Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

У лютому 2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого позивач просив суд: стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» суму заборгованість за Кредитним договором № 201207-005 від 07.12.2020 р. за період із 07.12.2020 р. по 20.08.2024 р. у розмірі 21 870,00 грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07 грудня 2020 між сторонами було укладено кредитний договір №201207-005, відповідно до якого кредитодавець (позивач) зобов`язується надати кредит у розмірі 15 000,0 грн., а позичальник (відповідач) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав в повному обсязі, надав можливість відповідачу користуватись кредитними коштами надіславши на картку останнього грошові кошти в сумі 15 000,00 грн. Надалі відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не здійснював, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на 20.08.2024 становить 21 870,00 грн., що складається з: 11 250,00 грн. - тіло кредиту; 10620,00 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Оскільки в досудовому поряду вирішити спір не можливо позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.02.2025 було відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав надійшло клопотання клопотала позивача про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причинити своєї неявки суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що стороною позивача не викладено заперечень щодо заочного розгляду справи, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 07 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №201207-005, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору (п. 1.1., 1.2.) позивач надав відповідачу (позичальнику) грошові кошти у розмірі 15000,0 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надавався позичальнику шляхом перерахування суми кредиту на банківський (картковий) рахунок позичальника. Пунктом 2.2. Договору, Позичальник зобов`язується повернути кредит та здійснити плату за його користування до закінчення строку дії Договору згідно графіку, передбаченого цим Договором, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Як визначено у п. 3.1 Договору, за користування кредитом Позичальник виплачує Кредитодавцю проценти, зазначені на першій сторінці Договору. Щомісячна плата за користування кредитом нараховується щомісячно у вигляді процентів за кожен місяць користування кредитом. Відповідно до п. 3.2. Договору, плата за користування кредитом, вказана в Договорі, нараховується щомісячно та розраховується від загального розміру кредиту. Крім щомісячних процентів, стягується разові проценти вказані у Договорі від загального розміру кредиту. Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника. Згідно п. 3.3. Договору, загальна вартість кредиту зазначена на першій сторінці Договору. Частка основної суми та процентів і цій фіксованій сумі розраховується Кредитодавцем згідно Умов кредиту зазначені на першій сторінці Договору. Останній платіж коригується виходячи із залишку основної суми та несплачених процентів. Пунктом 3.4. Договору визначено, що процентна ставка за цим Договором є фіксована. Як визначено у п. 3.7. Договору, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за цим Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Кредитодавця у такій черговості: 3.7.1. у першу чергу сплачується прострочені до повернення проценти за користування кредитом та прострочена сума кредиту; 3.7.2. у другу чергу сплачується проценти за користування кредитом та сума кредиту; 3.7.3. у третю чергу сплачуються пеня, штраф та інші платежі відповідно до Договору. Відповідно до п. 3.9. Договору, датою повернення суми кредиту, так само як і датою сплати заборгованості, вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Кредитодавця. Згідно п. 7.2. Договору, сторони домовились, що Кредитодавець при підписанні цього Договору та при укладенні додаткових угод до нього може використовувати факсимільне відтворення підпису (факсимілє), аналоги власноручних підписів їх уповноважених осіб за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-обчислювального підпису або іншого аналогу власноручного підпису. Як зазначено у п. 9.1. Договору Позичальник підтверджує, що отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» і статті 9 Закону України «Про споживче кредитування». Пунктом 9.3 Договору визначено, що невід`ємною частиною цього Договору є Внутрішні правила надання фінансових послуг ТОВ «Кредитсервіс» (далі - Правила). Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил. Кредитний договір № 201207-005 від 07.12.2020 року було підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором W70492 (07.12.2020 14:56:04 год.), що підтверджується довідкою № 20/08/-2 від 20.08.2024 року. Строк дії договору до 07.12.2021, кількість щомісячних платежів - 12, порядок сплати платежів щомісяця до 7 числа відповідного місяця включно, одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту - 5,9 %, сума одноразової комісії - 885,00 грн., відсоткова ставка, в місяць від початкової суми кредиту - 5,9% реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 76,7 % річних. Загальна плата за користування кредитом 11 505,00 грн., загальна вартість кредиту 26 505,00 грн. Відповідачем [PERSON] в порядку визначено Законом України «Про електронну комерцію» 07.12.2020 було підписано паспорт кредитного продукту «12 місяців», що пропонується саме відповідачу, в якому визначні усі умови кредитування за вказаним кредитним договором. Так, ТОВ «Кредитсервіс» на банківський рахунок позичальника перераховано кредитні кошти у розмірі 14115,00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена кредитним договором, у розмірі 5,9 %, що в грошовому еквіваленті 885,00 грн., що підтверджується платіжної інструкції кредитного переказу коштів №876 від 07 грудня 2020 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання кредитного договору між сторонами. Крім того, факт перерахування коштів було здійснено на банківську катку відповідача. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з розрахунку заборгованості, та вказано позивачем у позовній заяві, відповідачка не здійснював платежі по погашенню заборгованості за тілом кредиту у строк, в повному обсязі. Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором №201207-005 від 07.12.2020 останній платіж було здійснено відповідачем 14.03.2021. 23.09.2024 року ТОВ «Кредитсервіс» за зареєстрованим місцем проживання відповідача направлялася досудова вимога щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 21870,00 грн., яка залишалася без реагування. [PERSON] не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження сплати заборгованості за кредитним договором. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Кредитсервіс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 201207-005 від 07.12.2020 року у розмірі 21 870,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши наданий стороною позивача вірний розрахунок суми заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, яка складається з тіла кредиту - 11 250,00 грн.; 10 620,00 грн. - простроченої заборгованості за процентами. Відповідно до пункту 1 частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем ТОВ «Кредитсервіс»» були понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн., які документально підтверджені. Зазначена сума судового збору була сплачена враховуючи те, що позовна заява позивачем була подана до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», то у відповідності до ЗУ «Про судовий збір», застосовується понижуючий коефіцієнт 0,8, що узгоджується з правовою позицією, висловленую Верховним Судом в ухвалах від 14 грудня 2021 року у справі № 9901/454/21, від 31 січня 2022 року у справі № 316/356/20, від 03 лютого 2022 року у справі № 300/1617/21, від 14 лютого 2022 року у справі № 560/4216/21, від 15 лютого 2022 року у справі № 560/8629/21. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. Окрім цього, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн. відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою, другою та третьою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, витрати, пов`язані з розглядом справи, становлять 9 422,40 грн. та складаються з: 2 422,40 грн. - судовий збір за подання позовної заяви; 7 000,00 грн. - витрати на професійну правничу (правову) допомогу. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача додано до позовної заяви: копію Договору про надання правової допомоги № 25-01/2023 від 25.01.2023 року (далі - Договір № 25-01/2023 від 25.01.2023 року), укладеного між Адвокатським об`єднанням «Правовий Діалог» (далі - Об`єднання) в особі Директора Разумного Є.М., та ТОВ «Кредитсервіс» (далі - Клієнт) в особі Директора Дьоми А.В.; копію акту приймання-передачі справ на надання правової допомоги від 01.12.2023 року; копію акту № 3 приймання-передачі правової допомоги від 04.01.2024 року; копію платіжної інструкції № 1567 від 05.01.2024 року на суму 7 000,00 грн. Відповідно до п. 1.2. Договору № 25-01/2023 від 25.01.2023 року, правова допомога, що надається за цим Договором, полягає у здійсненні Об`єднанням комплексу заходів, спрямованих на стягнення належної до сплати Клієнту заборгованості боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредитів), договорами про надання коштів у позику, інших договорів, а також у здійсненні захисту прав та інтересів Клієнта, пов`язаних із стягненням заборгованості з боржників; у спорах, що виникли внаслідок заходів, вжитих як клієнтом, так і Об`єднанням, по стягнення заборгованості. Як зазначено у п. 1.4. Договору № 25-01/2023 від 25.01.2023 року, перелік боржників, щодо яких надається правова допомога, сума заборгованості та інші дані, необхідні для виконання умов цього Договору, зазначаються в Реєстрі боржників. У випадку, якщо щодо боржника необхідно надання правової допомоги у судовому порядку або на етапі виконавчого провадження - відповідна інформація та відомості зазначаються в Акті приймання-передачі справ на надання правової допомоги (Додаток №2 до Договору). Пунктом 4.1. Договору № 25-01/2023 від 25.01.2023 року, сторони визначили, що за надання правової допомоги у відповідності до положень даного Договору Клієнт оплачує Об`єднанню винагороду у розмірі 7 000,00 грн. за підготовку та підготовка та направлення/подача однієї позовної заяви або апеляційної скарги або касаційної скарги до суду. У п. 4.7. Договору № 25-01/2023 від 25.01.2023 року, сторони погодили, що факт надання Об`єднанням правової допомоги, згідно умов цього Договору засвідчується Актом приймання-передачі наданої правової допомоги, згідно форми, узгодженої сторонами у Додатку № 4 до цього Договору. Згідно Акту приймання-передачі справ на надання правової допомоги від 04.01.2024 року, сторони підтверджують той факт, що Клієнт передає, а Об`єднання прийняло на себе зобов`язання надати наступну правову допомогу: представництво прав та захист законних інтересів Клієнта в Шевченківському районному судді м. Києва про стягнення заборгованості з [PERSON] . Відповідно до Акту № 3 приймання-передачі правової допомоги від 04.01.2024 року, сторони склали цей Акт про те, що згідно з Договором про надання правової допомоги № 25-01/2023 від 25.01.2023 року за період часу з 25.01.2023 року по 04.01.2024 року послуги з правової допомоги надані Об`єднанням якісно і в повному обсязі, зокрема: боржник - [PERSON] ; підготовка та направлення/подача однієї позовної заяви або апеляційної скарги або касаційної скарги; назва суду - Печерський районний суд м. Києва; вартість наданих послуг - 7 000,00 грн. За наданні послуги з правової допомоги Клієнт сплачує Об`єднанню винагороду у розмірі 7 000,00 грн. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, у розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц та від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У частині 3 ст. 141 ЦПК України визначене загальне правило розподілу судових витрат. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: approved