Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. АТ «Таскомбанк» (позивач) подало до суду позов до [PERSON] (відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Заявою-договором №19678566_RESTRUCT про надання кредиту від 09.05.2023 у розмірі 117\~612,90, в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 77\~764,43 грн, заборгованість по відсотках (в т.ч. прострочена) 0,87 грн, заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) 39\~847,60 грн та понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що 09.05.2023 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено Заяву-договір №19678566_RESTRUCT про надання кредиту, за умовами якого банк надає позичальнику споживчий кредит на наступних умовах: сума кредиту 88\~055.28 грн, строк кредиту: 60 місяців (з 09.05.2023 по 09.05.2028); проценти за користування кредитом 0,001% річних. Кредитні кошти Відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі. Отже, Позивач, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. У подальшому Відповідач перестав виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме перестав сплачувати заборгованість по кредиту, процентах та комісії. Умови вищезазначеного Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на дату даного звернення залишається непогашеною. Станом на 26.11.2024 заборгованість за Заявою-договором № 19678566_RESTRUCT про надання кредиту від 09 травня 2023 року становить 117\~612,90 грн, в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 77\~764,43 грн, заборгованість по відсоткам (в т. ч. прострочена) 0,87 грн, заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) 39\~847,60 грн. Таким чином, Позичальником було грубо порушено умови Кредитного Договору, а також норми чинного законодавства. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у поданій позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та часткове визнання позовних вимог. Заяви та клопотання, подані учасниками справи. Відповідачем подано заяву про відкладення розгляду справи (а.с.72), заяву про розгляд підготовчого засідання за його відсутності та незаперечення проти переходу до судового розгляду справи (а.с.78), заяву про розгляд справи за його відсутності та часткове визнання позову (а.с.83). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 02.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.66-67). Ухвалою підготовчого засідання від 03.02.2025 відкладено підготовче засідання (а.с.73). Ухвалою підготовчого засідання від 26.02.2025 закрито підготовче провадження у справі і призначено її до судового розгляду по суті (а.с.79). Ухвалою судового засідання від 01.04.2025 судом постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.84). З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення. Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з заявою-договором про надання кредиту на «Врегулювання кредитної заборгованості» №19678566_RESTRUCT, укладеною між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] 09.05.2023, [PERSON] просив надати йому споживчий кредит на рефінансування заборгованості в АТ «ТАСКОМБАНК», в рамках кредитного продукту «Врегулювання кредитної заборгованості» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, в редакції, яка на день підписання цієї Заява-договору розміщена на офіційній сторінці Банку (пункт 1.1 Договору). За умовами Заяви-договору банк надає позичальнику споживчий кредит на наступних умовах: загальна сума кредиту: 88\~055,28 грн; строк кредиту: 60 місяців (з 09.05.2023 по 09.05.2028); проценти за користування кредитом: 0,001 % річних (пункт 1.2. Договору); комісія за обслуговування кредиту: 2,90 %, що складає 2553,60 грн. Сума комісії фіксована (незмінна), застосовується на весь строк кредиту, нараховується щомісячно в перший робочий день розрахункового періоду на загальну суму кредиту, сплачується щомісячно протягом строку дії кредиту. Розрахунок суми/розміру комісії за надання кредиту залежить від загальної суми кредиту за цією заявою договором (пункт 1.4 Договору); банк на умовах цієї заяви-договору зобов`язується надати позичальнику споживчий кредит «Врегулювання кредитної заборгованості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах, встановлених цією заявою-договором. Кредит надається на рефінансування заборгованості позичальника в АТ «ТАСКОМБАНК» в сумі 88\~055,28 грн, шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, відкритий в АТ «ТАСКОМБАНК». Протягом строку дії Заяви-договору розміри процентів та комісії залишаються незмінними (пункт 1.10 Договору); цією заявою-договором позичальник доручає банку проведення дебетового переказу коштів для погашення заборгованості за кредитним договором №9785909050 від 08.08.2022 у сумі 88\~055,28 з поточного рахунку № [NUMBER] , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК», на рахунок [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК». Згода дебетування рахунку позичальника за цим пунктом заяви-договору є безвідкладною (пункт 1.11 Договору). [PERSON] підтверджує, що на момент укладання Заяви-договору попередньо ознайомлений у письмовій формі та отримав «Паспорт споживчого кредиту» та ознайомився у повному обсязі з інформацією, яка надається споживачу відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування» в тому числі ознайомлений з умовами та правилами надання споживчого кредиту, вартістю споживчого кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про загальну вартість споживчого кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та загальними витратами за споживчим кредитом, а також з будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає законодавство України, в тому числі інформацією, надання якої передбачене нормативними документами Національного банку України, які йому роз`яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими цілком згодний (пункт 2.2 Договору); [PERSON] погоджується з тим, що зобов`язаний повертати кредит щомісячно у строки, відповідно графіку платежів, що містяться у додатку №1 до цієї заяви-договору, що є невід`ємною частиною (пункт 2.5 Договору); [PERSON] зобов`язується у строки, обумовлені цією Заявою-договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання (пункт 3.1.2 Договору). [PERSON] у випадку порушення умов цієї Заяви-договору достроково зобов`язується повернути Кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штраф, пеню), як це передбачено в ДКБО (пункт 3.1.3 Договору); платежі з повернення заборгованості за Кредитом, сплати процентів та комісій, оплата вартості усіх супровідних послуг та інших фінансових зобов`язань Позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за Кредитом, з урахуванням вартості всіх супровідних послуг, що передбачені в Додатку № 1 до цієї Заяви- договору (пункт 3.1.4 Договору); підписанням та поданням Заяви-договору Позичальник підтвердив, що він попередньо ознайомлений та у письмовій формі у повному обсязі отримав від Банку інформацію, визначену ст. 9 Законом України «Про споживче кредитування» (пункт 5.7 Договору). Заява-договір укладена у паперовій формі, набуває чинності з моменту її підписання Сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 5.15 Договору). Заява-договір містить реквізити сторін, зокрема дані позичальника, а саме: ПІБ позичальника [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця реєстрації, а також, зокрема, особистий підпис позичальника (а.с.45-48). Відповідно до графіку платежів до Заяви-договору про надання споживчого кредиту від 09.05.2023 (Додаток №1 до до Заяви-договору про надання споживчого кредиту 19678566_RESTRUCT) такий містить розрахунок заборгованості із зазначенням дати видачі кредиту/дати платежу 09.05.2023, суму кредиту за договором 88\~055,20 грн, види платежів за кредитом. Графік містить реквізити сторін, зокрема дані позичальника, які відповідають даним, зазначеним у Заяві-договорі, а також, зокрема, особистий підпис позичальника (а.с.49). У паспорті споживчого кредиту за продуктом «Врегулювання кредитної заборгованості», який надано Позичальнику, зазначено, зокрема: інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію, інші важливі правові аспекти. Також, паспорт містить особистий підпис позичальника (а.с.50). Згідно з меморіальним ордером №1141533799 від 09.05.2023 АТ «ТАСКОМБАНК» перераховано [PERSON] на кредит.рах. [NUMBER] кошти у сумі 88\~055,28 грн. Призначення платежу: перерахування коштів на рефінансування заборгованості за кредитним договором №9785909050 від 08.08.2022 клієнту « [PERSON] (а.с.59). З виписок по особовому рахунку [PERSON] за період з 09.05.2023 по 26.11.2024 вбачається, що [PERSON] отримав кошти у сумі 88\~055,28 грн, користувався ними та здійснював часткове погашення заборгованості (а.с.16-38). Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору №19678566_RESTRUCT від 09.05.2023 станом на 26.11.2024 заборгованість [PERSON] перед банком становить: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 77\~764,43 грн, заборгованість по процентам (в т.ч. прострочені) 0,87 грн, заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) 39\~847,60 грн. Загальна заборгованість 117\~612,90 грн (а.с.62). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( [PERSON] ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (АТ «Таскомбанк») за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Норми права, які застосував суд. Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України) Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Приписами статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України). За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно з вимогами частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Нормою статті 217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Закон України «Про споживче кредитування» (далі Закон № 1734-VIII), який прийнятий 15.11.2016 та набрав чинності 10.06.2017, визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Так, споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»). Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини 1 та 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до приписів частини 4 статті 263 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 зазначено, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 740/3852/19 (провадження № 61-7745св21) зазначено, що: «відповідно до частини другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та за наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред`явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність у силу закону у зв`язку з її оспоренням та невизнанням іншими особами. Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину». Тлумачення частини першої статті 203 ЦК України свідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому. Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в статті 4 ЦК України. Втім більшість законодавчих актів носять комплексний характер, і в них поряд із приватно-правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у приватно-правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20)). Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі №359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21). У постанові Верховного Суду\~у складі\~колегії суддів\~Другої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~від 10\~січня 2024\~року у\~справі №\~727/5461/23\~(провадження\~№ 61-17096св23) за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, а також за зустрічним позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Таскомбанк» про захист прав споживача зазначено, що: «суд першої інстанції встановив, що в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, а тому АТ «Таскомбанк» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»; апеляційний суд не врахував, що споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено; поза увагою апеляційного суду залишилось те, що, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»; суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що положення договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними, а позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 24 854,22 грн необґрунтована та задоволенню не підлягає». У постанові Верховного Суду\~від 23\~жовтня 2019\~року у\~справі №\~917/1307/18 вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 09.05.2023 АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] підписали заяву-договір про надання кредиту на «Врегулювання кредитної заборгованості» №19678566_RESTRUCT (далі Кредитний договір), згідно з яким Банк надав [PERSON] кредит у сумі 88\~055,28 грн. [PERSON] за Кредитним договором нарахована заборгованість в сумі 117\~612,90 грн, з яких: 77\~764,43 грн заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 0,87 грн заборгованість за процентами (в т.ч. прострочені), 39\~847,60 грн заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій). Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для часткового задоволення позову. Надавши оцінку аргументам сторін, суд зазначає, що обставини укладення Кредитного договору, отримання кредитних коштів у обумовленій Кредитним договором сумі та неналежне виконання умов цього Кредитного договору, що призвело до заборгованості за основним боргом та нарахованими і несплаченими відсотками підтверджується належними, допустимими, достовірними та достятніми доказами, а також визнається відповідачем, а тому в силу приписів частини 1 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. На підтвердження обґрунтованості наявної заборгованості по комісії у сумі 39\~847,60 грн позивачем надано Кредитний договір, умовами якого передбачено таку за обслуговування кредиту, а також розрахунок самої заборгованості. Водночас, відповідачем повністю не визнається заборгованість за комісією як незаконно нарахована. Суд погоджується з цією позицією відповідача з таких підстав. Суд звертає увагу на те, що Кредитний договір укладений між сторонами на час дії Закону України «Про споживче кредитування». Хоча цим законом безпосередньо і передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, однак, водночас, цим же законом розмежовується оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Кредитним договором (п.1.4) встановлено комісію за обслуговування кредиту 2,90% що складає 2\~553,60 грн, яка застосовується на весь строк кредиту та нараховується щомісяця. Графіком щомісячних платежів за кредитним договором, який є частиною Кредитного договору, передбачено плату за обслуговування кредитної заборгованості у такому ж розмірі (2,90%). У пункті 2 розділу 4 Паспорту споживчого кредиту встановлено, що плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,90% від початкового кредиту. Таким чином, Кредитним договором позивач встановив щомісячну плату за обслуговування кредиту банком (комісію). Однак, суд зауважує, що АТ «Таскомбанк» у Кредитному договорі не зазначив та не надав суду доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу [PERSON] та за які банком встановлена відповідна щомісячна комісія за обслуговування кредиту. У зв`язку з викладеним, суд доходить переконання , що положення Кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (комісію), яка передбачена у пункті 1.4. згаданого Кредитного договору, є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». За наведених обставин, заборгованість за комісією у сумі 39\~847,60 грн нарахована відповідачу безпідставно. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 77\~765,30 грн. Розподіл між сторонами судових витрат. Судовий збір. Згідно з приписами частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру на позивача (юридичну особу) покладається обов`язок сплатити 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зважаючи на подання позовної заяви юридичною особою в електронній формі, з урахуванням положень частини 3 статті 4 цього Закону, також підлягав застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином, з огляду на ціну позову (117\~612,90 грн), у позивача був обов`язок спалити за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3\~028,00 грн) із застосуванням коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, тобто 2\~422,40 грн, який суд і враховує при розподілі судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1\~601,69 грн (77\~765,30 х 100% : 117\~612,90 = 66,12%; 2\~422,40 : 100% х 66,12% = 1\~601,69). На підставі статей 11, 213, 215, 217, 526, 598, 599, 610, 611, 626, 628, 638, 639, 1046-1049, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, статей 1, 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та

Outcome: partial