Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 17.09.2020 між сторонами було зареєстровано шлюб, укладений в Печерському районному у місті Києві відділі ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про що було складено відповідний актовий запис № 1323 та видано свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] від 17.09.2020. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, що суперечить уявленням позивача про сім`ю. Також на цьому підґрунті між сторонами втрачено взаєморозуміння, почуття любові один до одного. На даний момент, спільне господарство сторонами разом не ведеться, шлюб набув формальних ознак. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2025 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, в заяві на адресу суду просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб. Відповідач в судове засідання не з`явився, в заяві на адресу суду просив розгляд справи проводити без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що 17.09.2020 Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 1323 та видано свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] від 17.09.2020. Прізвище чоловіка після укладення шлюбу - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Із заяви вбачається, що шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені. Таким чином судом встановлено, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та вона не бажає примирення з відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 1451817889 від 12.02.2025 у розмірі 1 211 грн 20 коп., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, враховуючи, що відповідач визнав позов повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору у сумі 605 грн 60 коп. Оскільки позивач не бажає стягувати з відповідача на свою користь понесені ним судові витрати по справі, відповідно суд не вирішує питання щодо їх розподілу. На підставі викладеного та

Outcome: approved