Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Калинопільської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про позбавлення батьківських прав батька дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13.06.2015 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04.01.2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 20.09.2017 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із 2018 року відповідач ніколи не цікавився своєю дитиною, участі у вихованні дитини не брав. Тобто, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, оскільки не цікавиться здоров`ям дитини, її фізичним, духовним та моральним розвитком. Також зазначає, що 17.03.2018 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який повністю замінив Соломії її біологічного батька, так як він її утримує, про неї піклується та приймає активну участь у її житті, навчанні, дбає про її стан здоров`я. Від цього шлюбу у них є спільний син [PERSON] , [INFO] . Висновком органу опіки та піклування Катеринопільської селищної ради від 21.11.2024 року № 1257/02-48 визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 10.12.2024 року провадження у зазначеній справі відкрите за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.02.2025 року задоволено клопотання позивачки про витребування доказів, витребувано від Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину Державного кордону України [PERSON] за період з 01.01.2020 року по 06.02.2025 року. Ухвалою суду від 06.03.2025 року закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначити справу до судового розгляду. Позивачка та її представник - адвокат Ткаченко А.Д. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити позов з підстав, наведених у позовній заяві та пояснили, що відповідач виїхав за межі України з донькою не спілкується та її вихованням не займається. У судове засідання призначене на 09.01.2025р., 06.02.2025р., 06.03.2025р. та 02.04.2025р. відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Калинопільської селищної ради - Ярмоленко І.П. у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивачку, представника позивачки та представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право нарівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав,с вобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби міжнародами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Положеннями ч. 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.ч. 2, 3, 4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У ч. 1 ст. 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 ч. 1 вказаної правової норми визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення наведеної норми права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Положеннями ст. 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно вимог пунктів 1, 2, 6 ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері) так і для дитини, тому позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 13.06.2015 року зареєстровали шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Катеринопільського районного управління юстиції у Черкаській області, про що зроблено відповідний запис № 13. Присвоєно прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Катеринопільського районного управління юстиції у Черкаській області зроблено відповідний актовий запис за № 14 та видано 15.03.2016 року Свідоцтво про народження серія [NUMBER] , в якому в якості батьків вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04.01.2017 року у справі №698/893/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання позову, тобто 08.12.2016 року і до повноліття дитини. Із копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2017 року № 53293828 вбачається, що головним державним виконавцем Катеринопільського районного відділу державної виконавчої служби Полтавською А.О. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 698/893/16-ц виданого 12.01.2017 року Катеринопільським районним судом Черкаської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі частини всіх видів його доходів щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 08.12.2016 року і до повноліття дитини. Згідно з рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 20.09.2017 року у справі № 698/463/17-ц шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 17.03.2018 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 17.03.2018 року зареєстровали шлюб у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що зроблено відповідний запис № 275. Присвоєно прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої начальником відділу реєстрації та муніципальних послуг Катеринопільської селищної ради Крамаренко М.Т. № 588/03-01 від 25.09.2024 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: уповноважений власник - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , брат - [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] та малолітньої [PERSON] від 14.11.2024 року за адресою: [ADDRESS] житло складається з 3 кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати. Умови для проживання задовільні. Для виховання та розвитку дитини є окрема кімната, облаштована спальним місцем, є місце для навчання та ігор, забезпечено одягом відповідно досезону та продуктами. У сім`ї взаєморозуміння та повага, люблячі та родинні стосунки. Тобто, для дитини створено всі умови для проживання та виховання. Відповідно до довідки директора Катеринопільського ліцею № 2 від 10.10.2024 року № 138, [PERSON] дійсно навчається в 3 класі Катеринопільського ліцею № 2. З характеристики, виданої директором Катеринопільського ліцею № 2 [PERSON] вбачається, що [PERSON] навчається у закладі з 20.09.2022 року. За час навчання зарекомендувала себе як здібна, розумна, уважна дитина. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями, має лідерські здібності. Батько, [PERSON] із дитиною не спілкується, із сім`єю не проживає, у вихованні дитини участі не бере. Згідно з висновком, виданим КНП «Калинопільська БПЛ» про стан здоров`я заявника [PERSON] № 337 від 20.11.2024 року, медичних протипоказів не виявлено. Згідно з висновком, виданим КНП «Калинопільська БПЛ» про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини [PERSON] № 338 від 20.11.2024 року, медичних протипоказів не виявлено. Висновком органу опіки та піклування Калинопільської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 21.11.2024 року № 1257/02-48 визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Із розрахунку зі сплати аліментів за період з січня 2020 року по січень 2025 року вбачається, що боржник [PERSON] регулярно сплачував у повному обсязі нараховані йому аліменти на утримання дитини. Відповідно до листа головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 26.02.2025 року № 19/15990-25 за період з 01.02.2020 року по 14.01.2022 року [PERSON] , станій раз 14.01.2022 року виїхав за кордон до Польщі та станом на 06.02.2025 року до України не повернувся. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка проживає з [PERSON] в одному дворі з 2018 року пояснила, що [PERSON] приїхала в їх будинок із своїм другим чоловіком та донькою і по цей час проживають разом. Її першого чоловіка [PERSON] вона жодного разу не бачила, про обставини спілкування з донькою [PERSON] їй невідомо, як невідомо і про сплату ним аліментів на дитину. Сім`я у них хороша, дружня, діти забезпечені всім необхідним. Свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою [PERSON] суду пояснила, що після одруження сестра разом з [PERSON] проживала в [ADDRESS] , а коли [PERSON] було 7 місяців [PERSON] вигнав свою дружину разом з малолітньою дитиною з будинку. Після їх розлучення із 2017 року дитина постійно проживає разом з матір`ю у [ADDRESS] . [PERSON] в останній раз приїжджав до дитини у 2018 році і з того часу вона його більше не бачила, тому дитина не знає, що він її батько. Зі слів [PERSON] вона знає, що [PERSON] аліменти на дитину сплачував. Таким чином судом встановлено, що відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні малолітньої дитини є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про його свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні ст. 164 СК України. Також судом прийнято до уваги, що з моменту розірвання шлюбу з [PERSON] у 2017 році відповідач не проживав із малолітньою дитиною однією сім`єю, а з 2020 року і по даний час проживає за межами України, та, відповідно, з вказаного часу не брав та не бере участі у вихованні малолітньої дитини, не спілкується те не піклується про неї, її фізичний, духовний та моральний розвиток, як складову частину виховання. Зазначені обставини підтверджуються висновком Калинопільської селищної ради від 21.11.2024 року № 1257/02-48. Викладене свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 26.04.2022 року у справі № 520/8264/19. Таким чином, врахувавши конкретні обставини справи, якнайкращі інтереси малолітньої дитини, а також те, що відповідач фактично свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно своєї малолітньої дитини, суд доходить висновку про застосування до [PERSON] крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] і, на підставі викладеного, таке позбавлення батьківських прав відповідає найвищим інтересам малолітньої дитини. Суд також наголошує, що за змістом ч.ч. 1, 4 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Outcome: approved