Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

06 січня 2025 року позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до Шевченківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, відповідно до якої просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 5,61 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4823384700:05:000:0537, розташовану в межах території Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, житловий будинок [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0.2120 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4823384701:06:048:0016, розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, розташованих за вищевказаною адресою, а також земельної ділянки площею 5,61 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач зазначає, що він прийняв спадщину після смерті батька, оскільки він був зареєстрований та проживав разом зі спадкодавцем. Звернувшись до приватного нотаріуса Сапега О.П. за свідоцтвом про право на спадщину за законом на спадкове майно померлого [PERSON] , отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно в зв`язку з тим, що не надав документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. В зв`язку з зазначеним, позивач звернувся до суду за захистом спадкових прав. Ухвалою від 13 січня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі. Ухвалою від 04 березня 2025 року закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач Шевченківська сільська рада Миколаївської області до судового засідання свого представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Згідно Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №807-ХІ «Про утворення та ліквідацію районів» ліквідовано Вітовський район Миколаївської області та утворено Миколаївський район Миколаївській області. Відповідно до рішення Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 15 серпня 2008 року №3 вул.Косіора у селі Шевченкове перейменовано на вул.Лазурна. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15 лютого 2021 року, виданого Вітовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Відповідно до вимог частини першої статті 1261 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно копії свідоцтва про народження, виданого Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 04 серпня 1992 року, позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] . Згідно частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до копії спадкової справи №15/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] з заявою до приватного нотаріуса Сапега О.П. про прийняття спадщини 30 січня 2024 року звернувся син померлого [PERSON] , який на день відкриття спадщини був зареєстрований разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 13 листопада 2023 року №459, разом з померлим за адресою: [ADDRESS] також була зареєстрована дружина спадкодавця та мати позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). У отриманні свідоцтва про право на спадщину\~ на\~житловий будинок позивачу було відмовлено у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.12, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, для оформлення права на спадщину та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину у вигляді нерухомого майна спадкоємець повинен надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документа, який підтверджує, що на момент смерті спадкодавцю належала ця нерухомість. Той факт, що спадкодавець [PERSON] був власником житлового будинку (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований за адресою [ADDRESS] підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Шевченківської сільської ради від 29 жовтня 1989 року №80 та зареєстрованого у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 796 від 11 квітня 1998 року. Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про власність», що діяв на час набуття спадкодавцем вказаного житлового будинку, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК України (1963 року), громадяни могли мати у власності житловий будинок. \~Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі (п. 3.1) від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" наголосив, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує право власності. Право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2120 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 4823384701:06:048:0016 підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення ХХІХ сесії 5 скликання Шевченківської сільської ради від 12 грудня 2009 року №5. Право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку площею 5,61 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, виданого на підставі розпорядження Жовтневої райдержадміністрації від 17 лютого 2006 року №70-р підтверджується державним актом серії ЯБ №282247 від 29 травня 2006 року. Згідно частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно пункту "г" частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом "а" частини 3 статті 152 ЗК України. Враховуючи,\~що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення позивачем спадкових прав в нотаріальній конторі, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved