Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння. На підставу своїх вимог посилається на те, що в Соснівському районному суді слухалася цивільна справа 712/14292/19 про стягнення боргу по аліментам з [PERSON] . В грудні 2022 року [PERSON] надала банківські реквізити в Ізраїльському банку та номер картки в ПАТ КБ «Приватбанк» для виплати аліментів. Зважаючи на неможливість грошових переказів на ізраїльські банківські реквізити, позивач здійснив виплату на банківську картку [NUMBER] . Вказана картка належить відповідачці. Вказане підтверджено постановою Черкаського апеляційного суду по справі 712/14292/19. Також, матеріалами справи встановлено, що виплата на картку відповідачці не може вважатися аліментами, а відповідачка не передала кошти своїй доньці, як аліментні платежі від позивача. Таким чином, знаходження коштів позивача у розпорядженні відповідача є без відповідної правової підстави, без наявності договірних відносин. Загалом позивач переказав на картку відповідача 80851,70 гривень. Зважаючи на те, що кошти, які призначалася у виді аліментних платежів на дітей та не були передані у власність дітей позивача, знаходяться у відповідача без правової підстави, позивач має право на їх витребування та передання йому його ж майна, а тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та не заперечив проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач повторно не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень на позов не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до яких суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~В судове засідання всі особи, які беруть участь у справі, не з`явились, у зв`язку з чим в порядку ч.2 ст. 247ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані по справі, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного: Судом встановлено, що згідно з квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 13.12.2022 платник [PERSON] здійснив переказ на банківську карту отримувача [PERSON] кошти в сумі 27516,79 грн. Призначення платежу: надходження готівки за платіжними картками, переведення аліментів з депозиту за період лютий-грудень 2019 від [PERSON] . Згідно з квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 02.03.2023 платник [PERSON] здійснив переказ на банківську карту отримувача [PERSON] кошти в сумі 10716,92 грн. Призначення платежу: надходження готівки за платіжними картками, переведення аліментів з депозиту за період вересень-грудень 2021 від [PERSON] . Згідно з квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 11.01.2023 платник [PERSON] здійснив переказ на банківську карту отримувача [PERSON] кошти в сумі 18716,82 грн. Призначення платежу: надходження готівки за платіжними картками, переведення аліментів з депозиту за період січень-липень 2021 від [PERSON] . Згідно з квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 20.12.2022 платник [PERSON] здійснив переказ на банківську карту отримувача [PERSON] кошти в сумі 16050,16 грн. Призначення платежу: надходження готівки за платіжними картками, переведення аліментів з депозиту за 2020 від [PERSON] . Згідно з квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 20.12.2022 платник [PERSON] здійснив переказ на банківську карту отримувача [PERSON] кошти в сумі 5360,14 грн. Призначення платежу: надходження готівки за платіжними картками, переведення аліментів з депозиту за січень 2019 від [PERSON] . Згідно з квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 11.01.2023 платник [PERSON] здійснив переказ на банківську карту отримувача [PERSON] кошти в сумі 2681,08 грн. Призначення платежу: надходження готівки за платіжними картками, переведення аліментів з депозиту за серпень 2021 від [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем були відсутні будь-які домовленості щодо переказу (отримання) коштів на карткові рахунки, а тому знаходження коштів позивача у розпорядженні відповідача є без відповідної правової підстави. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним». Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки». Згідно зі\~ст.\~1212\~ЦК України\~особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~за рахунок\~іншої особи\~(потерпілого)\~без достатньої\~правової підстави\~(безпідставно\~набуте майно),\~зобов`язана\~повернути потерпілому\~це майно.\~Особа зобов`язана\~повернути майно\~і тоді,\~коли підстава,\~на якій\~воно було\~набуте,\~згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно з правовою позицією Великої Палата Верховного Суду України в постанові від 20 червня 2023 року у справі № 362/2707/19 «Можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним або недобросовісним набувачем, та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно); Право власника витребувати своє майно в усіх випадках і без будь-яких обмежень в разі володіння цим майном набувачем без правових підстав, тобто недобросовісним набувачем, передбачено статтею 387 ЦК України, а право власника витребувати своє майно від добросовісного набувача передбачене в статті 388 ЦК України і є обмеженим.» Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки кошти, які призначалися як аліменти на дітей позивача не були передані за призначенням, то дані кошти знаходяться у відповідача без правової підстави, а тому позов в частині повернення коштів підлягає до задоволення. Разом з тим, щодо стягнення з відповідача судових витрат по оплаті правової допомоги адвоката в розмірі 10000 грн., та судового збору в розмірі 1074 грн. суд зазначає наступне: Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Суду не надано доказів про понесення позивачем судових витрат по оплаті юридичних послуг адвоката, оскільки в матеріалах справи наявна лише копія ордеру на надання правничої допомоги та в позовній заяві зазначений попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат позивача, які плануються понести у зв`язку з розглядом цивільної справи, тому суд приходить до висновку, що витрати позивача на оплату послуг адвоката в сумі 10000 грн. є недоведеними. Таким чином, доведеними є лише судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1074 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial