Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 39203 грн витрат з оплати комунальних послуг, понесених на утримання будинку [ADDRESS] . Позов обгрунтований тим, що сторони з 01 листопада 1975 року по 15 вересня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі\~був побудований\~буд. [ADDRESS] ,\~який є\~спільною сумісною\~власністю сторін. Після розірвання шлюбу відповідач почав проживати окремо, від своєї частки в праві власності на будинок не відмовився та не відчужив її у будь-який спосіб. Відповідач [PERSON] , як співвласник будинку, не приймає участі в утриманні будинку та не сплачує комунальні послуги. На утриманні позивача знаходяться двоє неповнолітніх онуків, вона сама несе всі зазначені витрати, крім пенсії за віком, інших доходів не має. Відповідач ухиляється від витрат, що необхідні для функціонування спільного майна, для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних, ергономічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості. В період з січня 2020 року для підтримання нормального технічного стану будинку нею витрачено на опалення 78405,41 грн. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 22 жовтня 2024 року по справі відкрито провадження із її розглядом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що заперечення під час судового розгляду відсутні. У відзиві на позовну заяву від 20 листопада 2024 року відповідач [PERSON] проти позову заперечує з посиланням на те, що позов подано з порушенням строків позовної давності, а саме за період з січня 2020 року по вересень 2021 року, поважних причин його пропущення позивачем не зазначено, позивачем не надано детальний розрахунок понесених витрат, не надані копії платіжок, по яким здійснювалась оплата комунальних послуг, оплата спожитого газу та розподілу газу включають не тільки витрати на опалення будинку, а й користування газовою плитою та газовим водонагрівачем; у спірному будинку зареєстровано 5 осіб, а фактично проживає 4 особи, які користуються комунальними послугами; відповідач з січня 2020 року та станом на вересень 2024 року є тільки зареєстрований у спірному будинку, але не проживає, комунальними послугами не користувався, позивач користується будинком в цілому, будинок в натурі не поділений; з липня 2020 року на розгляді суду перебуває справа про поділ спільного майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою; оплату комунальних послуг повинні нести особи, які фактично ними користуються; просить застосувати наслідки спливу позовної давності щодо позовних вимог за період, який перевищує три роки перед зверненням до суду, а саме з січня 2020 року по вересень 2021 року включно, у задоволенні позову відмовити. У відповіді на відзив від 09 грудня 2024 року позивач [PERSON] зазначає, що з 02 квітня 2020 року по 30 червня 2023 року в Україні діяло положення про продовження строків позовної давності на період карантину, з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, а також строки продовжуються на час його дії, тобто твердження відповідача з приводу пропущення строків давності є безпідставними; відповідачем не надано жодних доказів на спростування оплати об`ємів спожитого природного газу, опалення будинку є необхідною витратою для збереження майна в належному стані; витрати комунальних послуг повинні нести всі співвласники майна, тому твердження відповідача, що він не проживає в спірному будинку і не повинен нести витрати, є безпідставними. Відповідно до заяви від 01 квітня 2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Васюк Д.Г. зменшує позовні вимоги і просить стягнути із відповідача [PERSON] 29683,70 грн витрат з оплати комунальних послуг, понесених на утримання спірного будинку, з обгрунтуванням вартості природного газу, який використовується для цілей підігріву води та приготування їжі на 4-х осіб, виходячи із норм споживання природного газу. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвоката Васюк Д.Г. позов підтримав, просив стягнути 29683,70 грн витрат з оплати комунальних послуг, понесених на опалення будинку, що є необхідним для його утримання в належному стані, оскільки відсутність опалення призведе до його руйнування; відповідач добровільно пішов з будинку і ним не користується; будинок в натурі не поділений; будинком користується позивач з її сім`єю; котел не використовується для підігріву води, у будинку наявні газовий котел, електроплити і електронагріваач. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Скиба С.Е. позов не визнала, пояснивши, що позивачем пропущений строк позовної давності; позов необгрунтований; відповідач з 2002 року у спірному будинку не проживає і ним не користується, з приводу його поділу в натурі наявний судовий спір, по якому рішення не прийняте через затягування процесу зі сторони [PERSON] ; спірний будинок згідно з повідомленням газорозподільної організації по особовому рахунку по позивачу облаштований двома газовими плитами, опалювальним котлом-колонкою та лічильником природного газу; обсяг споживання природного газу обліковується одним лічильником газу стосовно всієї системи газопостачання будинку і позивачем газ використовується для підігріву води та 2-ма газовими плитами, розмір витрат за розподіл спожитого газу залежить від обсягу фактично спожитого природного газу; заперечує проти заяви представника позивача про зменшення позовних вимог через необгрунтованість позову. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. Позивачем по справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання з 25 червня 1978 року в [ADDRESS] , відповідач- [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання з 25 червня 1978 року в [ADDRESS] , останні перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №216 від 15 серпня 2002 року (свідоцтво про розірвання шлюбу від 11 жовтня 2007 року), також сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , остання з 02 жовтня 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , [INFO] , вони є батьками [PERSON] , [INFO] (особа з інвалідністю), [PERSON] , [INFO] . Сторони згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… від 06 вересня 2021 року є співвласниками буд. [ADDRESS] по 1 / 2 частці кожен, державна реєстрація права власності проведена 22 серпня 2019 року, додаткові відомості-відповідно до рішення Ніжинського міськрайонного суду від 08 липня 2019 року даний житловий будинок визнаний спільною сумісною власністю подружжя, у власності [PERSON] залишено 1 / 2 частку будинку, про що заперечення сторін під час судового розгляду відсутні. Згідно з копією довідки Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 11 травня 2023 року у буд. [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , 1957 року народження, [PERSON] , 1954 року народження, [PERSON] , 1976 року народження, [PERSON] , 2007 року народження, [PERSON] , 2015 року народження. Також згідно з ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 16 липня 2020 року відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ в натурі нерухомого майна та визначення порядку користування земельною ділянкою. Остаточне рішення по даній справі сторонами суду не подане. Сторонами у судовому засіданні не заперечується факт відсутності користування [PERSON] вказаним будинком упродовж тривалого часу. Відповідно до повідомлення Чернігівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» від 30 січня 2025 року [PERSON] та [PERSON] є співвласниками буд. [ADDRESS] з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] ; між споживачем [PERSON] та Чернігівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» 30 грудня 2024 року підписано заяву приєднання до умов договору розподілу природного газу, по домоволодінню узгоджено види споживання природного газу та встановлені газові прилади-дві газові плити ПГ-4, опалювальний котел-колонка та лічильник природного газу «Pietro…» із заводським номером 6627608. Спірні правовідносини сторін, які співвласників житлового будинку, виникли з приводу стягнення половини витрат на утримання будинку в частині його опалення, яке за обґрунтуванням позову здійснюється позивачем. Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. При цьому маються на увазі витрати, об`єктивно необхідні для належного функціонування спільного майна, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних, ергономічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості. Виходячи з аналізу наведених норм, у разі ухилення співвласника від участі у витратах на утримання спільної власності, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутися до суду з позовом про примусове стягнення зі співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна. У свою чергу, такий співвласник може висунути відповідні заперечення, вважаючи здійснені співвласниками витрати надмірними або зайвими. Отже, у разі доведеності одним зі співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у ньому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов`язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов`язку, особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п.8 ч.2 ст.16 ЦК України). За поданими суду сторонами доказами встановлено, що сторони є співвласниками спірного будинку по частці, який в натурі не поділений і яким на час виникнення спірних правовідносин та на час розгляду справи користується позивач, яка перебуває у договірних відносинах із газопостачальною організацією, якою у встановленому порядку погоджено використання у будинку газових приладів-двох газових плит ПГ-4, опалювального котла-колонки та лічильника природного газу «Pietro…» із заводським номером 6627608. Даних щодо іншого облаштування, яке споживає природний газ для опалення і погоджено для використання у встановленому порядку, суду не подано, зокрема і стороною позивача на пропозицію суду щодо також технічних даних наявного та погодженого обладнання, обрахунку теплової енергії саме для опалення будинку, як необхідної складової для його належного утримання. Натомість позивач обмежився обрахунком норм споживання газу сім`єю позивача, які за встановлених обставин використовують природний газ із лічильником не тільки для опалення будинку, що у встановленому порядку не спростовано. Також зі сторони позивача під час судового розгляду відсутні клопотання і про призначення судових експертиз на підтвердження своєї позиції та на спростування позиції відповідача, який за встановлених обставин спірним будинком тривалий час не користується. З даних підстав 39203 грн витрат з оплати комунальних послуг, понесених на утримання будинку, які під час судового розгляду зменшені до 29683,70 грн, позивачем не доведені, що є підставою для відмови у задоволенні позову, при цьому судом враховуються положення ч.3 ст.12 ЦПК України,- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, тобто сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них, в іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони, тобто доказування є юридичним обов`язком сторін, зокрема і відповідача; принцип змагальності не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона; таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження\~\~\~№14-400цс19). Також судом при розгляді справи враховується, що згідно з ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи є порушеним право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Судом відмовлено у позові з підстав його необґрунтованості, у зв`язку з чим позовна давність відповідно до заяви представника відповідача не застосована. У зв`язку з відмовою у позові підстави для стягнення судових витрат на користь позивача відсутні. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Outcome: dismissed