Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, а саме, просить суд: - оголосити його матір, [PERSON] , громадянку України, [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце народження село Ніколо-Львівськ, Приморський край, Росія, яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] - померлою. В обґрунтування заяви заявник зазначає, що він, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] . До початку військової агресії російської федерації та станом на 24 лютого 2022 року, він та його мати, [PERSON] , проживали у місті Маріуполь Донецької області. [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Вона проживала сама, бо його батько [PERSON] , помер [INFO] . До 2018 року заявник також проживав з батьками за вищезазначеною адресою. Після 24 лютого 2022 року, внаслідок широмасштабного наступу та агресії російської федерації проти України, військові російської федерації із застосуванням зброї, військової техніки, артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів здійснили вторгнення в Україну. Місто Маріуполь почали обстрілювати ракетами, артилерійськими снарядами, та наносити авіаційно-бомбові удари. Місто опинилось у облозі, зникли зв`язок, світло, газ, вода, тощо. Місто Маріуполь постійно було під обстрілами. З 1 березня 2022 року місто Маріуполь знаходилося повністю в оточені росіян. З 1 по 13 березня майже нікому не вдалося виїхати з міста, оскільки російські війська та підконтрольні їм збройні формування перекрили усі шляхи та посилили обстріли. В подальшому росіяни тримали місто в оточенні протягом семи тижнів. Російські війська накривали місто щільним вогнем за координатами квадратами, знищували поступово мікрорайони та райони міста. 13.03.2022р. та у ніч на 14.03.2022р. саме околиці західної частини Центрального району міста Маріуполя були під масованими, постійними обстрілами. [PERSON] була інвалідом 2 групи, в неї було захворювання на цукровий діабет, потребувала щоденного прийому інсуліну, були проблеми із зором та суглобами, внаслідок чого погано пересувалася. У зв`язку із проблемами із здоров`ям, вона відмовлялася переховуватися під час артобстрілів в інших містах, ніж власна квартира. Заявник відвідував [PERSON] кожного дня. Мати перебувала у своїй квартирі на третьому поверсі п`ятиповерхівки. Заявник зазначає, що вранці 13.03.2022р. прибіг до матері та приніс їй трошки харчів та води. У цей день, [PERSON] , як і завжди з початку повномасштабної агресії рф проти України, знаходилась у своїй квартирі [ADDRESS] , приблизно о 23:00 годині 13.03.2024р. заявнику стало відомо про авіаційний удар російськими військами за місцем проживання його матері. У зв`язку з відсутністю мобільного зв`язку у місті та постійними обстрілами їх району міста Маріуполь, зв`язатися з матір`ю він не міг. Обстріли були такими щільними, безперервними, що вночі дістатися до її будинку у заявника не було жодної можливості. Лише о 09:00 годині наступного дня, коли тимчасово припинилися обстріли, заявнику вдалося потрапити за адресою проживання [PERSON] , де він побачив, що другий під`їзд будинку, де знаходилась квартира [ADDRESS] , де саме і перебувала мати, повністю зруйнований. Плити перекриття обвалилися до підвалу. Квартири другого під`їзду будинку були зруйновані вщент та вигоріли. Крім того, квартири цього будинку продовжували горіти. Плити перекриття підняти не було жодної можливості. Станом на 14.03.2024р. внаслідок знищення російськими військами необхідної спецтехніки, служба МНС України в місті Маріуполь вже не працювала та нікуди не виїжджала. Будинок [ADDRESS] горів ще наступну добу. З 14.03.2022р. по 23.04.2022р. кожного дня заявник бігав до вищезазначеного будинку, намагаючись дізнатися долю матері, чи змогла вона врятуватися, розпитував людей, що ховалися у сусідніх будинках чи не бачили його мати після авіаудару. Мешканці сусідніх будинків йому відповідали, що у підвалі інших будинків його мати не перебувала та її ніхто не бачив. Вже у травні 2022 року батько дружини заявника зміг дістатися до будинку [ADDRESS] , де перебувала мати заявника та побачив там на місці другого під`їзду будинку суцільний попіл. Вже потім заявник дізнався, що останки загиблих [INFO] , поховали в братській могилі на Старо-кримському кладовищі біля міста Маріуполь. У цьому ж будинку, саме вночі з 13.03.2022р. по [INFO] загинула також сусідка заявника 30-річна [PERSON] , яка разом із 7-річним сином [PERSON] , батьками [PERSON] та [PERSON] , проживала у квартирі [ADDRESS] та на час прильоту ворожого снаряду знаходилася з батьком у своїй квартирі. Їх квартира була розташована на другому поверсі та була під квартирою, де перебувала мати заявника. [PERSON] працювала спеціалістом відділу судової статистики Донецького апеляційного суду. Про загибель [PERSON] [INFO] на очах її батька було багато публікацій, в тому числі на офіційному сайті Судова влада України стаття «Суди в умовах війни: евакуація з Бахмуту і порятунок з Маріуполя Донецького апеляційного суду» від 18.07.2022, і на сайті Судово-юридичної газети в Україні від 04.04.2022 р. стаття «Трагічно загинула спеціаліст відділу судової статистики Донецького апеляційного суду», стаття з сайту Zmina.info.ua від 20.06.2022 розповідь батька « [PERSON] була дуже холодною. Або нам так здається: історія маріупольця, який вижив під завалами розбомбленого будинку, але втратив доньку». 23.03.2022р. заявник із дружиною та донькою виїхали із палаючого Маріуполя до селища Мелекіне Маріупольського району Донецької області. 30.04.2022р. їм вдалось дістатися до неокупованої території України. Наразі заявник перебуває у місті Кам?янське, Дніпропетровської області, де він працюю в органах МНС України. Таким чином, останній раз заявник бачив мати вранці 13.03.2022 року в її квартирі. Починаючи з 14.03.2022р. про її перебування заявнику невідомо, за телефонами, які належали його мамі\~зв?язок відсутній, сама вона жодного разу зі ним та близькими родичами не зв`язувалася. Будинок [ADDRESS] , де знаходилася мати 13.03.2022р., демонтований окупаційною владою. Отримати свідоцтво про смерть матері в Маріуполі заявник не міг, оскільки органи влади України припинили свою роботу. Через введений воєнний стан, активні бойові дії, які точаться по лінії зіткнення Сил оборони України з окупаційними російськими військами, розрив комунікаційних ланцюгів з російською федерацією та тимчасово окупованими територіями України, заявник не має можливості отримати документи про смерть своєї матері [PERSON] . Обставини авіаудару ворожим літаком рф по будинку [ADDRESS] , у результаті чого попадання авіабомби призвело до руйнування квартир у цьому будинку, зокрема квартири [ADDRESS] та зникнення [PERSON] , дають підставу припускати смерть матері заявника [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Оголошення померлою [PERSON] необхідно заявнику для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України та в подальшому має істотне значення для реалізації цілої низки прав. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. В судовому\~засіданні свідок\~ [PERSON] зазначила,\~що вона\~є дружиною\~заявника [PERSON] .\~Станом на\~13.03.2022\~року вона\~з чоловіком\~та дитиною\~проживали в\~місті Маріуполь.\~Олексій кожен\~день ходив\~до матері\~- [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] \~у 5-ти\~поверховому будинку\~на 3-\~му поверсі.\~Мати [PERSON] \~під час\~тривоги знаходилась\~вдома.\~Коли [PERSON] \~пішов до\~матері,\~вінпомітив, що в будинок, де проживала його мати, [INFO] відбувся авіаудар. Стало зрозуміло, що мати [PERSON] померла, оскільки після авіаудару не можливо було вийти з будинку, на зв`язок після події вона не виходила. 08 липня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. Вислухавши заявника, свідка, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з частинами першою статті\~15, частиною першою статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис №609, його матір`ю зазначена [PERSON] (а.с.11). 23 вересня 2022 року [PERSON] звернувся до начальника Кам`янського районного управління поліції із заявою, в якій просить розпочати пошуки його матері, [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до відповіді на адвокатський запит Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради Донецької області від 17.04.2024 № 324-вих.24 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 11.12.1987 і по теперішній час (а.с.14). 24 вересня 2022 р. слідчим Кам`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022041160000765, з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.115 КК України. Відповідно до витягу з ЄРДР (номер кримінального провадження №12022041160000765 від 24.09.2022р.) вбачається, що 24.09.2022 року до Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від [PERSON] , [INFO] , про те, що 13.03.2022 р. приблизно в період часу з 23.00 год. по 00.00 год. по вул.Митрополитській, 108-24 у м.Маріуполі Донецької області відбувся обстріл військовослужбовцями РФ, в результаті якого було зруйновано житловий будинок по [ADDRESS] та зникла безвісти мати [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відповідно до відповіді Кам`янського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області №44/21299 від 31.07.24 року вбачається, що кримінальне провадження №12022041160000765 за ч.1 ст. 115 КК України на підставі ст.216 КПК України 15.11.2022 передано за підслідністю до слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м.Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, останнє об`єднано з кримінальним провадженням №12022052640000023 (а.с.45). Відповідно до відповіді слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м.Маріуполь Донецької області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях №78/2/13-3529нт від 12.08.2024 року вбачається, що кримінальне провадження №12022041160000765 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.438 КК України, постановою процесуального керівника об`єднано з кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022052640000023 від 24.02.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.110, ч.ч.1, 2 ст.437, ч.ч.1, 2 ст.438 КК України. Підставою внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є заява про організацію розшуку [PERSON] , [INFO] , яка безвісно зникла у м.Маріуполь Донецької області. Станом на теперішній час місцезнаходження [PERSON] не встановлено, досудове розслідування триває (а.с.62). Також в матеріалах справи міститься протокол допиту потерпілого [PERSON] , [INFO] , від 24 вересня 2022 року, в рамках кримінальне провадження №12022041160000765 від 24.09.2022 року, відповідно до якого [PERSON] зазначив, що 13.03.22р. він перебував вдома по [ADDRESS] , на той час він з родиною приблизно на протязі останніх трьох діб проживали постійно в підвальному приміщенні будинку. Вдень, він, коли була можливість між обстрілами, ходив до своєї матері, щоб дізнатися, як вона себе почуває, їх будинки розташовані в одному районі міста приблизно в 10 хв. від його будинку. [INFO] на протязі дня та всієї ночі місто було під потужним обстрілом, та він тільки вранці зміг сходити до матері, у неї було відносно все гаразд, вона перебувала в квартирі. З квартири мама не виходила, він самостійно приносив їй їжу та воду. Йому відомо, що на протязі майже всієї ночі з 13.03.2022р. на 14.03.2022р. їх район міста був під постійним обстрілом РФ. Вранці 14.03.2022р. коли була можливість вийти на вулицю, він пішов до матері, та коли підійшов до її будинку то побачив, що будинок матері повністю вигорів, а другий під`їзд будинку повністю розрушений від даху будинку з 5 по 3 поверх, а перекриття нижче все повністю обрушилось у підвал будинку. Пройти в даний будинок не було можливості, так як будинок міг обрушитися. Мешканці з даного будинку, яким вдалося врятуватися, повідомили, що обстріл будинку відбувся приблизно в проміжок часу з 23:00 по 00:00 год. 13.03.2022р.. Серед мешканців, яким вдалося залишити свої домівки його матері не було. Він зрозумів, що вона загинула під час обстрілу будинку та перебуває під завалами в будинку. На той час у м.Маріуполі вже не було ніяких оперативних служб, в тому числі ДСНС, так як у місті вже були відсутні комунікації та місто було під постійними обстрілами. Тобто ніяких пошукових робіт в будинку матері не проводилося. Йому особисто не вдалося пройти до приміщення будинку, у зв`язку з його аварійним станом. Так як на той час в місті вже не працювали оперативні служби, в тому числі й поліція, то йому повідомили про загибель матері не було куди (а.с.70-77). Згідно відповіді на адвокатський запит Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області від 24.03.2024 року № 12.8-714-06, станом на 15.05.2023 року, будинок [ADDRESS] , демонтований відповідно до супутникових знімків, наданих Національним центром управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України (а.с.16). Обставини, що дають підставу припускати смерть [PERSON] підтверджується також паперовими копіями електронних доказів з веб-сайтів, а саме: - пост [PERSON] у соціальній мережі «Facebook» про загибель людей та руйнацію будинку [ADDRESS] 13.03.2022р. внаслідок обстрілів у місті Маріуполь (а.с.19-25) - на сайті zmina.info\~від 22.06.2022 стаття [PERSON] розповідь батька [PERSON] про події 13.03.2022 у будинку [ADDRESS] « [PERSON] була дуже холодною. Або нам так здається»: історія маріупольця, який вижив під завалами розбомбленого будинку, але втратив доньку» (а.с.26-31). Згідно до ч.1\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 3 ч. 2 ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст.305 ЦПК України\~заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК України\~суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Відповідно до ч.ч. 2, 3\~ст. 46 ЦК України\~фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Статтею 47 ЦК України\~визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Загальновідомою і такою, що не потребує доказуванню в силу ч. 3\~ст. 82 ЦПК України\~є та обставина, що з 24.02.2022р. в України введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. У зв`язку з цим,\~Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим\~Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року\~«Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 днів. В подальшому Указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався і станом на час розгляду справи він не скасований та не відмінений. За наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга\~статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої\~статті 315 ЦПК України). Така правова позиція наведена у постановах КЦС ВС від 28.02.2024 у справі № 506/358/22 та від 13.03.2024 у справі № 204/7924/23. Аналіз наведених правових позицій Верховного Суду свідчить про те, що оголошення фізичної особи померлою не потребує достовірних доказів, які б свідчили про факт смерті особи, а лише вимагає, щоб суд, оцінивши надані заявником докази, мав обґрунтовані припущення у тому, що смерть могла настати за обставин, які зазначено в заяві про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ч. 1\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Дослідивши надані заявником докази, суд вважає обґрунтованим припущенням те, що смерть [PERSON] , [INFO] , настала [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, з урахуванням обставин цієї справи, які свідчать про високу ймовірність настання смерті [PERSON] , внаслідок бойових дій за обставин, які загрожували настанням їй смерті, з дня імовірної смерті [PERSON] пройшло більш ніж шість місяців, тому [PERSON] може бути оголошена померлою в порядку ч. 2\~ст. 46 ЦК України. У постанові КЦС ВС від 26.02.2024 у справі № 686/9938/23 зроблено правовий висновок про те, що шестимісячний строк, передбачений ч. 2\~ст. 46 ЦК України\~слід обраховувати з моменту настання події імовірної смерті особи, а не з моменту закінчення дії воєнного стану на території держави. За таких обставин, суд вважає обґрунтованим припущенням те, що [PERSON] могла померти [INFO] за адресою: [ADDRESS] , за обставин, що дають підстави припустити її загибель у зв`язку з воєнними діями. Визнання [PERSON] померлою є необхідним для реалізації заявником своїх прав, а саме для того, щоб зареєструвати смерть матері в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримати свідоцтва про її смерть. Таким чином, встановлені судом, на підставі належних та допустимих доказів, фактичні обставини справи переконують суд у тому, що заяву [PERSON] слід задовольнити. Разом з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до положень ч. 1\~ст. 48 ЦК України, ч. 1\~ст. 309 ЦПК України\~у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про оголошення її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про оголошення фізичної особи померлою. Така заява може бути подано особою, яку було оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved