Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог 07.02.2025 адвокат Василюк І.М. в інтересах [PERSON] через систему «Електронний суд» звернувся в суд з позовом до КП «Волинська обласна інфекційна лікарня» Волинської обласної ради про скасування наказу. Позовні вимоги (з урахуванням заяви про зміну підстав позову) обгрунтовані тим, що [PERSON] перебувала з КП «Волинська обласна інфекційна лікарня» Волинської обласної ради в трудових відносинах, працюючи на посаді лікаря-фтизіатра відділення легеневого туберкульозу. Згідно наказу №328/2-2-ос від 29.11.2024 її було звільнено із займаної посади з 30.11.2024. Підставами припинення трудових відносин є наслідки наказу відповідача «Про зміни в організації виробництва та праці та зміну істотних умов праці» від 18.11.2024 №142/01-02од. У відповідача були відсутні зміни в організації виробництва та праці, оскільки покладений в їх основу економічний аналіз діяльності підприємства грунтувався на недостовірних даних. Відтак, у відповідача були відсутні підстави і для проведення змін істотних умов праці. Наказ від 18.11.2024 №142/01-02од в частині проведення відносно позивачки змін в організації виробництва та праці у вигляді зміни режиму роботи шляхом зміни робочого часу є незаконним. Представник позивача просив суд визнати незаконним та скасувати наказ «Про зміни в організації виробництва та праці та зміну істотних умов праці» від 18.11.2024 №142/01-02од в частині проведення змін істотних умов праці щодо позивачки та покласти на відповідача судові витрати. ІІ.Стислий виклад позиції відповідача 03.03.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, який мотивував тим, що КП «Волинський обласний фтизіопульмологічний медичний центр» Волинської обласної ради (в якому була працевлаштована позивачка) в квітні 2024 року було приєднано до КП «Волинська обласна інфекційна лікарня» Волинської обласної ради в якості його підрозділу - Регіонального медичного фтизіопульмологічного центру із переведенням працівників згідно штатного розпису. У зв`язку із значним зменшенням пролікованих пацієнтів в Регіональному медичному фтизіопульмонологічному центрі 27.12.2024 між Національною службою здоров`я України та відповідачем було підписано договір №3325-E124-P000/05 про внесення змін до договору №3325-E124-P000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, в якому зокрема визначено заплановану вартість медичних послуг, які надаються згідно з додатком №2.20, як фактично основного (назва пакету «Діагностика та лікування дорослих та дітей хворих на туберкульоз у стаціонарних та амбулаторних умовах»), в розмірі 18\~369 324 грн. Тобто, фактичний рівень виконання цього пакету зменшився від запланованого майже на 9\~500 000 грн., що також опосередковано стало підставою для введення відповідних змін в організації виробництва та праці та зміни істотних умов праці на підприємстві. Втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України. Оскарження працівником рішення про зміну в організації виробництва і праці не є належним способом захисту, оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства або уповноваженого ним органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством. \~ \~ \~ \~Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Ш.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу Ухвалою суду від 14.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 10.03.2025 представник позивача, адвокат Василюк І.М. подав заяву про зміну підстав позову. 02.04.2025 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення ухвалення та проголошення судового рішення на 10.04.2025. У зв`язку з неявкою в судове засідання 10.04.2025 всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). 10.04.2025 суд ухвалив рішення по суті спору. ІV.Фактичні обставини справи [PERSON] перебувала в трудових відносинах з Комунальним підприємством «Волинська обласна інфекційна лікарня» Волинської обласної ради (далі по тексту - КП «Волинська обласна інфекційна лікарня»), працювала на посаді лікаря-фтізіатра Відділення легеневого туберкульозу. КП «Волинська обласна інфекційна лікарня» є комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає медичну допомогу населенню на умовах, встановлених законодавством України та статутом. До структури підриємства входить Регіональний медичний фтизіопульмонолологічний центр. Підприємство має право самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис, організовувати і здійснювати свою статутну діяльність, самостійно визначати форми і системи оплати праці (пункти 1.1, 1.7, 6.1 статуту, а.с. 69-76). КП «Волинська обласна інфекційна лікарня» видало наказ «Про зміни в організації виробництва та праці та зміну істотних умов праці» від 18.11.2024 №142/01-02од (а.с. 10-14, 135-137). За змістом цього наказу, враховуючи фінансово-економічні показники діяльності підприємства за 9 місяців 2024 року, склалася несприятлива економічна ситуація, пов`язана з тим, що для виплати заробітної плати працівникам Регіонального медичного фтизіопульмонологічного центру недостатньо коштів, які надходять згідно з договорами про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеними з Національною службою здоров`я на 2024 рік за пакетами: 9 «Профілактика, діагностика, спостереження, лікування у амбулаторних умовах», 15 «Бронхоскопія», 20 «Діагностика та лікування дорослих та дітей на туберкульоз в стаціонарних та амбулаторних умовах», 22 «Лікування осіб із психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів із використанням препаратів замісної підтримувальної терапії» та згідно з специфікаціями та вимогами закупівлі цих послуг на 2025 рік, адміністрацією підприємства прийнято рішення щодо негайного вжиття заходів для раціонального використання фінансових, кадрових ресурсів та заходів із попередження виникнення заборгованості по виплаті заробітної плати; негайні заходи полягають в тому, щоб провести зміни в режимі роботи Регіонального медичного фтизіопульмонологічного центру та запровадження умов неповного робочого часу для працівників; враховуючи економічно-обгрунтований аналіз роботи структурних підрозділів підприємства та статистичні показники по пролікованих пацієнтах, вирішено: - провести з 01 грудня 2024 року зміни в організації виробництва та праці, змінивши режим роботи шляхом зміни норми робочого часу; - провести з 01 грудня 2024 року зміни істотних умов праці для працівників, в тому числі, але не виключно, Відділення легеневого туберкульозу Регіонального медичного фтизіопульмонологічного центру. Зменшення робочого часу із зайнятості на повний робочий день на зайнятість в умовах неповного робочого часу пропорційно 0,75 посади. Тижнева норма робочого часу становить 27 годин для працівника - лікаря-фтизіатра [PERSON] . КП «Волинська обласна інфекційна лікарня» оформило повідомлення про зміну істотних умов праці від 22.11.2024 №1242/01-09 (а.с. 9, 138). 29.11.2024 [PERSON] відмовилася ознайомлюватися з наказом «Про зміни в організації виробництва та праці та зміну істотних умов праці» від 18.11.2024 №142/01-02од та отримувати повідомлення про зміну істотних умов праці від 22.11.2024 №1242/01-09 (акт від 29.11.2024, а.с. 139). КП «Волинська обласна інфекційна лікарня» видало наказ «Про припинення трудового договору» від 30.11.2024 №328/2-2-ос (а.с. 8), згідно якого лікаря-фтизіатра Відділення легеневого туберкульозу [PERSON] звільнено з роботи з 30 листопада 2024 року у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці згідно з п. 6 ст. 36 КЗпП України. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває справа №161/24005/24 за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Волинська обласна інфекційна лікарня» Волинської обласної ради про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Позивачка звернулася до суду за захистом, вважаючи наказ «Про зміни в організації виробництва та праці та зміну істотних умов праці» від 18.11.2024 №142/01-02од незаконним в частині, що стосується проведення зміни істотних умов праці щодо неї. V.Мотиви суду та застосоване законодавство Відповідно до ч. 1 ст. 78 Господарського кодексу України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~3\~ст.\~64\~ГК України\~підприємство може\~складатися з\~виробничих структурних\~підрозділів (виробництв,\~цехів,\~відділень,\~дільниць,\~бригад,\~бюро,\~лабораторій тощо),\~а також\~функціональних структурних\~підрозділів апарату\~управління (управлінь,\~відділів,\~бюро,\~служб тощо). Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.\~ Згідно з ч. 4 ст. 32 КЗпП України якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (п. 6 ст. 36 КЗпП України). Припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обгрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо) (п. 10 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 р. № 9). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі №638/2304/17). У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/2260/17 вказано, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. В КП «Волинська обласна інфекційна лікарня» відбулася зміна істотних умов праці (встановлення неповного робочого часу) за посадою, яку обіймала позивачка. Остання відмовилася від продовження роботи у зв`язку із такою зміною істотних умов праці та була звільнена з роботи на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України. Правомірність звільнення позивачки з посади є предметом розгляду іншої справи, в межах вирішення якої судом повинно бути з`ясовано питання дотримання визначеної законом процедури звільнення працівника та перевірено наявність обгрунтованих підстав для такого звільнення. Зміна істотних умов праці допускається лише у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (ч. 3 ст. 32 КЗпП України). Позивачка наполягає на тому, що у відповідача були відсутні реальні зміни в організації виробництва та праці, а, відтак, і відсутні правові підстави для проведення щодо неї змін істотних умов праці. Відповідь на питання чи була зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж посадою викликана змінами в організації виробництва і праці прямо впливає на оцінку законності звільнення позивачки з роботи і повинна бути надана в рамках судового спору про правомірність її звільнення. Саме в такому спорі підлягає доказуванню обставина правомірності/неправомірності наказу про зміну істотних умов праці на підприємстві. Отже, в рамках цього спору суд не надає правової оцінки оскаржуваному наказу. Суд також не погоджується з обраним позивачкою способом захисту прав. У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 01.07.2021 у справі №9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36)). Для суду є очевидним, що порушення своїх прав позивачка вбачає у незаконному звільненні («… що призвело до негативних наслідків у вигляді безпідставного звільнення») і, оскаржуючи спірний наказ, в кінцевому підсумку прагне домогтися захисту своїх трудових прав шляхом поновлення на роботі на умовах, які існували до запровадження змін істотних умов праці за її посадою. Скасування наказу, яким були проведені зміни істотних умов праці не відновить порушене право і жодним чином не нівелює негативні наслідки порушення права позивачки (за умови доводення факту порушення такого права), а тому такий спосіб захисту не є належним (ефективним). Належним (ефективним) способом захисту в даному випадку є вимоги про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі, які позивачка вже заявила (реалізувала), попередньо ініціювавши інший судовий спір. Отже, в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed