Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по платі за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 квітня 2016 року по 30 червня 2019 року в сумі 14 592,87 грн, в тому числі 13 487,12 грн основного боргу, 749,20 грн інфляційних нарахувань, 223,90 грн 3% річних, 132,65 грн пені. Також просить стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 270 грн. В обґрунтування позовної заяви, позивач вказує, що нежитлове приміщення загальною площею 148,20 кв.м. в будинку [ADDRESS] належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27 квітня 2016 року. Між позивачем і відповідачем укладено договір на надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території від 27 листопада 2018 року №190/903, відповідно до умов якого позивач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будинку пропорційно до займаної відповідачем площі приміщення, яка становить 148,20 кв.м. т аза находиться за адресою: [ADDRESS] , а також утримання прибудинкової території, а відповідач бере участь у витратах позивача на виконання вказаних робіт та зобов`язаний вчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за послуги. У зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідачем коштів за період з 01.04.2016 року по 30.06.2019 року, в останнього виникла заборгованість, яка станом на 01 листопада 2021 року становить 14592,87 грн та складається з: 13487,12 грн - основний борг; 749,20 грн - інфляційних нарахувань; 132,65 грн - 3% річних. Незважаючи на неодноразові попередження про необхідність своєчасної оплати, відповідач борг не сплатив, що завдає підприємству збитки. Виходячи з цього, позивач просить задовольнити позов. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року вказану цивільну справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. 23 лютого 2022 року матеріали цивільної справи надійшли до Солом`янського районного суду м. Києва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 квітня 2022 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою суду від 04 квітня 2023 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 25 липня 2023 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по платі за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.11.2018 року по 01.06.2023 року в сумі 31254,90 грн, в тому числі: 16912,72 грн - основного боргу, 11885,42 грн - інфляційних нарахувань, 2456,76 грн - 3% річних, а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2680,40 грн. Відповідно до ст.190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та додатками до позовної заяви було направлено за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0311331991088, рекомендований лист з додатками було повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно п.4 ч.6 ст.272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Оскільки у встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву не подано, на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, заяву про збільшення позовних вимог, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно зі ст.5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. За змістом ч.1 ст.6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст.16 Закону надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно. Згідно з пунктами 5, 10 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Судом встановлено, що нежитлове приміщення загальною площею 148,20 м.кв., належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу часток нежитлових приміщень від 27 квітня 2016 року, посвідченого 27 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ангеловською О.С. за реєстровим №653. 27 листопада 2018 року між сторонами було укладено договір про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території №190/903. Сторони домовились, що відповідно до частини 3 статті 637 ЦК України, послуги за даним договором надавались з 27.04.2016 року. На підставі вищезазначеного Договору позивач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будинку пропорційно до займаної відповідачем площі приміщення, яка становить 148,20 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також утримання прибудинкової території, а відповідач бере учать у витратах позивач виконання вказаних робіт. На підставі п.4.3 вказаного договору, власник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за послуги передбачені цим договором. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Згідно з п.1 ч.2 ст.7 Закону споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. За змістом ст. 29 Закону надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року, встановлено, що власники та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. За змістом ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. У тих випадках, коли закон не встановлює обов`язковість певної форми, сторони можуть обирати її на власний розсуд, але в межах чинного законодавства. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Таким чином, якщо умови усного договору виконуються сторонами, то він вважається укладеним, а умови прийнятими обома сторонами. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач, не сплативши у строк вартість послуг, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 01 червня 2023 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 31254,90 грн, яка складається з: 16912,72 грн - основного боргу; 11885,42 грн - інфляційних нарахувань; 2456,76 грн - 3% річних. Згідно вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано належних доказів на спростовування факту надання йому житлово-комунальних послуг КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», або ж надання послуг іншою особою. Також відповідачем не було надано доказів на спростування наявної заборгованості, або ж доказів на погашення заборгованості у вищевказаному розмірі, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань. Отже, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а розрахунки доведеними позивачем, та приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 2684 грн.

Outcome: approved