Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

В лютому 2025 року ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача борг за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2021 по 01.10.2024 у розмірі 7\~961,90 грн., 3 % річних за період з 01.01.2022 по 31.01.2022 в розмірі 2,53 грн., а також судового збору. Як на підставу позовних вимог вказано, що в опалювальних сезонах 2021-2024 позивач здійснював постачання теплової енергії до будинку [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] є співвласниками кв. [ADDRESS] . За вказаною адресою було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для розрахунків за надані послуги теплопостачання. Позивач надав теплову енергію, за яку відповідачі не оплатили, отже не виконали свої зобов`язання. Надіслана відповідачам досудова вимога № 140-ф85 від 05.03.2024 залишилась без задоволення та відповіді. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. Повідомлення відповідачів [PERSON] , [PERSON] про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів. Направлена на їх адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідачі причини своєї неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва, в тому числі до житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалюваних сезонів (а.с. 6). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав від 26.02.2024 кв. [ADDRESS] належить на праві власності: [PERSON] 1/2 частина, [PERSON] 1/2 частина (а.с. 5). За адресою кв. [ADDRESS] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для розрахунків за надані послуги теплопостачання. Позивачем в спірний період була надана теплова енергія для опалення до будинку, в якому розташована квартира, співвласниками якої є відповідачі. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зазначена норма закону зобов`язує споживачів оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 15.03.2018 у справі 401/710/15-ц. Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачам послуги з постачання теплової енергії, а відповідачі повинні за них сплачувати в силу приписів статті 11 ЦК України. Проте відповідачі отримані послуги в повному обсязі не оплатили. За період з 01.11.2021 по 01.10.2024 виникла заборгованість в розмірі 7\~961,90 грн. (а.с. 3), за період з 01.01.2022 по 31.01.2022 нараховано 3 % річних 2,53 грн. 05.03.2024 відповідачам було надіслано досудову вимогу (в порядку врегулювання сплати боргу) № 140-ф85 про оплату боргу, який утворився станом на 05.03.2024, яку відповідачами виконано не було (а.с. 7). Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.07.2024 по справі №\~489/2538/24 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» (а.с. 9). Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Положеннями статей 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачі є споживачами послуг з постачання теплової енергії, відповідно вони є боржниками у зобов`язальних правовідносинах з ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль». Згідно положень ст. 319 ЦК України власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд;\~власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Враховуючи, що відповідачам належить по частці кв. [ADDRESS] , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом стягнення з кожного з них заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної часткової власності на квартиру. А саме: з [PERSON] 3\~982,22 грн., з яких борг за надані послуги з теплопостачання 3\~980,95 грн., 3 % річних 1,27 грн., та з [PERSON] 3\~982,22 грн., з яких борг за надані послуги з теплопостачання 3\~980,95 грн., 3 % річних 1,27 грн. Враховуючи, що позивачем доведено заявлений у позові розмір заборгованості, який утворився через неналежне виконання відповідачами грошових зобов`язань з оплати спожитих послуг, суд, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3\~028,00 грн., по 1\~514,00 грн. з кожного.

Outcome: approved