Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Позивач ПАТ СК\~"Євроінс\~Україна"\~в особі\~представника позивача\~ Проц\~Андрія Володимировича\~звернулося до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 31.01.2021 року [PERSON] (далі по справі - Відповідач), керуючи транспортним засобом «ВАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » в м. Слобода-Комарівці допустив зіткнення з транспортним засобом «Мерседес Бенс», державний номерний знак « [NUMBER] » Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу засобом «ВАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AP/0357546. Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови суду Відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (ЦК України далі по тексту) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 34 400,00 грн. Згідно із пунктом 38-1.1. статті 38-1 Закону України ОСЦПВВНТЗ, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до пункту 13.2. статті 13 Закону України ОСЦПВВНТЗ, розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Згідно із Постановою Суду від 05.03.2021 у справі № 723/481/21 водієм -винуватцем дорожньо-транспортної пригоди було визнано [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ № АР/3581549, [PERSON] скористався пільгою, передбаченою ст.13 Закону України ОСЦПВВНТЗ, застрахувавши свою відповідальність зі знижкою 50%. Водночас, згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «ВАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », власником даного транспортного засобу є [PERSON] , а не [PERSON] . Таким чином, оскільки Позивач здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (страхувальник забезпечив на пільгових умовах транспортний засіб, власником якого він не є), то Відповідач, як особа, що є відповідальною за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний компенсувати Позивачу 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, а саме: 34 400,00 грн. 50% = 17 200,00 грн. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені витрати в розмірі 17 200,00 грн. та судові витрати в розмірі 2422,40 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовних вимогах просив розглядати справу у відсутності представника та позивача на підставі наявних у суду матеріалів, підтриманні позовних вимог в повному обсязі та їх задоволенні, не заперечував щодо прийняття заочного рішення. Справа слухалась у відсутності відповідача, який не з`явився в судове засідання не зважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Про причини своєї неявки суд не повідомив і не подав відповідної мотивованої заяви про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без його участі, а також у встановлений строк не подав відзиву. Згідно ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив та не направив відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, зі змісту постанови Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05.03.2021 року визнано [PERSON] \~винним у\~вчиненні адміністративного\~правопорушення передбаченого\~ст.124\~КУпАП та\~накладено на\~нього адміністративне\~стягнення у\~виді штрафу\~в розмірі\~850\~(вісімсот\~п`ятдесят)\~гривень та\~стягнено судовий\~збір (а.с. 7). Судом встановлено, що 31.01.2021 року [PERSON] (далі по справі - Відповідач), керуючи транспортним засобом «ВАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » в м. Слобода-Комарівці допустив зіткнення з транспортним засобом «Мерседес Бенс», державний номерний знак « [NUMBER] » Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу засобом «ВАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AP/0357546. Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 34 400,00 грн. Відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ № АР/3581549, [PERSON] скористався пільгою, передбаченою ст.13 Закону України ОСЦПВВНТЗ, застрахувавши свою відповідальність зі знижкою 50%. Водночас, згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «ВАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », власником даного транспортного засобу є [PERSON] , а не [PERSON] . Таким чином, оскільки Позивач здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (страхувальник забезпечив на пільгових умовах транспортний засіб, власником якого він не є), то Відповідач, як особа, що є відповідальною за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний компенсувати Позивачу 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, а саме: 34 400,00 грн. 50% = 17 200,00 грн.. Так, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що відповідач належить до категорії осіб визначених в п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За таких обставин, враховуючи вище наведені обставини справи та вимоги закону, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встановленою, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 3028,00грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved