Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АР № 1221773 від 05 лютого 2025 року (а.с.7), звернулася до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 21 червня 1991 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб Відділом ЗАГС міськвиконкому міста Запоріжжя, про що зроблено запис за № 1009. Від спільного подружнього життя у сторін є син - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди\~на шлюб,\~сім`ю,\~життя,\~ведення сумісного\~домашнього господарства\~та через\~відсутність спільних\~інтересів.\~Також їх\~шлюбні відносини\~перестали мати\~порозуміння,\~вони втратили\~почуття любові\~та поваги\~один до\~одного. Позивач вказує, що фактичні подружні стосунки припинені з жовтня 2020 року, сторони проживають окремо. Спільне господарство сторони не ведуть. Наразі шлюб носить формальний характер. На думку позивача, подальше спільне життя, примирення з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам сторін. Спір з приводу поділу спільного майна подружжя відсутній. Посилаючись на зазначені обставини, враховуючи, що шлюб фактично не існує, сім`ю зберегти неможливо, позивач просить суд розірвати шлюб, який укладений між [PERSON] і [PERSON] , та який укладений 21 червня 1991 року Відділом ЗАГС міськвиконкому міста Запоріжжя, актовий запис № 1009.Також позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 968 грн. 96 коп. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 10 лютого 2025 року дану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу для розгляду по суті (а.с.13). У судове засідання позивач [PERSON] і представник позивача адвокат Бубнов Д.Ю. не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином (а.с.15-16, 20-21). Разом з тим, представник позивача Бубнов Д.Ю. через\~підсистему «Електронний\~суд» надіслав\~до суду\~заяву про\~розгляд справи\~без участі\~позивача і\~її представника,\~просить позов\~задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с.25). Відповідач [PERSON] у судове засідання також повторно не з`явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку (а.с.17, 22. 23-24). Проте, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідач суду не надав, відзиву на позов, заперечень проти заявлених [PERSON] позовних вимог на адресу суду також не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин 3, 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 3 статті 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті\~110\~цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 21 червня 1991 року між [PERSON] і [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видано Відділом ЗАГС міськвиконкому міста Запоріжжя 21.06.1991 року, актовий запис № 1009. При\~\~укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.6). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених позивачем [PERSON] позовних вимог, врахувавши, що сторони не бажають зберегти шлюб та сім`ю, а також не мають намірів проживати спільно, оскільки факти, які викладені у позовній заяві, свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, шлюбні стосунки сторони не підтримують, від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають, спір між сторонами щодо нажитого у шлюбі майна відсутній, приймаючи також до уваги, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, незважаючи на зусилля суду до примирення сторін, суд дійшов висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. За правилами ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 968\~ грн. 96 коп. (а.с.3). Між тим, враховуючи, що позивач [PERSON] заявляє вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь судових витрат, понесених при зверненні до суду, суд, згідно статті 141 ЦПК України,\~вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968 грн. 96 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved