Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Представник позивача адвокат Пропадущий А.В., в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про знаття арешту з майна, у якій просить суд: -\~звільнити з-під\~арешту,\~накладеного постановою\~державного виконавця\~Відділу державної\~виконавчої служби\~Черкаського районного\~управління юстиціїоб`єкт обтяження квартира за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] , реєстраційний номер обтяження: 8928913, який накладено на підставі виконавчого листа № 1-654 від 17.11.2003 року виданий Соснівським районним судом м. Черкаси; - скасувати державну реєстрацію обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис № 8928913 від 31.07.2009 року зареєстрованого реєстратором Черкаською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер пасинок позивача [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджує свідоцтво про смерть видане Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зроблено відповідний актовий запис № 3777. У померлого [PERSON] після смерті залишилося спадкове майно, а саме 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , яке він отримав від свого батька [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 квітня 2007 року, що зареєстроване в реєстрі за № 2-572. Представник позивача вказує, що позивач звернулася до приватного нотаріусу Черкаського районного нотаріального округу Віріч Інни Петрівни із заявою про видачу свідоцтва на спадщину, а саме на 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . 10 серпня 2021 року за № 54/02-31 позивач [PERSON] отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що відповідно до ЗУ «Про нотаріат» та п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування. Це може бути як за заповітом так і за законом. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 13 січня 2022 року по справі № 707/2574/21 визнано право власності [PERSON] на 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування з законом від [PERSON] . Іншу 1/2 частину квартири [PERSON] отримала в порядку спадкування за законом після чоловіка [PERSON] про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 03 квітня 2007 року № 2-569. 11 лютого 2025 року листом № 5240/2 Черкаського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) повідомлено, що згідно даних АСПВ на виконанні у Черкаському відділі державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 6975581 з примусового виконання виконавчого листа № 1-654 від 17 листопада 2003 року Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в сумі 2\~794 грн 00 грн. В рамках виконавчого провадження № 6975581 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника з внесенням запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. Реєстраційний номер обтяження 8928913. 26 червня 2013 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавче провадження № 6975581 передано до архіву Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та знищено за закінченням строку зберігання. Також представник позивача повідомляє, що у відповідності з п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, заходи досудового врегулювання спору здійснювалося. [PERSON] зверталася до Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з питання зняття арешту з квартири у зв`язку зі смертю боржника, та зміни власника з 2022 року, але отримала відмову. Враховуючи наведене, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою судді\~Черкаського районного\~суду Черкаської\~області Морозова\~В.В.\~від 03\~березня 2025\~року відкрито\~провадження у\~справі;\~вирішено проводити\~її розгляд\~у порядку\~спрощеного позовного\~провадження без\~виклику сторін\~07\~квітня 2025\~року за\~наявними у\~ній матеріалами;\~запропоновано відповідачу\~протягом п`ятнадцяти\~днів із\~дня вручення\~даної ухвали\~подати відзив\~на позовну\~заяву;\~встановлено позивачу\~триденний строк\~з дня\~отримання відзиву\~на позовну\~заяву для\~подачі до\~суду відповіді\~на відзив,\~а відповідачу\~ триденний\~строк для\~подачі заперечення\~щодо наведених\~позивачем у\~відповіді на\~відзив пояснень,\~міркувань та\~аргументів. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи. Зокрема, відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії ухвали суду за місцезнаходженням та на офіційну електронну адресу. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а відтак, відповідно до вимог частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. З клопотаннями про відкладення розгляду справи учасники справи не звертались. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що [INFO] у місті Черкаси Черкаської області помер [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29 грудня 2020 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 3777. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 13 січня 2022 року встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом з спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю з 1997 року по день смерті останнього [INFO] . Визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З інформації наданої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 818362250 від 11 лютого 2025 року встановлено, що 18 квітня 2007 року відповідно до свідоцтва про право на спадщину № 2-569 за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 421450846, сформованої 07 квітня 2025 року, судом встановлено, що на квартиру за адресою: [ADDRESS] , 31 липня 2009 року за реєстраційнім номером: 8928913 накладено арешт, підставою обтяження був: виконавчий лист № 1-654 від 17 листопада 2003 року Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення суми боргу з [PERSON] . \~ \~ \~ \~ Із копії листа № 5240/2 від 11 лютого 2025 року вбачається, що начальник Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Роман Романенко повідомив [PERSON] про те, що згідно даних АСПВ на виконанні у Черкаському відділі державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 6975581 з примусового виконання виконавчого листа № 1-654 від 17 листопада 2003 року Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в сумі 2 794 грн 00 грн. В рамках виконавчого провадження № 6975581 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника з внесенням запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. Реєстраційний номер обтяження 8928913. 26 червня 2013 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавче провадження № 6975581 передано до архіву Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та знищено за закінченням строку зберігання. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Дана норма кореспондується з положеннями статті 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), якими визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 17 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Частиною першою статті 40 вказаного Закону передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна. Судом установлено, що наявність арешту та заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушуються права позивача на реалізацію свого права власності, а тому її право підлягає судовому захисту у спосіб, визначений законом, а саме: ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом зняття арешту з майна. З матеріалів\~справи встановлено,\~що виконавче\~провадження №\~6975581\~з примусового\~виконання виконавчого\~листа Соснівського\~районного суду\~м.\~Черкаси №\~1-654\~від 17\~листопада 2003\~року про\~стягнення з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~боргу в\~сумі 2\~794\~грн 00\~коп.,\~для забезпечення\~виконання якого\~на нерухоме\~майно [PERSON] \~накладено арешт,\~26\~червня 2013\~року винесено\~постанову про\~повернення виконавчого\~документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» та виконавче провадження № 6975581 знищено за закінченням терміну зберігання, [PERSON] , помер [INFO] , арешт не знятий та відсутні підстави для такого арешту. Відтак, приймаючи до уваги конституційний принцип непорушності права власності особи, суд приходить до висновку, що права позивача існуванням арешту на її майно порушені, а тому підлягають судовому захисту шляхом зняття арешту з нерухомого майна, а також скасуванням державної реєстрації обтяження. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору із відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачем. Враховуючи наведене та

Outcome: approved