Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

10.02.2025 представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягувати\~ з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~ аліменти\~на \~утримання дітей\~ \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~2\~500,00\~грн на\~кожну дитину\~щомісячно,\~ до\~повноліття дітей,\~ та\~аліменти \~на дружину,\~з якою\~проживає дитина,\~у розмірі\~2\~500,00\~грн щомісячно,\~ до\~досягнення дитиною\~трьох років,\~ починаючи стягнення з дня звернення до суду. Судові витрати просить покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходженість поглядів. Відповідач довгий час проживає окремо від сім`ї. Матеріальної допомоги на утримання дітей та дружини не надає, в житті дітей, їх вихованні та розвитку участі не приймає. Натомість діти часто хворіють, вимагають додаткових витрат на лікування та розвиток, проте всі витрати несе позивач. Позивач не має можливості повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дітей, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, їх уподобань, оскільки сама потребує матеріальної підтримки. Неодноразові прохання позивача надати матеріальну допомогу дітям є безрезультативними. Аліменти відповідач в змозі платити, оскільки є працездатною особою, отримує дохід від неофіційної роботи, має у користуванні нерухоме майно, фізично здоровий. Тому змушена звернутися до суду з даним позовом. 12.02.2025 ухвалою суду було прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження, розгляд справи по суті вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін. В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача заявила клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач до\~ суду \~повторно не\~з`явився, про час \~та місце \~судового розгляду\~повідомлений вчасно \~та належним\~чином, \~ причини неявки\~суду невідомі,\~відзиву на\~позов від\~якого не\~надходило.\~ Відповідно до вимог ч.1\~ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~ухвалити заочне рішення за наявних у справі доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України,\~ фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення за наступних підстав. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Як встановлено, батьками малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Сторони у справі проживають окремо один від одного. Діти проживають з позивачем та нею утримуються. Позивач посилається\~на те,\~що відповідач\~ ухиляється\~ від\~покладеного на\~нього ст.\~51\~Конституції України\~та \~ст.\~180\~СК України\~обов`язку утримувати\~їх \~спільних дітей,\~ матеріальної\~допомоги \~сім`ї \~не надає.\~Відповідач самоусунувся від надання матеріальної допомоги, хоча таку змогу має. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. А згідно ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.ч. 2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, суду надано не було. Отже будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги дитині та дружині судом не встановлено. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання. Отже, як встановлено судом, вбачається з матеріалів справи та відповідачем не оспорено та не спростовано, останній в змозі сплачувати аліменти на утримання своїх малолітніх дітей та на дружину, до досягнення найменшою дитиною трьох років. Зокрема, є працездатним, його стан здоров`я дає змогу працювати, на даний час має неофіційний заробіток, інших утриманців немає, будь-яких стягнень з нього не проводиться. Разом з цим, суд враховує ту обставину, що дитина проживає з матір`ю, а тому весь тягар по її щоденному утриманні та забезпеченні лежить саме на позивачу. Тому суд, враховуючи, також, розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, дійшов висновку,\~що відповідач \~спроможний сплачувати\~аліменти на утримання дітей в\~ твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 грн на кожну дитину щомісячно, до повноліття дітей, та аліменти на дружину, з якою проживає дитина, у розмірі 2 500,00 грн щомісячно, до досягнення найменшою дитиною трьох років. Саме такий розмір буде справедливим та відповідати рівності обов`язку батьків утримувати своїх дітей, зможе в повній мірі забезпечити належні умови утримання та проживання дітей, буде\~відповідати \~як\~інтересам дітей,\~так і\~дружини,\~з якою\~проживають діти,\~ а\~також матеріальному\~становищу та\~стану здоров`я\~платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання (пред`явлення) позовної заяви. У відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати, зокрема судовий збір згідно вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягнення з відповідача на користь держави.

Outcome: approved