Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області, третя особа -приватний нотаріус Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Наталія Степанівна, про зняття арешту з майна, в якому просила з зняти арешт з нерухомого майна та звільнити з-під обтяження об?єкт обтяження - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , виключивши відомості про таке обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна: номер запису про обтяження - 48151687; дата, час державної реєстрації - 13.12.2006 року 14:24:26; державний реєстратор обтяження - Калиниченко Вікторія Вікторівна, Виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, Харківська обл.; підстави для державної реєстрації - ухвала, серія та номер «-», видана 02 липня 1999 року, видавник: міський суд міста Лозова; підстави внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 65145014 від 17.10.2022 09:45:24, Калиниченко Вікторія Вікторівна, Виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, Харківська обл.; вид обтяження - арешт нерухомого майна; відомості про суб?єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , адреса: [ADDRESS] ; відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року: Єдиний державний реєстр заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 4213934, 13.12.2006 14:24:26, реєстратор: Лозівська державна нотаріальна контора, Лозівський районний нотаріальний округ; додаткові відомості про обтяження: перенос з реєстру обтяжень (старого) №31 від 02.07.1999 р. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] залишив заповіт. Позивач вказала, що за змістом вказаного заповіту [PERSON] заповів на її ім?я житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] , та з метою оформлення спадщини за заповітом після смерті [PERSON] вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, 26.11.2024 року приватним нотаріусом було винесено постанову №743/02-14 про затримання вчинення нотаріальної дії. Підставою винесення вказаної постанови стало обтяження нерухомого майна. Враховуючи порушення її прав, як власника, позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, надано строк відповідачу для подання відзиву на позов. Відзив відповідачем подано не було. 05.03.2025 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Представник відповідача у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа у судове засідання не зявилася, про причини не явки не повідомила. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса(а.с.15), після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: [ADDRESS] . Вказане майно [PERSON] заповів [PERSON] . Позивач з метою оформлення спадщини за заповітом після смерті [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак 26.11.2024 року приватним нотаріусом було винесено постанову №743/02-14 про затримання вчинення нотаріальної дії. Підставою винесення вказаної постанови стало те, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна до власника майна [PERSON] застосовано обтяження: номер запису про обтяження: 48151687; документи, подані для державної реєстрації: ухвала, серія та номер «-», видана 02 липня 1999 року, видавник: міський суд міста Лозова; вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про суб?єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , адреса: [ADDRESS] ; відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року: Єдиний державний реєстр заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 4213934, 13.12.2006 14:24:26, реєстратор: Лозівська державна нотаріальна контора, Лозівський районний нотаріальний округ; додаткові відомості про обтяження: перенос з реєстру обтяжень (старого) № 31 від 02.07.1999 р. Наявність вище вказаного обтяження підтверджується відповіддю нотаріуса від 04.03.2025 року та копією реєстру(а.с.29-30). Як вбачається з повідомлення Лозівського міськрайонного суду Харківської області № 10-10/6602/24 від 24.12.2024 року(а.с.17), в провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Вказана цивільна справа була знищена у зв?язку із закінченням строків зберігання. У Лозівському міськрайонному суді знаходиться тільки оригінал рішення суду від 27.09.1999 року по вказаній цивільній справі. Згідно з відповіддю від 03.03.2025 року та копії рішення(а.с.26-27), в архіві суду збереглось лише одне рішення у вище вказаній справи, а саме про зняття арешту з автомобіля. У вказаній копії рішення зазначено про те, що виконавче провадження було припинено у звязку з відшкодуванням моральної шкоди. Враховуючи порушення прав позивача як власника, [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. За змістом ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Підпунктами 4.15. та 4.18. п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України за №296/5 від 22.02.2012, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Враховуючи, що державним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав наявності заборони відчуження на спадкове майно, позивач набув право звернення до суду з позовом, як спадкоємець померлого власника арештованого майна. З аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту вбачається, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню. Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини встановлені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15 березня 2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. При цьому суд враховує, що скасувати арешт, накладений на підставі рішення суду, яке в архіві суду не збереглось, і матеріали справи було знищено, в іншому порядку неможливо. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що права позивача підлягають судовому захисту шляхом зняття арешту з майна. Позивачі не просили стягнути з відповідача судовий збір, сплачений ними при поданні позову, а тому дане питання не буде вирішуватися судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved