Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

У серпні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом в якому просить: - розірвати договір купівлі-продажу обладнання №75766, укладений 18.03.2024 між [PERSON] та ФОП [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь 128 865.00 грн, сплачених в якості передоплати по Договору №75766; - стягнути з ФОП [PERSON] , на її користь судовий збір у розмірі 2538,65 грн.; - стягнути з ФОП [PERSON] на її користь упущену вигоду у розмірі 105\~000,00 грн.; - стягнути з ФОП ФОП [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначила, що 18 березня 2024 року між нею та ФОП [PERSON] («Продавець FASTKAVA») було укладено договір купівлі-продажу обладнання №75766. Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов`язання передати у власність позивача, а позивач прийняти та оплатити обладнання, а саме - [PERSON] X1 в комплекті з меблевою конструкцією (у кількості - 2 шт), та камерою відеонагляду - («пакет преміум» - пошук локацій, та логістика).Загальна вартість Товару згідно з цим Договором становить 11000 Доларів США (USD), в еквіваленті 1 долар США (USD) дорівнює 39,05 грн., станом на 18 березня 2024 року, згідно даних на міжбанківському валютному ринку України. Згідно з умовами договору, вона повинна була внести передоплату у розмірі 128 865.00 грн, тобто 30% від загальної вартості Товару на час підписання Договору, що не було зроблено. За домовленістю із відповідачем, протягом тижня після передплати повинні були приїхати працівники відповідача, які відповідають за локації для встановлення кавових апаратів самообслуговування, разом із нею мали визначити і обрати дві локації для встановлення кавових апаратів (за обумовленою домовленістю, нею попередньо було надано бажані пропозиції для локації). Відповідач повинен був поставити обумовлені договором кавові апарати протягом тижня. Крім того, відповідач пообіцяв зробити рекламу. Проте, після переказу обумовленої договором суми коштів у розмірі 128.865 грн., ніяких дій зі сторони відповідача не було виконано до цього часу, що свідчить не лише про невиконання умов договору, а і про небажання його виконувати. Таким чином, відповідачем було порушено п.5.1. даного Договору, відповідно до якого Продавець зобов`язується поставити Товар згідно Специфікації, вказаної в Додатку №1, що є невід`ємною частиною даного Договору протягом 60 робочих днів з дня отримання від Покупця 30% передоплати за Товар. Згідно з п. 6.2.2. Договору Покупець має право своєчасно отримати Товар на умовах, зазначених у цьому Договорі, на що вона і очікувала. Зв`язатися з відповідачем і вирішити даний спір досудово не вдалося, вона з чоловіком неодноразово листувались з відповідачем, просили виконати умови договору і поставити кавові машини у погоджених з Відповідачем місцях. У зв`язку із цим вона змушена звертатися до суду із даною позовною заявою. Зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача, виражених у невиконанні умов договору, вона була позбавлена можливості отримувати прибуток від очікуваного функціонування кавомашин. На своєму сайті в мережі Internet (https://fastkava.ua/) відповідач пропонує порахувати свій прибуток від роботи кав`ярні. Так, як кав`ярень, згідно договору, повинно бути 2, в середньому по 20 напоїв в день з однієї кав`ярні за 5 місяців можливого функціонування кав`ярень чистий прибуток (упущена вигода становить 105 000.00 грн). Саме цей мінімальний прибуток вона могла би отримати за весь час невиконання умов договору. Також, факт того, що відповідач в односторонньому порядку відмовляється від зобов`язання щодо виконання умов договору викликає у неї невпевненість та незахищеність як учасника цивільних правовідносин. Крім того, сума, яка нею була переведена в якості передоплати відповідачу, є для неї значно великою, що в свою чергу, призвело до ще більших хвилювань з приводу можливої втрати даних грошей. Відчуття несправедливості у свою чергу створює внутрішню тривогу, переживання і як наслідок головні болі, підвищений тиск та загальне погіршення стану здоров`я. Тому, заподіяну моральну шкоду [PERSON] оцінює в розмірі 20 000 грн. 25.02.2025 до суду надійшов відзив представника відповідача ФО-П [PERSON] адвоката Молчанової Н.В., в якому остання просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] та стягнути з позивача на користь ФО-П [PERSON] судові витрати. Зазначає, що 18 березня 2024 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] (Продавцем, FASTKAVA) було укладено договір купівлі-продажу обладнання №75766. Відповідно до умов договору, Продавець зобов`язався передати у власність Покупця обладнання, а Покупець прийняти та оплатити його згідно з умовами договору. Згідно зі Специфікацією (Додаток №1), що є невід`ємною частиною договору, загальна вартість Товару (кавомашини Azkoyen Vitro X1 у комплекті з меблевою конструкцією, камерою відеонагляду та додатковими послугами) становила 11 000 доларів США (USD), що еквівалентно 429 550 грн. за курсом 1 USD = 39,05 грн. на 18 березня 2024 року. Відповідно до пункту 4.2 договору, Покупець мав здійснити 30% передоплати протягом 24 годин із моменту підписання договору. Остаточний платіж у розмірі 70% суми договору мав бути сплачений у день поставки Товару (п. 4.3). Однак, як підтверджується платіжними документами, Позивач здійснив оплату з порушенням встановлених договором строків: 20 березня 2024 року перший платіж у розмірі 11 700,00 грн.; 23 березня 2024 року другий платіж у розмірі 117 165,00 грн. Таким чином, 30% передоплати було сплачено Позивачем із суттєвим порушенням строків, визначених договором. Це свідчить про недотримання Покупцем договірних зобов`язань, що вплинуло на можливість своєчасного виконання зобов`язань Продавцем. На підставі викладеного, твердження Позивача щодо порушення договору Продавцем є безпідставними, оскільки сам Позивач не виконав належним чином свої фінансові зобов`язання відповідно до умов договору та у строки визначені договором. Позивач у позовній заяві стверджує, що за домовленістю з Відповідачем протягом тижня після внесення передоплати мали прибути представники Відповідача для вибору локацій для встановлення кавових апаратів. Проте така домовленість не підтверджується жодними документами або положеннями договору. Відповідно до п. 5.1 договору №75766, строк поставки Товару визначено як 60 робочих днів з моменту отримання 30% передоплати. Також, згідно зі Специфікацією (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною договору, пошук локацій та логістика здійснюються Відповідачем самостійно. Таким чином, претензії Позивача щодо невиконання умов договору з боку Відповідача є необґрунтованими та не підтверджуються жодними доказами. Твердження Позивача щодо запропонованих локацій для встановлення кавових апаратів, зокрема адреси с. Любешів, вул. Європейська, 8 та смт. Любешів, Бізнес-Центр на перехресті вул. 8 Березня і вул. Брестська, є безпідставними. Факт розміщення кавового апарата самообслуговування на зазначеній локації не має жодного відношення до Відповідача. Рішення про встановлення кавомашини ухвалював безпосередньо власник Бізнес-Центру, який самостійно розпоряджається комерційними площами та визначає, які об`єкти можуть бути розміщені на його території. Відповідач не зобов`язаний гарантувати можливість встановлення обладнання Позивача на конкретній запропонованій локації, оскільки пошук місць для встановлення кавових апаратів здійснюється згідно зі Специфікацією (Додаток №1 до договору), яка передбачає, що Відповідач самостійно визначає оптимальні та доступні локації. Надані Позивачем скріншоти переписки не є належним та допустимим доказом, оскільки з них неможливо встановити, хто саме брав участь у діалозі. Крім того, твердження Позивача щодо нібито обіцянки Відповідача здійснити рекламу, також не підтверджене жодними доказами. Позивач не надав жодного документального підтвердження таких зобов`язань Відповідача. Більше того, договір та інші укладені домовленості не містять жодних положень щодо обов`язку Відповідача проводити рекламні заходи. Позовна вимога Позивача щодо розірвання Договору купівлі-продажу є необґрунтованою та такою, що суперечить положенням самого Договору. Твердження Позивача містить відсутність правових підстав для розірвання Договору, оскільки відповідно до п. 9.1 Договору, після його укладення у разі відмови Покупця від придбання кав`ярні, 30% оплата залишається у Продавця як штрафна санкція для покриття витрат, пов`язаних з виконанням Договору. Також, Відповідач виконує всі зобов`язання відповідно до Договору, пункт 9.2 передбачає, що затримка підтвердження від орендодавця може призвести до перенесення строків, і такі зміни узгоджуються між Сторонами. Відповідач не несе відповідальності за затримки, викликані зовнішніми факторами, такими як рішення орендодавців. Відповідно до п. 9.3, якщо протягом 60 робочих днів локація не була знайдена не з вини Відповідача, Позивач не має права відмовитися від умов Договору. З Договору чітко випливає, що Відповідач виконує всі зобов`язання відповідно до умов угоди. Не порушує договірних строків, оскільки процес пошуку локацій та встановлення кавового обладнання регулюється Договором. Не має обов`язку повертати передоплату, оскільки ця сума є компенсацією за виконані дії, зокрема витрати на пошук локацій. Таким чином, позовна вимога про розірвання Договору є юридично безпідставною та не підкріплена жодними доказами порушення зобов`язань Відповідачем. Крім того, позивач не довів ані самого факту отримання збитків у вигляді упущеної вигоди, ані їхнього розміру. Відповідно, вимоги щодо компенсації є безпідставними. Також, позивач не надав жодних доказів того, що зазнала реальних моральних страждань, а тому вимога про компенсацію моральної шкоди у розмірі 20\~000 грн є безпідставною та не підлягає задоволенню. Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 25.11.2024, матеріали цивільної справи передано до Московського районного суду м.Харкова за підсудністю. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.01.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 10.03.2025, закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Судом 03.04.2025 протокольно постановлено ухвалу про залишення відповідь на відзив позивача [PERSON] без розгляду, оскільки позивачем в порушення вимог ст. 178 ЦПК України не подано до суду доказів направлення відповіді на відзив іншим учасникам справи, що, в свою чергу, порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє учасника провадження можливості своєчасно ознайомитись з відповідними матеріалами, надати свої доводи і заперечення. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Представник відповідача Молчанова Н.В. в судовому засіданні проти позовних\~вимог \~заперечувала та\~просила відмовити\~з підстав,\~викладених у\~відзиві. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до\~ст. 15 ЦК\~Украйни кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до змісту ст.ст.\~11,\~509,\~526 ЦК України\~однією із підстав виникнення зобов`язання є договори, зобов`язання має виконуватися належними чином відповідно до умов договору, вимог\~цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як вбачається\~з матеріалів\~справи та\~встановлено судом,\~ 18 березня 2024 року між [PERSON] (покупець) та ФОП [PERSON] (Продавець, FASTKAVA) було укладено договір купівлі-продажу обладнання №75766. Відповідно до п.1.1. Договору, Продавець зобов`язався передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити обладнання, у кількості відповідно до Специфікації (Додаток №1 до Договору), що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 договору, оплата відбувається шляхом 30% передоплати протягом 24 годин з моменту підписання договору. Остаточна оплата у розмірі 70% суми договору, здійснюється в день поставки Товару. Відповідно до Додатку №1 до договору купівлі-продажу №75766 від 18.03.2024 «Специфікація», загальна вартість Товару - кавомашини Azkoyen Vitro X1 в комплекті з меблевою конструкцією, та камерою відеонагляду «пакет преміум» - пошук локацій, та логістика (у кількості 2 шт), становить 11 000 доларів США (USD), в еквіваленті за курсом 1 USD = 39,05 грн. станом на 18 березня 2024 року. Сума передоплати по Договору становить 30% від загальної вартості Товару на час підписання Договору та станвить:128 865 грн. Як вбачається з копій платіжних інструкцій, позивач [PERSON] здійснила на користь ФОП [PERSON] оплату згідно з договором №75766: 20 березня 2024 року - у розмірі 11 700,00 грн. та 23 березня 2024 року - у розмірі 117 165,00 грн., що разом становить 30% від загальної вартості Товару. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Відповідно до п.п.5.1, 5.2 Договору, продавець зобов`язується поставити Товар згідно Специфікації, вказаної в Додатку №1, що є невід`ємною частиною даного Договору протягом 60 робочих днів з дня отримання від покупця 30% передплати за Товар. Передача Товару від Продавця до Покупця здійснюється після остаточної оплати, після чого право власності на Товар переходить Покупцеві. Зобов`язання Продавця щодо поставки Товару вважаються належним чином виконаними з дати передачі такого Товару Покупцю. Відповідно до п.п.6.3 Договору, Продавець зобов`язаний, зокрема, забезпечити поставку Товару у встановлені у Договорі строки. Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ст. 664 ЦК України). Згідно ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] сплатила продавцю 30% передплати від загальної вартості Товару у розмірі 128 865, 00 грн. В свою чергу відповідач ФОП [PERSON] , в порушення умов Договору не здійснив поставку Товару протягом 60 робочих днів з дня отримання від покупця 30% передплати за Товар. 26.07.2024, адвокатом, в інтересах позивачки на адресу відповідача було направлено запит про повернення суми передплати 30% від загальної вартості товару за договором №75766 купівлі продажу у розмірі 128\~865, 00 грн. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріали справи не містять та стороною відповідача не надано доказів щодо поставки товару згідно з умовами Договору. Твердження відповідач про те, що він виконує всі зобов`язання відповідно до умов угоди, не порушує договірних строків, оскільки процес пошуку локацій та встановлення кавового обладнання регулюється Договором є безпідставними. Оскільки Договором не передбачено умови підбору локацій та встановлення кавового обладнання. Відповідачем не надано доказів надання пропозицій позивачу щодо локацій для встановлення кавового обладнання, та відмови позивача від вказаних локацій, не надано доказів відмови покупця від придбання кав`ярні. Таким чином, відповідачем було істотно порушено умови договору, що призвело до невиконання основного зобов`язання поставки товару (кавомашини Azkoyen Vitro X1 в комплекті з меблевою конструкцією, та камерою відеонагляду у кількості 2 шт.) у встановлений строк. Внаслідок цього позивач не отримала товар, за який було здійснено передоплату. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абз.2 ч.2\~ст.651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке зумовлює для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. При цьому, норма частини другої\~статті 651 ЦК України\~не містить вказівки щодо можливості обмежити її застосування законом або договором, зокрема, щодо певного виду правовідносин. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (ч.2\~ст.653 ЦК України). Згідно з ч.3\~ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили. Згідно частини 1, 2 статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Таким чином, в строк виконання відповідачем зобов`язання по передачу у власність позивача замовленого обладнання сплив, товар не переданий, відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума попередньої оплати у сумі 128\~865, 00 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява в частині розірвання договору купівлі-продажу обладнання №75766 та стягнення з відповідача 128\~865, 00 грн., підлягає задоволенню. Разом з тим, надані позивачем скріншоти переписки з мобільного додатку не є належним доказом, оскільки переписка не містить відомості щодо контактів сторін. Слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Щодо вимог про стягнення з відповідача упущеної вимоги у розмірі 105 000, 00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати. Як зазначено вище, збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном. Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду України від 4 липня 2011 року у справі № 3-64гс11 та постановах Верховного Суду від 9 жовтня 2018 року у справі №\~908/2261/17, від 31 липня 2019 року у справі №\~910/15865/14\~та від 30 вересня 2021 року у справі №\~922/3928/20). При цьому протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання. Крім того, позивачу (кредитору) слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №\~750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18) та постановах Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі №\~910/12204/17, від 16 червня 2021 року у справі №\~910/14341/18). Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі №\~127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18)). Тлумачення змісту частини 2 статті 22 ЦК України свідчить, що упущена вигода, будучи складовою поняття збитки, на відміну від реальних збитків, фактичну вартість яких можна виявити на основі оцінки прямих майнових втрат, завданих особі, пов`язана з тим реальним приростом, збільшенням її майнової сфери, якого можна було б очікувати за звичайних обставин, якби ці обставини не були порушені неправомірною поведінкою боржника. З огляду на вказане вище у сукупності, суд вважає, що відсутні докази недотриманого позивачем прибутку у розмірі 105\~000, 00 грн, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 20\~000грн., то суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої у наслідок порушення її прав. Згідно із п. 2, 4 ч. 2ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у приниженні ділової репутації фізичної особи. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Разом з тим, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження завданої їй моральної шкоди, зокрема у вигляді моральних та психологічних страждань, а також доказів тих обставин, в чому полягають зміни звичного способу життя позивача, таким чином, в стягненні моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1294,71 грн. Крім того, представник відповідача Молчанова Н.В. у відзиві просила суд стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати. Зазначила, що відповідно до умов додаткової угоди вартість послуг адвоката становить 15 000,00грн., з яких 10 000,00 грн. Відповідач сплатив 24.02.2025 року, а залишок у розмірі 5 000,00 грн. зобов`язався сплатити до 28.02.2025 року. Даний факт підтверджується актом виконаних робіт, платіжним дорученням від 24.02.2025. Вартість правничої допомоги був визначений з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;) ціною позову та значенням справи для Відповідача, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ч.ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником ФОП [PERSON] адвокатом Молчановою Н.В. надано: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої допомоги від 10.02.2025, договір про надання правничої допомоги №12/10/24 від 29.10.2024, додаткову угоду № 1 від 10.02.2025 до Договору про надання правничої допомоги №12/10/24 від 29.10.2024, Акт від 21.02.2025 наданих послуг по Додатковій угоді №1 від 10.02.2025 до Договору про надання правничої допомоги №12/10/24 від 29.10.2024, інформаційне повідомлення про зарахування коштів №3345 від 24.02.2025 у розмірі 10\~000, 00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial