Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернулось до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22.01.2020 року в розмірі 12241,62 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.01.2020 року [PERSON] звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 22.01.2020 року. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Отже, у порушення умов кредитного договору, відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала. Оскільки станом на 30.05.2023 року у відповідачки прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором було понад 90 днів та відбулось істотне порушення клієнтом своїх зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. 28.06.2023 року Банк направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» за договором станом на 111.07.2024 року становить 12241,62 грн. (тіло кредиту). Ухвалою суду від 01.11.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах. 05.03.2025 року до матеріалів справи надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка просила суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказано, що в матеріалах справи відсутні підтвердження погоджених сторонами у письмовій формі умов кредитування. Банком до позовної заяви долучено додатки, якими є: анкета-заява до Договору про надання банківських послуг; умови обслуговування рахунків фізичних осіб у АТ «Універсал Банк» (витяг), Тарифи за карткою Монобанк, Паспорт споживчого кредиту. Жоден з вищевказаних документів окрім Анкети-заяви, яка не містить жодних умов кредитування, відповідачкою не підписаний. Тобто, Банком виконано документи самостійно і надано їх Суду як нібито погоджені умови кредитного договору. Однак дані докази є недостовірними і не відповідають письмовій формі правочину. В дійсності Відповідачем жодних умов кредитування не погоджено. Документи не підписані і не погоджені Позичальником не можуть вважатися частиною укладеного Сторонами договору і застосовуватись до правовідносин Сторін, оскільки не відповідають письмовій формі правочину. Також зазначено, що споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила та тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Універсал Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідач вказує, що позивачем не доведено видачі кредиту та розміру заборгованості. Відповідно до позовної заяви, яку було подано позивачем, сума заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) перевищує суму встановленого Відповідачу кредитного ліміту і одночасно вся заборгованості Відповідача є простроченою сумою основного боргу - кредитного ліміту. Ці твердження Позивача суперечать одне одному і не підтверджені доказами, долученими до позовної заяви. Дослідження наданого Банком Розрахунку дозволяє встановити: а) відсутність у ньому колонки про встановлення і збільшення кредитного ліміту; б) відсутність колонки про витрати клієнтом кредитних коштів; в) розрахунок є внутрішньо суперечливим і математично хибним. За відсутності інформації про витрати клієнтом коштів Банку і внесені на рахунок суми, неможливо встановити, як і коли утворилась сума основного боргу і чи правильно на неї нараховані проценти та інші чергові платежі. Враховуючи те, що Розрахунок Банку не є доказом в розумінні ст. 76 ЦПК України, не містить інформації про витрати клієнтом кредитних коштів і зарахування сплачених коштів на погашення боргу, і не підтверджений жодним первинним бухгалтерським документом, він підлягає відхиленню. Сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих (взагалі ніяких) доказів видачі Позичальнику кредиту у заявленій сумі, а саме: не було надано кредитного договору, меморіальний ордер чи інший первинний бухгалтерський документ, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника, рішення Банку про встановлення Відповідачеві кредитного ліміту (не довідку, а саме рішення, ким і коли воно прийняте, ким затверджене), заяву на видачу готівки з позичкового рахунку Позичальника чи будь-яких інших (взагалі ніяких документів) про отримання Позичальником коштів Банку, і саме за кредитним договором, а не просто за договором про надання банківських послуг. Оскільки законодавство чітко встановлює перелік документів, на підставі яких здійснюється переказ і видача коштів з рахунків, за відсутності таких доказів у Позивача вищевикладене означає недоведеність позовних вимог, що унеможливлює і стягнення будь- яких коштів. Крім того, відповідачкою вказано, що банк заявляє у позові вимогу про стягнення сплаченого судового збору з Відповідача, однак Банк намагається отримати її двічі: таємно списавши на власний розсуд у позасудовому порядку з рахунку Відповідача і вдруге у примусовому порядку після можливого рішення суду про стягнення коштів, що заборонено ст. 61 Конституції України. Також, відповідачкою долучено до матеріалів справи судову практику. 19.03.2025\~року від\~сторони позивача\~надійшла відповідь\~на відзив\~на позовну\~заяву,\~відповідно до\~якого сторона\~позивача не\~погоджується з\~доводами відповідача\~і викладеною\~у ньому\~правовою оцінкою.\~Щодо укладення\~договору та\~приєднання Боржника\~до Умов\~обслуговування рахунків\~фізичної особи\~в АТ\~"УНІВЕРСАЛ\~БАНК,\~Тарифів за\~карткою Monobank\~шляхом підписання\~Анкети-заяви.\~До позовної\~заяви були\~додані наступні\~докази,\~що підтверджують\~факт укладення\~Договору про\~надання банківських\~послуг від\~22.01.2020\~року:\~1)\~Копія Анкети-заяви\~до Договору\~про надання\~банківських послуг;\~2)\~Витяг з\~Умови і\~правила обслуговування\~в АТ\~«УНІВЕРСАЛ БАНК»\~при наданні\~банківських послуг\~щодо продуктів\~monobank\~|\~Universal\~Bank;\~3)\~Витяг з\~Тарифів за\~карткою Monobank.\~Окрім цього\~в позовній\~заяві надане\~посилання на\~офіційний інтернет\~ресурс АТ\~«УНІВЕРСАЛ БАНК»,\~а саме https://www.monobank.ua/terms, де у вільному доступу опубліковані Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank. Умови опубліковані і є безперервно доступними у їх поточній редакції, а також архів редакцій за весь період існування, зокрема в чинній на момент укладення Договору між Позивачем та Відповідачем. На момент укладення Договору чинною була редакцію Умов від 20.01.2020 р.. (посилання на вказану редакцію: https://monobank.ua/terms?file=umovy-2020-01- 20.pdf).\~Умови у\~вказаній редакції\~(від\~20.01.2020\~р.)\~доступні на\~сайті Банку\~з моменту\~набуття їх\~чинності,\~а отже\~Відповідач мав\~безперешкодний доступ\~до них\~в момент\~укладення Договору\~та в\~подальшому.\~Вказані умови\~є офіційним\~документом,\~що затверджений\~Рішенням правління\~АТ УНІВЕРСАЛ\~БАНК Протокол\~№ 1\~від 15.01.2020\~у якості\~Додатку №95\~до Розпорядження\~№49\~р від\~22.08.2013\~р..\~При внесення\~змін в\~Умови,\~на сайті\~розміщується нова\~затверджена Протоколом\~редакція,\~а попередня\~залишається доступною\~в публічному\~просторі на\~сайті в\~незмінному вигляді.\~Таким чином\~актуальність та\~дійсність інформації\~з сайтів\~банків обумовлена\~вимогами Закону.\~Також,\~стороною позивача\~долучається до\~матеріалів справи\~Умови і\~правила обслуговування\~фізичних осіб\~в редакції\~від 20.01.2020\~р.,\~що діяла\~на момент\~підписання Договору.\~У пункті\~2,\~підписаної Відповідачем\~при відкритті\~банківського рахунку\~Анкети-заяви,\~споживач банківських\~послуг (Клієнт)\~погоджується,\~що ця\~Анкета-заява\~разом з\~Умовами і\~правилами надання\~банківських послуг,\~Тарифами,\~Таблицею обчислення\~вартості кредиту\~та Паспортом\~споживчого кредиту\~складають Договір\~про надання\~банківських послуг,\~укладення якого\~він підтверджує\~і зобов`язується\~виконувати його\~умови.\~В п.\~3\~Анкети-заяви\~Відповідач підтвердив,\~що підписанням\~цього Договору\~він підтверджує,\~що він\~ознайомлений з\~Умовами і\~правилами надання\~банківських послуг,\~Тарифами,\~Таблицею обчислення\~вартості кредиту\~та Паспортом\~споживчого кредиту\~(згідно\~вимог чинного\~законодавства)\~та отримав\~їх примірники\~у мобільному\~додатку.\~Окрім того,\~в цьому\~ж пунктів\~Анкети-заяви\~Відповідач беззастережно\~погодився з\~тим,\~що Банк\~має право\~на свій\~розсуд в\~односторонньому порядку\~зменшувати або\~збільшувати розмір\~дозволеного кредитного\~ліміту.\~Отже,\~Анкетазаява є\~невід`ємною\~частиною Договору\~і враховуючи\~її зміст,\~підписавши Анкетузаяву,\~Відповідач також\~підтвердив,\~що ознайомлений\~з усіма\~частинами договору\~і отримав\~відповідні примірники.\~У вищевказаних\~документах,\~що разом\~становлять укладений\~між Позивачем\~та Відповідачем\~Договір (Анкета-заява,\~Умови і\~правила надання\~банківських послуг,\~Тарифи,\~Таблиця обчислення\~вартості кредиту\~та Паспорт\~споживчого кредиту)\~містяться всі\~істотні умови\~договору,\~у тому\~числі умови\~про процентну\~ставку,\~пеню,\~штрафи,\~умови та\~строк повернення\~кредиту згідно\~із ст.12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування».\~Зокрема у\~п.\~12.\~Розділу ІІ\~Умов і\~правил обслуговування\~викладені Додатки,\~зокрема Паспорт\~споживчого кредиту\~Картка monobank,\~у якому\~Сторони (Позивач\~і Відповідач)\~погодили реальну\~річну процентну\~ставку та\~орієнтовну загальної\~вартості кредиту\~для споживача.\~А саме,\~пільгова процентна\~ставка становила\~-\~0,00001%,\~а базова\~процентна ставка:\~3,2%\~в місяць\~(38,4%\~річних).\~Відповідно пп.\~5.19\~п.\~5\~Розділу ІІ\~Умов і\~правил обслуговування\~сторони погодили,\~що у\~випадку якщо\~Істотне порушення\~Клієнтом зобов`язань\~не буде\~усунуто протягом\~строку,\~зазначеного у\~пункті 5.18.,\~Кредит стає\~у формі\~на вимогу,\~а Банк\~не пізніше\~наступного робочого\~дня за\~допомогою Мобільного\~додатку направляє\~Клієнту Вимогу\~про повне\~повернення всієї\~суми заборгованості\~за кредитом\~(з\~урахуванням відсотків)\~та нарахованих\~штрафних санкцій.\~З моменту\~направлення Вимоги\~і до\~повного погашення\~на залишок\~суми заборгованості\~нараховується штраф\~у розмірі\~100\~грн.\~та пеня\~у розмірі\~6,4%\~на місяць\~за кожен\~день прострочення\~виконання.\~Зазначено,\~що впродовж\~дії договору\~з 01.09.2020\~року процентна\~ставка змінилась\~і становила\~3,1\~%\~в місяць\~(37,2\~%).\~Окрім того\~у Договорі\~оговорена збільшена\~відсоткова ставка\~на місяць\~на суму\~загальної заборгованості\~(у\~випадку наявності\~простроченої заборгованості):\~6,4%\~у місяць\~(76,8%\~річних)\~з 01.09.2020\~року 6,2\~%\~у місяць\~(\~74,4%).\~Таким чином,\~підписана клієнтом\~Анкета-заява\~є підтвердженням\~укладення Договору,\~а перелічені\~документи формують\~Договір про\~надання банківських\~послуг в\~АТ «УНІВЕРСАЛ\~БАНК» з\~чим погодився\~відповідач шляхом\~підписання Анкети-заяви.\~Також,\~представником позивача\~вказано на законність укладення електронного договору та можливості фіксування змісту правочину у кількох документах шляхом посилання в одному з цих документів на інші, а також підписання документів Електронним підписом. Також зазначено, що підписанням Відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем (03dbd51cbb50923070a8a60cb7b35c27574af9080c7e8c125847e060b18bdc9f75), яка використовувалася для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Також, відповідач підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису та всі посилання Відповідача на Кваліфікованих надавачів довірчих послуг та КЕП є недоречним. Щодо Розрахунку заборгованості за Договором, який було подано разом з позовом з метою підтвердження наявності та розміру заборгованості, зазначено, що розрахунок заборгованості є належним доказом та відповідає Деталізований виписці про рух коштів по картковому рахунку, що надається в додатках до цієї Відповіді на відзив. Таблиця розрахунку заборгованості зображає саме наявність заборгованості. Щодо підтвердження наявності та розміру заборгованості відповідними належними, допустимими та достатніми доказами, зазначено, що виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, то разом з цією відповіддю на відзив надаємо Деталізовану виписку про рух коштів по картковому рахунку Відповідача, яка в свою чергу є допустимим, належним та достатнім доказом, що підтверджує факт користування відповідачем кредитними коштами, факт та дату надання кредитних коштів, а також існування заборгованості і її розмір. З Деталізованої виписки про рух коштів по картковому рахунку Відповідача та наданого разом з позовною заявою розрахунку заборгованості вбачається, що Відповідач користувався отриманою кредитною карткою та частково погашав утворену заборгованість, але станом на момент подання позову має заборгованість перед ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у розмірі 12241,62 грн. Для підтвердження фактів відкриття рахунку, отримання Відповідачем банківської картки та встановлення кредитного ліміту надано довідку про наявність рахунку та довідку про розмір встановленого кредитного ліміту. Також, зазначено, що в разі наявності заборгованості, банк вправі самостійно перерозподілити кошти, що надійшли в рахунок погашення таких грошових зобов`язань, відповідно до зазначеної черговості шляхом проведення відповідних бухгалтерських проводок. Враховуючи викладене, представник позивача просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі, в якій він підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. У відзиві наданому до матеріалів справи просила суд розглянути справу без її участі, проти позову заперечувала з підстав викладених у відзиві. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем письмові докази, суд встановив наступне. Суд встановив, що 22.01.2020 року [PERSON] підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якої АТ «Універсал Банк» відкрило [PERSON] поточний рахунок у гривні та встановило кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору. У п. 2, п. 3 Анкети-заяви зазначено, що [PERSON] згодна з тим, що ця заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, умови якого вона зобов`язується виконувати, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення, та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та додаткового тлумачення не потребують. На підтвердження своїх вимог позивачем до позовної заяви надано: розрахунок заборгованості /а.с. 7-8/, Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 22.01.2020 року /а.с. 9/, Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank /а.с. 10-22/, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки Monobank /а.с. 25-27/, Витяг з тарифів за Чорною карткою Monobank /а.с.23-24/, деталізовану виписку про рух коштів по картковому рахунку /а.с. 130-137/, довідку про наявність рахунку /а.с. 137, зворот/, довідку про розмір встановленого кредитного ліміту /а.с. 138/. З долученої до матеріалів справи довідки про наявність рахунку від 17.03.2025 року вбачається, що [PERSON] була видана кредитна картка № [NUMBER] , тип картки чорна картка, статус картки активна до 03/24 /а.с. 137, зворот/. Як вбачається з наданої стороною позивача довідки про розмір встановленого кредитного ліміту за договором про надання банківських послуг «Мonоbank» від 17.03.2025 року за кредитною карткою № [NUMBER] , 22.01.2022 року встановлений розмір кредитного ліміту 2500,00 грн., після чого розмір кредиту неодноразово збільшувався та зменшувався, останній раз 26.02.2022 року до 10265,00 грн. Зі змісту виписки про рух коштів за кредитним договором від 22.01.2020 року вбачається, що [PERSON] користувалася кредитними коштами до березня 2023 року /а.с. 130-137/. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість за кредитним договором від 22.01.2020 року станом на 11.07.2024 року становить 12241,62 - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Суд встановив, що кредитний договір між сторонами укладений шляхом підписання 22.01.2020 року відповідачкою анкети-заяви договору про надання банківських послуг. Як вбачається з матеріалів справи, АТ Універсал Банк використовує електронний договір та застосування електронного цифрового підпису. Попередня ідентифікація відбувається з допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП у мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку. У п. 6 Анкети-заяви зазначено: "Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналог (у тому числі мій електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем О3..., яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором. Також я визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису". Механізм укладення електронного договору, який має використовуватись позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема, вимоги до його підписання сторонами, організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції врегульовано Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Можливість укладення договору вищевказаним способом підтверджується правовою позицією, яка викладена Верховним Судом у постанові від 23.03.2020 року у справі №404/502/18. у постанові від 09.09.2020 року у справі №732/670/19. За вказаних обставин, суд доходить висновку, що позивач надав належні та допустимі докази того, що між сторонами 22.01.2020 року був укладений кредитний договір та щодо отриманням відповідачкою кредитних коштів. З урахуванням приписів статей 626, 627, 638, 639, 1054 ЦК України, положень Закону України "Про електронну комерцію", Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", суд вважає, що між сторонами в належній формі укладений кредитний договір, підписання умов якого може здійснюватися в електронній формі, шляхом накладення електронного цифрового підпису, який згенерований і зазначений в Анкеті-заяві. Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вбачається зі змісту анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 22.01.2020 року /а.с. 9/ процентна ставка в ньому не зазначена. З наданої позивачем виписки про рух коштів по картці від 17.03.2025 року /а.с. 130-137/ вбачається, що [PERSON] користувалась кредитними коштами та частково погашала утворену заборгованість, що у свою чергу свідчить про отримання нею кредитної картки з установленим кредитним лімітом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 22.01.2020 року, її розмір і порядок нарахування, посилався на Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які викладені на банківському сайті: https://www.Monobank.ua/terms як невід`ємну частину спірного договору та Тарифи користування кредитною карткою «Monobank». Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», які викладені на банківському сайті https://www.Monobank.ua/terms, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені тарифи користування кредитною карткою «Monobank», в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Універсал Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, надані Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Monobank» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Також до позовної заяви долучено паспорт споживчого кредиту, який містить істотні умови кредитування по картці «Чорна», проте паспорт споживчого кредиту не підписаний відповідачем, підстав вважати, що сторони погодили ці умови не має. У даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг могли неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг Універсал Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних картки «Monobank» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Універсал Банку, розміщені на сайті https://www.Monobank.ua/terms, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді процентів і неустойки (штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22листопада 1996 року №543/96-В«Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Щодо заявленого позивачем розміру заборгованості відповідачки за наданим кредитом, суд зазначає наступне. З наданого Акціонерним товариством «Універсал Банк» розрахунку вбачається, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків, які нараховані згідно з умовами обслуговування рахунків фізичної особи, а тому цей розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником, та його заборгованості. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) становить 12241,62 грн. Проте, фактично вся ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, оскільки банком також здійснювалось автоматичне списання відсотків за прострочення за кредитом за рахунок кредитних коштів, що теж враховано ним як заборгованість за тілом кредиту, однак фактично такою не є. Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку, незважаючи про відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору щодо розміру процентів за користування кредитом, пені, неустойки (комісії), про що зазначалось вище, АТ «Універсал Банк» здійснювалось нарахування та списання відсотків у розмірі 19,2 % , яка згодом була збільшена до 37,2 %за рахунок коштів внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості. Тобто, до суми фактично отриманих відповідачкою кредитних коштів позивач неправомірно нарахував ще й відсотки, хоча докази про погодження з відповідачкою на вчинення вказаних дій позивач суду не надав і матеріали справи цього не містять. Вказані відсотки та заборгованість за порушення грошового зобов`язання банк самовільно нарахував відповідачці, що відображено у розрахунку заборгованості, додавши їх до суми фактично отриманих відповідачкою кредитних коштів, внаслідок чого неправомірно збільшив тіло кредиту. Суд вважає, що стороною позивача надано достатнього доказів на підтвердження укладення кредитного договору з відповідачкою, видачі банком кредиту та користування відповідачкою кредитними коштами. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З досліджених у судовому засіданні розрахунку заборгованості від 11.07.2024 року /а.с. 8-9/ та виписки про рух коштів по картці від 17.03.2025 року /а.с. 130-137/ вбачається, що станом на 11.07.2024 року у відповідачки виникла заборгованість в сумі 12241,62 грн, однак з огляду на те, що стороною позивача було безпідставно списано відсотки у розмірі 2771,26 грн. за користування кредитними коштами, що не передбачено в анкеті-заяві від 22.01.2020 року, з урахуванням фактично отриманих відповідачкою кредитних коштів та коштів, внесених на погашення тіла кредиту, стягненню підлягає 9470,36 грн., тобто, різниця між фактично витраченими коштами та внесеними коштами в межах кредитного ліміту. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, дотримуючись вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9470,36 грн, в іншій частині заявлених вимог позивачеві слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивач заявив вимогу про відшкодування судового збору в розмірі 2684 грн, сплаченого ним при подачі позову, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційності стягнення судового збору, вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 2342,52 грн. (9470,36 х 3028,00: 12241,62). На підставі викладеного і

Outcome: partial