Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

У лютому 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 08 липня 2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , однак у подружжя не склалось сімейне життя через різні характери, що призвело до непорозумінь і втрати почуття любові і поваги один до одного. З 2024 року сторони припинили шлюбні відносини і з цього ж часу не ведуть спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, наполягає на його задоволенні та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, та, будучи належним чином неодноразово повідомленою про час і місце розгляду справи, про розгляд справи в її відсутність не клопотала та про причини неявки не повідомила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача за правилами ст.ст.\~280,\~287,\~288 ЦПК України\~справа підлягає розглядові судом в заочному порядку. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 08 липня 2014 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 175, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 08 жовтня 2022 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), залученим до матеріалів справи в оригіналі (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Сімейне життя у сторін не склалося через різні характери, що призвело до непорозумінь і втрати почуття любові і поваги один до одного. З 2024 року сторони припинили шлюбні відносини і з цього ж часу не ведуть спільного господарства. Відповідачем до суду не надано доказів, які спростовують доводи позивача, також не надано доказів, які підтверджують можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження їх шлюбу. Згідно ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 55 СК України\~\~дружина\~\~та\~\~чоловік\~\~зобов`язані\~\~спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими\~\~членами\~\~сім`ї\~\~на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, при цьому, бере до уваги наявність у подружжя неповнолітньої доньки, враховує також її інтереси та зазначає про те, що задля охорони її інтересів є кращим проживання в повній родині, проте зауважує на зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, категоричне заперечення позивача проти збереження шлюбу, неявка відповідача до суду, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Про розподіл судових витрат на свою користь позивач не клопотав, тому судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved