружина позивача - [PERSON] , про що 11 серпня 2022 року Департаментом здоров`я штату Пенсільванія, Сполучених Штатів Америки, видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6-7). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 17 жовтня 1970 року, що підтверджується копією свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» від 29 листопада 2024 року № 10510, вказана квартира належить позивачу та його дружині на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 вересня 1998 року в рівних частинах по 1/2 кожному (а.с. 35). Згідно витягу зі Спадкового реєстру № 80145656 від 18.02.2025, спадкова справа щодо майна після смерті [PERSON] не заводилась. Як зазначено у позовній заяві, після смерті дружини [PERSON] , з урахуванням похилого віку та різкого погіршення стану здоров`я, не мав змоги звернутися до відповідних органів нотаріату в Україні або здійснити такі дії шляхом направлення відповідної заяви через офіційні дипломатичні представництва України в США. Також, з урахування вказаних причин та через обґрунтовані побоювання за свою безпеку через триваючу військову агресію російської федерації, що супроводжується постійними ракетними обстрілами, позивач не мав змоги особисто прибути до України для належного оформлення спадщини. Тільки у серпні 2024 року [PERSON] зміг оформити у відповідних установах Сполучених Штатів Америки довіреність на представництво свої інтересів, зокрема і щодо оформлення спадщини. Згідно статті 1216\~Цивільного кодексу\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218\~Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частинами першою, другою статті 1220\~Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до статті 1261\~Цивільного кодексу\~України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Нормами частини першої статті 1268\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із частиною першою статті 1269\~Цивільного кодексу\~України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частина перша статті 1270\~Цивільного кодексу\~України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272\~Цивільного кодексу\~України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для її прийняття. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. При цьому, поважність таких причин повинна бути обов`язково обґрунтована. Разом з тим, закон не містить застережень, які саме причини є поважними і визнання їх такими залежить від обставин конкретної справи. Суд враховує, що за змістом пункту 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Гарантоване статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Слід також зазначити, що принцип «пропорційності», яким відповідно до статті 2\~ЦПК України разом з іншими принципами зобов`язаний керуватися суд, тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Одночасно, дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 681/203/17-ц (провадження № 61-26164св18). Суд враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Також, суд вважає, що обмеження позивача у прийнятті спадщини буде невиправданим втручанням у його приватну сферу і становитиме для нього надмірний тягар та не забезпечить розумний баланс між інтересами сторін. За таких обставин, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності,

Outcome: approved