Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

В березні 2025 року до Новоодеського районного суду Миколаївської області звернулася [PERSON] із заявою, в порядку окремого провадження, зазначивши заінтересованою особою Новоодеський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Одеса), в якій просить суд встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , місце народження с. Андріївка, Вільнянського району, Запорізької області, яка померла [INFO] , місце смерті: м. Мелітополь, Мелітопольського району, Запорізької області. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що [PERSON] є її рідною матір`ю. Заявник вказує, що отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті. Заявник зазначає, що встановлення факту смерті необхідно їй для отримання свідоцтва про смерть державного зразка. Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області 27.03.2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа Новоодеський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Одеса),- про встановлення факту смерті. Призначено судове засідання. В судове засідання заявник не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи Новоодеського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника. Неявка представника заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що вимоги [PERSON] , викладені в її заяві, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так,під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] , [INFO] , народилася в с.Андріївка, Вільнянського району, Запорізької області, що підтверджується копією паспорта громадянина України [NUMBER] виданого 30.11.2000 року Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області. Батьками [PERSON] , [INFO] , записані, батько: [PERSON] , матір: [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №918 від 08.07.1964року, місце реєстрації м.Мелітополь ГорЗАГС, VІ-УР №348933. \~ \~ \~ \~28.09.1985 року [PERSON] , [INFO] уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] .. Після укладання шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу від 28.09.1985 року [NUMBER] , місце реєстрації гор ЗАГС м.Мелітополь Запорізької області, актовий запис №1336. Таким чином заявник [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] , [INFO] , отже для заявника встановлення факту смерті матері має юридичне значення. Відповідно до копії паспорту [NUMBER] , виданого 30.11.2000 року Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області, [PERSON] , [INFO] , місце народження с. Андріївка, Вільнянського району Запорізької області, з 02.10.1990 року мала реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] . З копії свідоцтва про смерть виданого [NUMBER] територіальним відділом ЗАГС міста Мелітополь і Мелітопольського района Управління ЗАГС Запорізької області, 05.11.2024 року, [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , місце народження с. Андріївка, Вільнянського району, Запорізької області, померла [INFO] о 05 год. 30хв., місце смерті: м. Мелітополь, Мелітопольський район, Запорізька область Згідно з ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч.4 ст. 317, п. 8 ч.1 ст. 430 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів, що закріплено ч.2 ст. 319 ЦПК України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 року № 9-1130/0/4 «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» вказується на те, що у зазначеному в ЦПК України порядку мають розглядатися заяви про встановлення факту народження або смерті як на території Автономної Республіки Крим, так і на тимчасово окупованих територіях України. Суд зазначає, що на час смерті [PERSON] , м. Мелітополь Запорізької області з 25.02.2022 року є окупованою територією та входить у перелік територій,\~на яких\~ведуться (велися)\~бойові дії\~або тимчасово\~окупованих російською\~федерацією, та на даний час є загальновідомим фактом, який, згідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребує доказування. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Як зазначено у вказаному вище Інформаційному листі, такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, при ухваленні рішення суду документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, беруться до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. З огляду на вищевикладене, дослідивши матеріали справи, та, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що надана в якості доказу копія свідоцтва про смерть, хоча і не є документом встановленої форми про смерть, водно час вважається доказом, який достовірно свідчить про смерть особи у певний час і за певних обставин, а саме в м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області, оскільки судом не встановлено іншого. Враховуючи досліджені докази, суд дійшов висновку про те, що за заявою [PERSON] для якої такий факт має юридичне значення, є всі підстави для встановлення факту смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , місце народження с. Андріївка, Вільнянського району, Запорізької області, яка померла [INFO] в м. Мелітополь, Мелітопольського району, Запорізької області. Рішення суду про встановлення факту смерті є підставою для видачі відповідного свідоцтва про смерть. Рішення підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved