Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

[PERSON] 16.09.2024 року звернулася до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в якій просить встановити факт її проживання з [PERSON] , який помер [INFO] , у період з 01.03.1991 року по [INFO] . Заява обґрунтована тим, що заявниця проживала 22.12.2023 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] у вказаний період. У цих відносинах мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] (прізвище після укладення шлюбу змінила на [PERSON] ). [INFO] [PERSON] помер. На момент смерті йому належали дві земельні ділянки на території Акмечетської сільської ради Доманівського району Миколаївської області та одна на території Новобузької міської радиНовобузького району Миколаївської області. У зв`язку із тим, що вони з [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі, вона не має можливості реалізувати свої спадкові права після його смерті щодо зазначених земельних ділянок, у зв`язку з чим просить встановити факт їх спільного проживання в судовому порядку. Ухвалою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.09.2024 року цивільну справу за заявою [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу передано на розгляд до Арбузинського районного суду Миколаївської області за підсудністю. Ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17.10.2024 року провадження у справі за заявою [PERSON] відкрито. Ухвалою суду від 27.12.2024 року до участі у справі у якості заінтересованої особи залучена [PERSON] . Ухвалою суду від 22.01.2025 року до участі у справі у якості заінтересованих осіб залучені Доманівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, Новобузька міська рада Миколаївської області, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, заяв по суті спору від них не надходило. Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , народжений у с. Птичому Доманівського району Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 17.04.2024 року. На момент смерті [PERSON] належало майно: на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.10.2021 року №386 земельна ділянка площею 0,3259 га на території Акмечетської сільської ради Доманівського району Миколаївської області; на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.10.2021 року №385 земельна ділянка площею 0,5367 га на території Акмечетської сільської ради Доманівського району Миколаївської області; на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.2019 року №461 земельна ділянка площею 6,37 га на території Новобузької міської ради Новобузького району Миколаївської області. За матеріалами спадкової справи №84/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної Южноукраїнською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, жодна особа не звернулась у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Спадкова справа заведена за претензією кредитора АТ КБ «ПриватБанк» від 14.06.2024 року. Заповіти за даними Спадкового реєстру згідно інформаційної довідки від 12.07.2024 року №77637845 [PERSON] не складалися. Відповідно довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25.02.2025 року №162, виданої Центром надання адміністративних послуг Південноукраїнської міської ради, по [ADDRESS] [PERSON] , власниця, проживає та зареєстрована з 28.01.2004 року по теперішній час, [PERSON] , співмешканець, проживає та зареєстрований з 28.01.2004 року по 08.05.2024 року (у зв`язку зі смертю). Також слід звернути увагу, що з 28.01.2004 року в будинку проживали та були зареєстровані також батьки співмешканця, мати [PERSON] та батько [PERSON] , до часу їх смерті [INFO] та 11.08.2016 року відповідно, також в будинку проживали донька [PERSON] і [PERSON] - [PERSON] з 28.01.2004 року по 23.10.2023 року, онука [PERSON] з 18.12.2013 року по 23.10.2023 року та син [PERSON] - [PERSON] з 28.01.2004 року по теперішній час. Відповідно довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25.02.2025 року №160, виданої Центром надання адміністративних послуг Південноукраїнської міської ради, по [ADDRESS] [PERSON] , член житлово-будівельного кооперативу, проживала та була зареєстрована з 12.07.1995 року по 22.01.2004 року, [PERSON] , співмешканець, проживав та був зареєстрований з 16.08.2001 року по 22.01.2004 року. Також слід звернути увагу, що з 16.09.2001 року до 22.01.2004 року в будинку проживала та була зареєстрована мати співмешканця, [PERSON] , донька [PERSON] та син [PERSON] з 12.07.1995 року по 22.01.2004 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками спільної дитини, [PERSON] , яка народилася [INFO] у м. Новий Буг Новобузького району Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про її народження [NUMBER] від 22.08.1996 року. В подальшому прізвище змінено у зв`язку із укладенням шлюбу на « [PERSON] », що встановлено із заочного рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14.11.2016 року у справі №467/1656/16-ц. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома з [PERSON] ппонад 25 років, з того часу як [PERSON] з [PERSON] та дітьми переїхали жити до с. Бузьке. Вони є односельцями, сусідами, дружили сім`ями, вона з [PERSON] мають спільну похресницю. Діти [PERSON] та [PERSON] навчались у одній школі. Свідок підтвердила, що протягом цих 25 років [PERSON] та [PERSON] спільно проживали, спільно виховували дітей, сина [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] , та спільну доньку [PERSON] , разом ходили на гостини та разом приймали гостей на свята, вели спільне господарство, поводили себе як чоловік та дружина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дружить з [PERSON] понад 20 років та знає її родину. Свідок підтвердила, що протягом цих 20 років [PERSON] та [PERSON] спільно проживали, виховували дітей, сина [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] , та спільну доньку [PERSON] , разом ходили на гостини, поводили себе як чоловік та дружина, вона до цього часу вважала, що [PERSON] та [PERSON] перебувають офіційно у шлюбі. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. За приписами ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Положеннями ч. 1 ст. 3 СК України, передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, що зазначено у ст. 74 СК України. У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.1999 року за № 5-рп/99 визначено таку обов`язкову ознаку поняття «член сім`ї», як ведення спільного господарства. Іншими доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; спільна участь у питанні життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту, спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, доглядом за місцем поховання, тощо. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 року у справі № 369/16486/18. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів, є обов`язком суду при їх оцінці. З досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали та були зареєстровані за однією адресою по [ADDRESS] з 16.08.2001 року до 22.01.2004 року, після чого разом змінили місце проживання та реєстрації і до часу смерті [PERSON] [INFO] разом проживали по [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] мають спільну дочку [PERSON] (до укладення шлюбу [PERSON] ). Разом з ними проживали діти, а також батьки [PERSON] . Тобто [PERSON] та [PERSON] разом проживали, виховували дітей та піклувались про батьків похилого віку, що притаманне родині. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, з наведеного можна дійти висновку, що заявниця [PERSON] дійсно проживала з [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу щонайменше з 1995 року, тобто з моменту переїзду родини до с. Бузьке, по день його смерті. Вказана обставина підтверджується дослідженими у ході розгляду справи доказами та показами свідків. Відповідно до статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Ухвалюючи рішення суд враховує, що згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, [PERSON] [INFO] перебував у шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Шлюб укладено 28.07.1987 року та зареєстровано Виконавчим комітетом Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, актовий запис №12. Розірвання шлюбу зареєстровано 30.11.1995 року Казанківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Миколаївській області, актовий запис №65. Заявниця просить встановити факт, що має юридичне значення, спільного проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без шлюбу з 01.03.1991 року по 16.04.2024 року. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно зі ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Відповідно до п. 1 Розділу VII «Прикінцеві положення» Сімейного кодексу України, цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01.01.2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01.01.2004 року, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Положення Кодексу про шлюб та сім'ю України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене Сімейним кодексом України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Відповідно до частини першої статті 36 Кодексу про шлюб та сім'ю України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Таким чином, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України, тобто з 01.01.2004 року. Кодекс про шлюб та сім'ю УРСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу. З огляду на вказане, встановлення факту проживання однією сім`єю у період до 01.01.2004 року не передбачено Кодексом законів про шлюб та сім`ю України. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19.03.2020 року (справа № 303/2865/17), від 28.10.2020 року (справа № 280/705/17), від 10 лютого 2021 року (справа № 204/5407/17). Відповідно до положень ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки з [PERSON] має юридичне значення для заявниці та необхідне для реалізації її спадкових прав. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи заяву у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог за заявою. На підставі викладеного,

Outcome: approved