Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із спільною заявою, відповідно до якої просили розірвати шлюб між ними, зареєстрований 26 лютого 2025 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №160 (Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] від 26.02.2025 року). Заява обґрунтована тим, що між заявниками було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження [NUMBER] від 02.11.2010 року). Разом з тим, сімейне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть, примирення неможливе в даному випадку. За таких обставин просили шлюб розірвати. Крім того, між сторонами досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини, участі у забезпеченні умов її життя, виховання. Ухвалою суду від 28.03.2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. Заявники у судове засідання не з`явились, на адресу суду надіслали заяви, в якій вимоги поданої заяви підтримали просили їх задовольнити. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. В своїй спільній заяві заявники пояснили, що сімейне життя між ними не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть. При цьому, між заявниками 25.03.2025 року укладено Договір між батьками про визначення місця проживання та виховання дитини. Так, Договором врегульовано питання щодо визначення місця проживання спільної дитини, після розірвання шлюбу та порядок участі обох з батьків у вихованні дитини. Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд вважає, що причини, які спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. З врахуванням встановлених обставин, у суду також немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, внаслідок чого, заява підлягає задоволенню. З врахуванням наведеного, суд приходить, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved