Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання недієздатною [PERSON] [INFO] , встановлення над нею опіки та призначення опікуна. Як на підставу для задоволення посилається на те, що його мама перенесла інсульти, через вказану хворобу неспроможна сама себе обслуговувати, здійснювати самостійно та усвідомлювати будь-які фізичні дії, їй встановлено діагноз деменція при інших уточнених хворобах, класифікованих в інших рубриках. Заявник вважає, що його близька людина страждає психічним захворюванням, яке призводить до того, що має обмеження життєдіяльності до самообслуговування, орієнтації, спілкування. Вважає, що [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує опіки. Позаяк, заявник є близькою особою [PERSON] , вважає, що здатен забезпечити їй належний догляд та гідні умови проживання. Тому, для можливості законно та належно представляти інтереси [PERSON] змушений звернутися до суду із такою заявою. Ухвалою від 17.07.2024 року вказану заяву було залишено без руху та надано для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали. 22.07.2024 року від представника заявника надійшла заява на виконання ухвали від 17.07.2024 року про залишення заяви без руху. Ухвалою суду від 22.07.2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі з призначенням справи до розгляду за участю заявника та заінтересованих осіб. Ухвалою суду від 13.09.2024 року по справі призначено судово-психіатричну експертизу, а провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. 24.02.2025 року на адресу суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 33 від 24.01.2025 року. Ухвалою суду від 25.02.2025 року провадження у справі поновлено. Судове засідання призначено на 18.03.2025 року, відкладено на 10.04.2025 року. В судове засідання заявник не з`явився, його представник в судовому засіданні заяву підтримала, просила суд її задовольнити. При цьому пояснила, що їй достовірно не відомо з ким саме проживає заявник, чи працює, чи є інші члени сім`ї. Інформацію про заявника знає тільки з документів, що є в матеріалах справи. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування - виконавчого комітету Івановецької сільської ради Закарпатської області в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, відповідно до висновку експерта її участь в судовому засіданні недоцільна, оскільки дати пояснення по суті справи не спроможна.. Представник заінтересованої особи, адвокат Данько О.О, в судовому засіданні заяву підтримала, просила суд її задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, суд вважає, що вимоги заяви слід задовольнити виходячи з наступних міркувань. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Згідно з ч. 1 ст. 296 ЦПК України заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю заявника, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.11.1973 року. Згідно з витягом з протоколу ЛКК № 110 від 12.02.2024 року у [PERSON] , [INFO] , основний діагноз судинна деменція та є потреба в наданні соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі. Згідно з консультативного висновку спеціаліста від 12.02.2024 року [PERSON] , [INFO] , встановлений діагноз F02.8 деменція при інших уточнених хворобах, класифікованих в інших рубриках. Так, Конституцією Україна проголошена соціальною державою, політика якої спрямована на створення умов, які забезпечують гідне життя та вільний розвиток людини. Зокрема, в її ст. 3 людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнані найвищою соціальною цінністю. Людина самостійно, як господар свого життя, вирішує в які правовідносини вступати, які набувати права та створювати обов`язки. Саме ці властивості характеризують наявність у особи правосуб`єктності. Правосуб`єктність фізичної особи включає такі складові: правоздатність, дієздатність, деліктоздатність. Правоздатність фізичної особи виникає з моменту народження і припиняється зі смертю. Відмінно від дієздатності, правоздатність особи не може бути обмежена, чи взагалі, позбавлена. Вік і психічний стан особи не впливають на її правоздатність. Для того, щоб правоздатний громадянин міг своїми власними діями використати, реалізувати свої права і обов`язки, він повинен розуміти значення своїх дій та бути спроможним керувати ними. Повною мірою розуміти значення своїх дій та керувати ними людина може тільки по досягненні певного віку і якщо вона не має хвороб, які позбавляють її даної можливості. Внаслідок цього в законодавстві встановлена така юридична властивість для громадян, як дієздатність. Цивільна дієздатність фізичної особи це її здатність своїми діями набувати для себе цивільні права і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 39, ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Як встановлено висновком судово-психіатричного експерта № 33 від 24.01.2025 року, [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді вираженої судинної деменції. За своїм психічним станом [PERSON] , [INFO] , не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Висновок судово-психіатричного експерта є повним і чітким, не викликає сумнівів у його правильності, ґрунтується на дослідженні медичної документації, матеріалів цивільної справи, амбулаторному дослідженню психічного стану [PERSON] , [INFO] , та не суперечить наявним у справі доказам. Враховуючи висновок експерта, матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, оскільки остання не здатна усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. За таких обставин, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , внаслідок хронічного стійкого психічного розладу у вигляді вираженої судинної деменції, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, отже вимоги про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною, та встановлення на нею опіки підлягають задоволенню. Щодо призначення опікуна судом встановлено таке. Правовідносини, які пов`язані із питаннями встановлення опіки та призначення особи опікуном регулюються положеннями главами 4, 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, які затверджені спільним Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26.05.1999 року. Відповідно до ст. 41 ЦК України правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема, відсутність у неї права вчинення самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно з ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до Правил опіки та піклування опіка (піклування) встановлюється також для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. Органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається у межах їх компетенції на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. У селищах і селах справами опіки і піклування безпосередньо відають виконавчі комітети сільських і селищних рад. Органи опіки та піклування, вирішують в тому числі питання про встановлення і припинення опіки та піклування; ведуть облік щодо осіб, які потребують опіки (піклування); здійснюють нагляд за діяльністю опікунів і піклувальників; забезпечують тимчасове влаштування неповнолітніх та непрацездатних осіб, які потребують опіки (піклування); розглядають скарги на дії опікунів (піклувальників); вживають заходи щодо захисту особистих та майнових прав неповнолітніх дітей і осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); беруть участь у розгляді судами спорів, пов`язаних із захистом прав неповнолітніх дітей та осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); установлюють опіку над майном у передбачених законом випадках; оформлюють належні документи щодо особи підопічного та щодо майна, над яким установлюється опіка; провадять іншу діяльність щодо забезпечення прав та інтересів неповнолітніх дітей та повнолітніх осіб, які потребують опіки і піклування (п. 1.7 Правил опіки та піклування). Пунктом 3.1 Правил опіки та піклування передбачено, що для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням (ч. 1 ст. 67 ЦК України). При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. За наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23.11.2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28.02.2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 24.07.2024 року у справі № 727/597/24 (провадження № 61-6720св24). При цьому, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07.04.2022 року у справі № 712/10043/20). У ч. 1 ст. 300 ЦПК України закріплено вимогу про вирішення рішенням суду питання про призначення піклувальника чи опікуна за поданням органу опіки та піклування. Таке подання має для суду лише рекомендаційний характер. Так, у поданому до суду поданні від 24.09.2024 року № 715/03-09 висловлено пропозицію про доцільність призначення опікуном [PERSON] , [INFO] , у разі визнання її недієздатною, заявника [PERSON] . Здійснюючи перевірку відповідності наданого суду подання вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , фактично проживає за адресою [ADDRESS] , разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Матір заявника, [PERSON] має повних 79 років, через хворобу не спроможна сама себе обслуговувати, син постійно доглядає та утримує її. [PERSON] не одружений, на цей час не працює. Відповідно до акту матеріально-побутових умов встановлено, що умови проживання в будинку задовільні. За станом здоров`я [PERSON] може виконувати обов`язки опікуна. У п. 3.2. Правил опіки та піклування визначено, що опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Також у п. 3.3. Правил опіки та піклування визначено перелік документів, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, а саме: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі. Разом з тим, органом опіки та піклування не надано суду акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, та майбутнього опікуна, медичних документів про стан здоров`я особи майбутнього опікуна та інших документів, що виключають обставини, зазначені в п. 3.2. Правил опіки та піклування. При цьому суд зауважує, що відповідно до висновку експерта № 33 від 24.01.2025 року зазначено, що у [PERSON] двоє дітей. Разом з тим орган опіки та піклування не з`ясував у повному обсязі такі обставини, які мають істотне значення для справи, оскільки не було врахованого наявність ще одної дитини у [PERSON] , яка б могла також здійснювати обов`язки опікуна. В свою чергу представник заявника в ході судового розгляду не змогла чітко надати відповідь на жодне з окреслених вище питань, обмежуючись тільки посиланням на наявні в матеріалах справи документи. Представник заявника також зазначила, що їй нічого не відомо про відносини заявника та його матері, інших членів сім`ї, а обмежилася тільки тим, що на цей час заявник не працює, а тому тільки він може виконувати обов`язки опікуна. До того ж зазначила, що у заявника [PERSON] є сім`я (дружина), що суперечить наявним в матеріалах справи документам. Таким чином, подання не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань, з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість та доцільність заявника бути опікуном. Отже, подання є формальним, поверхневим, без належної мотивації та обґрунтування і не відповідає вимогам закону, встановленим для вирішення подібних питань. Окремо звертається увага і на таке. Подання органу опіки та піклування має бути оформлене на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписане головою (заступником голови) та скріплене печаткою. Також до подання органу опіки та піклування повинні бути додані документи, які підтверджують викладені у ньому обставини. В той же час подане до суду подання міститься на бланку Івановецької сільської ради Закарпатської області, а не на бланку виконавчого комітету Івановецької сільської ради Закарпатської області, який і є органом опіки та піклування. При цьому як Івановецька сільська рада Закарпатської області, так і виконавчий комітет Івановецької сільської ради Закарпатської області є окремими самостійними юридичними особами з окремо наданими їм повноваженнями. З огляду на це, Івановецька сільська рада Закарпатської області не уповноважена звертатися до суду з таким поданням. За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи, вимоги законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення заяви в частині призначення заявника опікуном [PERSON] , а подане до суду подання щодо можливості призначення його опікуном оцінює як таке, що винесено передчасно, без повного дослідження всіх обставин щодо цього, та ґрунтується виключно на даних, отриманих від заявника. Враховуючи, що суд дійшов висновку, що заява в частині вимог щодо призначення опікуна задоволенню не підлягає, обов`язки опікуна недієздатного тимчасово слід покласти на орган опіки і піклування за місцем проживання (перебування) недієздатного, до вирішення питання про призначення опікуна в порядку, визначеному законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Згідно з приписами ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Outcome: partial