Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

17 грудня 2024 року Моторне транспортне страхову бюро України звернулось до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 29.08.2023 року в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу: «Volkswagen» (номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] (далі-відповідач) та «Ford» (номерний знак [NUMBER] ). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва 23.10.2023, встановлено вину відповідача у настанні вищевказаного ДТП та притягнуто до відповідальності до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до\~інформації МТСБУ\~на момент\~настання ДТП\~відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в розмірі 10\~693,35 коп. також, загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 12393 грн. 35 коп., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 3 028 грн. 00 коп. Ухвалою Обухівського\~районного суду\~Київської області\~від 10 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом ) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав. У свою\~чергу відповідач\~відзив на\~позовну заяву\~у строк,\~встановлений ухвалою\~про відкриття\~провадження,\~до суду\~не подав,\~а тому\~відповідно до\~частини восьмої\~статті 178\~Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Перевіривши та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 29.08.2023 о 18: 07 водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen» номерний знак [NUMBER] рухаючись у м. Києві по вул. Академіка Заболотного, не обрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Ford» д.н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.10.2023, встановлено вину відповідача у настанні вищевказаного ДТП та притягнуто до відповідальності до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність Потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № 214252017). Потерпілий своєчасно звернувся до Позивача із Повідомленням про ДТП від 30.08.2023 року, та Заявою про виплату страхового відшкодування від 29.09.2023 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 12\~377,01 грн. Розрахунок та виплата відшкодування проводився на основі: Звіту №19750 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля від 29.09.2023 року; Наказу №4.1/19941 від 20.11.2023 року; Довідки № 1 від 17.11.2023 року. Наказ та довідку сформовано одним файлом та підписано електронним цифровим підписом, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 12393 грн. 35 коп., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 3 028 грн. 00 коп. Позивач відшкодував завдані Відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 12\~393 грн. 35 коп., що підтверджується платіжним дорученням №978227 від 22.11.2023 року та №978072 від 20.11.2023. Статтею 22\~ЦК\~України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~\~п. п.\~2, 3, 4\~ст.\~1187\~ЦК\~України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. За правилами\~ст.\~1191\~ЦК України,\~особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~1192\~Цивільного\~кодексу\~України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості витраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей. Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове рахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за\~рахунок коштів\~Фонду захисту\~потерпілих \~відшкодовує \~шкоду на\~умовах,\~визначених законом,\~у разі\~її заподіяння\~транспортним засобом,\~власник якого\~не застраховував\~свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Оскільки МТСБУ\~\~відшкодувало шкоду, завдану іншою особою, то відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Згідно\~зі ст. 15 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно\~зі ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 64 Конституції України\~право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам, права і свободи чи інтереси яких порушені, невизнані або оспорені. За змістом\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін.\~Зокрема,\~ч.\~4\~ст.\~12\~ЦПК України\~передбачено,\~що суд\~сприяє всебічному\~і повному\~з`ясуванню\~обставин справи:\~роз`яснює учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє учасникам судового процесу здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню, та стягненню з [PERSON] на користь позивача понесених витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 12\~939 грн. 35 коп. Враховуючи, що суд задовольняє заявлений позов в повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в сумі 3 028 грн. 00 коп., відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved