Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~07.02.2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В позовній заяві вказував на те, що 20.10.2021 року, його було прийнято на роботу до ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод». 27.09.2024 року він звільнився з роботи, що підтверджується копією наказу ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод», № ПТМ00000218 від 27.09.2024 року. Однак при звільненні ПАТ «ПТМЗ» повного розрахунку з ним не провів, та не виплатив йому в повній мірі заробітну плату. 21січня 2025 року він звернувся до Київського районного суду м. Полтави з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 вересня 2024 року по 17 січня 2025 року . 22 січня 2025 року видано судовий наказ у справі 552/345/25 про стягнення з ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 52646,40 грн. Судовий наказ у справі 552/345/25 скасовано ухвалою Київського районного суду м.Полтави за заявою боржника 03.02.2025 року. Враховуючи те, що відповідачем не було здійснено з ним своєчасний розрахунок, просив суд стягнути з ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» на його користь середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 28.09.2024 року по 17.01.2025 року у розмірі 52441,60 грн., та понесені судові витрати в розмірі 968,96 грн. Ухвалою суду від 10.02.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засідання представник позивача [PERSON] , адвокат Січкар О.С. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідача ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , 20 жовтня 2021 року прийнятий на посаду майстра дільниці механічного оброблення ливарного цеху Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» згідно наказу №ПТМ00000198 від 19.10.2021р. З 01.11.2022 року на підставі наказу наказ №65 від 01.11.2022 року, переведений налагоджувальником верстатів і маніпуляторів з програмним керуванням 5 розряду дільниці виробництва роторів. На підставі наказу №ПТМ 00000218 від 27 вересня 2024 року звільнений з 27.09.2024 згідно п. 1ст. 36 КЗпП за угодою сторін. Як встановлено судом, при звільненні підприємство АТ «Полтавський турбомеханічний завод» не виплатило позивачу належної на день звільнення заробітної плати в сумі 93 635,16 грн., що підтверджується розрахунковими листками Товариства на 2024 рік. Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до частини 1 статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі статтею 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною першої статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Як вбачається з матеріалів справи, судовим наказом Київського районного суду м.Полтави у справі №552/93/25 від 09.01.2025 року про стягнення з ПрАТ «ПТМЗ» заборгованості із заробітної плати в сумі 93 635,16 грн., який боржником не оскаржувався і набрав чинності 30.01.2025 року. Крім того, судом встановлено, що 21 січня 2025 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Полтави з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 вересня 2024 року по 17 січня 2025 рік. 22 січня 2025 року видано судовий наказ у справі 552/345/25 про стягнення з ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 52646,40 грн. Судовий наказ у справі 552/345/25 скасовано ухвалою Київського районного суду м. Полтави за заявою боржника 03.02.2025. Відповідно до статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме: виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. \~ \~ \~ \~Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. \~ \~ \~ \~Відповідно до абзацу першого пункту 8 зазначеного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи останніми двома повними календарними місяцями, що передують звільненню позивача, є липень та серпень 2024 року. У липні 2024 року ним відпрацьовано 80 годин та нараховано заробітної плати погодинно за посадовим окладом 3478,26 грн. та додаткової оплати 2 956,52 грн., а всього 6434,78 грн., у серпні 2024 року відпрацьовано 56 годин, нараховано заробітної плати погодинно за посадовим окладом 2545,45 грн. та додаткової оплати 2163,64 грн., а всього 4709,09 грн. А томсу з наведеного можна зробити висновок, що середньогодинна заробітна плата позивача [PERSON] складає (6434,78 грн. +4709,09 грн.) : (80 годин +56 годин) = 81,94 грн./год. (вісімдесят одна гривня, 94 коп.). \~ \~ \~ \~ В свою чергу середній заробіток за час затримки боржником виплати заробітної плати при звільненні [PERSON] становить 81,94 грн. х 640 годин = 52441,60 грн. ( \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що повний розрахунок з [PERSON] відповідачем не було проведено, суд приходить до висновку, що з ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з період з\~28.09.2024\~року по\~17.01.2025\~рік у\~розмірі 52441,60\~грн. \~ \~ \~ \~Крім того, з Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» на користь [PERSON] підлягає стягненню понесений судовий збір в розмірі 968,96 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved