Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства. Позовні вимоги мотивує тим, що 26.07.2022 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу [INFO] у [PERSON] народилась дитина [PERSON] . Під час державної реєстрації народження дитини відповідач [PERSON] вказала позивача батьком, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внесено відомості до актового запису про народження від 14.07.2023 року №1597. Реєстрація проводилася за усною заявою відповідача та на підставі пред`явлених нею документів. Проте відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не було враховано факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ще 22.07.2022 року. Позивач не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , оскільки остаточно ще до 26.07.2022 року (моменту розірвання шлюбу) припинив фактичні подружні відносини з [PERSON] , а відповідач на момент народження дитини перебувала у цивільних відносинах з іншим чоловіком. Згоди на запис позивача батьком дитини [PERSON] також не надавав. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить ухвалити рішення про виключення відомостей про його батьківство з актового запису №1597 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного 14.07.2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про батька [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Також вказала, що вона підтверджує, що позивач не є біологічним батьком дитини, а також те, що з позивачем не проживає з 2022 року. В неї було своє особисте життя, а біологічним батьком дитини є [PERSON] . Представник Відділу ДРАЦС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, пояснення по суті спору подано не було. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. 26.07.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) складено актовий запис №178. Після розірвання шлюбу [INFO] у [PERSON] народилась дитина [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.07.2023 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) встановлено, що [INFO] в м. Вінниці народилася [PERSON] , батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №1597 від 14.07.2023 року. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1, ч.2 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до ст.133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж Постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.01.2023 року у справі №172/1206/21 (провадження№ 61-9183св22) зазначено, що за приписами частини п`ятої статті 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати; відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] під час державної реєстрації народження дитини вказала позивача батьком, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внесено відомості до актового запису про народження від 14.07.2023 року №1597. Реєстрація проводилася за усною заявою відповідача та на підставі пред`явлених нею документів. Проте відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не було враховано факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 22.07.2022 року. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників, їхніх представників. Із доводів позивача, зазначених у позовній заяві, встановлено, що позивач не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , тому що до 26.07.2022 року (до моменту розірвання шлюбу) припинив фактичні подружні відносини з [PERSON] , а відповідач на момент народження дитини перебувала у цивільних відносинах з іншим чоловіком. Відповідач позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Таким чином відсутність кровного споріднення між позивачем та дитиною [PERSON] , [INFO] , сторонами не оспорюється, а тому цей факт не вимагає додаткового доказування відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Оскільки відповідачем визнано позовні вимоги в повному обсязі, отже суд вважає доведеною ту обставину, що позивач не є біологічним батьком [PERSON] . Доказів тієї обставини, що в момент реєстрації народження дитини позивачу було відомо, що він не є її батьком, відповідачем суду не подано. Згідно з положеннями ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до підп. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.п. 2.13.1 п. 2.13 Наказу Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 року №96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з постановою №14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи вищезазначене, суд приймає визнання позову відповідачем та ухвалює рішення про задоволення позову. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved