Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ» 06.02.2025 року звернулося до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій позивач з врахуванням заяви про виправлення технічної помилки у тексті позову від 18.03.2025 року просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики №5254 від 19.10.2023 року, у розмірі 20653 гривні 92 копійки яка складається з: 11200,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 9453,91 грн. заборгованість за відсотками та судових витрат, з посиланням на невиконання відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2025 року було\~прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі, призначено дату, час і місце проведення судового засіданні. Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання призначене на 08.04.2025 року сторони по справі не з`явились. Представник позивача у позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд здійснити розгляд справи без участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] (надалі за текстом Відповідач) у судове засідання призначене на 08.04.2025 року також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з відповіддю з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак 16.08.2024 року знятий з реєстраційного обліку за вказаною адресою. За наслідком викладеного, повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання здійснювалось шляхом надання оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України,\~з опублікуванням якого, відповідач у відповідності до приписів ч.11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином. Одночасно, судом здійснювалось повідомлення останнього про дату, час і місце проведення судового засідання шляхом скерування судової повістки, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, а саме за адресою: [ADDRESS] , однак поштова кореспонденція, яка була скерована для вручення відповідачу, була повернута до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Також, у відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Таким чином, відповідач про дату, час і місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином, однак,\~у встановлений судом строк не скористався процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, не було надано\~заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, про причини неявки до судового засідання суд не повідомив. Підстав для відкладення судового засідання у відповідності до положень статті 223 ЦПК України не встановлено. При викладених підставах, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~223\~ЦПК\~України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Статтею 275 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Приймаючи викладене,\~судом було\~ухвалено провести\~розгляд справи\~в судовому\~засіданні за\~відсутності сторін\~по справі,\~на підставі\~наявних документів\~в матеріалах\~справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.10.2023 року [PERSON] звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ» та заповнив заявку на отримання позики. Заява містить загальну інформацію щодо суми позики та строку її надання, а також докладну інформацію щодо особи відповідача, зокрема дату народження, індивідуальний податковий номер, дані паспорту громадянина України, адресу проживання та номер мобільного телефону. Також в заяві зазначено номер поточного рахунку, на який в подальшому після укладення договору позики буде перераховано грошові кошти. 19.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ» та [PERSON] укладено договір позики №5254, який підписаний відповідачем шляхом проставлення особистого підпису Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору, на умовах встановлених договору ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» надає грошові кошти позичальнику в сумі 10000,00 грн. для задоволення особистих потреб позичальника, на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити плату за користування позикою в розмірі, порядку та на умовах договору. Загальний розмір кредиту у відповідності до договору складає 11200,00 грн., який включає в собі суму, яка зазначена в п.3.3. договору, відповідно до якого при видачі позики за договором позичальник сплачує плату за оформлення договору позики, яка складає 12% від розміри позики. Строк користування позикою становить 12 календарних місяців та починається з моменту (дати) зарахування суми позики на поточний рахунок позичальника. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 82,8% річних від загальної суми позики. Підписанням договору, позичальник підтвердив своє волевиявлення щодо отримання позики на картковий рахунок [NUMBER] , відкритий в ТАСКОМБАНК від позикодавця, шляхом здійснення перерахування позикодавцем суми позики на зазначений рахунок позичальника. Одночасно з підписанням договору позичальник гарантує, що є власником даного рахунку та кінцевим право набувачем коштів отриманих у позику. Так, під час розгляду справи відповідачем не спростовувалось підписання вищевказаного договору від 19.10.2023 року. Того ж дня, відповідачем підписано паспорт позики за договором позики №5254 від 19.10.2023 року (стандартизована форма), який містить: інформацію та контактні дані позикодавця; інформацію та контакті дані посередника (брокера/агента); основні умови надання позики з урахування побажань споживача/клієнта; інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості позики для споживача (клієнта); порядок повернення кредиту; додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти. З наданої позивачем квитанції до платіжної інструкції №783 вбачається, що 20.10.2023 року позивачем було здійснено зарахування на рахунок відповідача за вказаним договором грошових коштів в розмірі 10000,00 грн. Позивачем 02.08.2024 року за вих №02/08/24-41 на адресу [PERSON] скеровано досудову вимогу, яка містить інформацію про наявність заборгованості за договором позики №5254, яка станом на 02.08.2024 року в загальному розмірі складає 18438,56 грн. та необхідність її погашення у 30-тиденний строк з моменту отримання письмової вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги. У зв`язку з невиконанням [PERSON] \~взятих на\~себе грошових\~зобов`язаньперед ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ», останнім заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за договором позики №5254 від 19.10.2023 року, яка станом на 03.01.2025 року становить в загальному розмірі 20653,92 грн., яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу 11200,00 грн.; заборгованості за відсотками 9453,91 грн. З посиланням на вказані докази та наявну у відповідача заборгованість за договором позики №5254 від 19.10.2023 року, позивач звернувся до суду з даним позовом. Частиною 2\~статті 11 ЦК України\~визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору\~становлять умови\~(пункти),\~визначені на\~розсуд сторін\~і погоджені\~ними,\~та умови,\~які є\~обов`язковими\~відповідно до\~актів цивільного\~законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності\~до статті\~638\~ЦК України\~передбачено,\~що договір\~є укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч. 1\~ст. 205 ЦК України,\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~статті 207\~ЦК України,\~в редакції\~станом на\~момент укладення\~договору,\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Приймаючи вищевикладене в цілому, суд вважає встановленим, що між позивачем та відповідачем належним чином укладено договір та із запропонованими умовами якого, відповідач ознайомився та погодився з ними. Згідно до\~ст.\~1046\~ЦК України,\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 1047 ЦК України,\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України ( ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Статтею\~526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ч. 1 ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.\~525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1,\~2\~ст.\~612\~ЦК України\~встановлено,\~що\~боржник вважається\~таким,\~що прострочив,\~якщо він\~не приступив\~до виконання\~зобов`язання або\~не виконав\~його у\~строк,\~встановлений договором\~або законом.\~Боржник,\~який прострочив\~виконання зобов`язання,\~відповідає перед\~кредитором за\~завдані простроченням\~збитки і\~за неможливість\~виконання,\~що випадково\~настала після\~прострочення. Згідно з\~ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується\~на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Досліджуючи подані до суду докази, судом встановлено, що між ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» та відповідачкою належним чином укладено договір позики №5254 від 19.10.2023 року, у відповідності до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 10000,00 грн. Також судом встановлено, що за наслідком не виконання грошових зобов`язань за договором позики №5254 від 19.10.2023 року перед ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» у [PERSON] виникла заборгованість, яка станом на 03.01.2025 року в загальному розмірі складає 20653,92 грн., яка складається з: яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу 11200,00 грн.; заборгованості за відсотками 9453,91 грн. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не спростований та не оспорювався, не визнавався некоректним чи неповним. Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» та отримання ним коштів у позику, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих главою 71 ЦК України\~«ПОЗИКА. КРЕДИТ. БАНКІВСЬКИЙ ВКЛАД». Відповідачем в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано жодних доказів на спростування вищенаведених обставин, зокрема сплату наявної заборгованості за договором, на що посилається позивач, як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості, надавши на підтвердження цих обставин належні, допустимі та достовірні докази. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором позики №5254 від 19.10.2023 року, укладеного між ним та ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ», в обумовлені договором строки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вказаним договором у загальному розмірі 20653,92 грн., яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу 11200,00 грн.; заборгованості за відсотками 9453,91 грн. Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом приймається, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів. Відповідно до\~\~\~ст.\~263\~ЦПК України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. \~Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. \~Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. \~При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду \~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають у відшкодування витрат зі сплати останнім судового збору - 2422,40 грн. На підставі вищевикладена

Outcome: approved