Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 19 грудня 2016 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] від імені якого, на підставі довіреності, діяла [PERSON] , укладено Договір оренди землі. Відповідно до даного договору Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку: цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площа - 23,5200 га, належить [PERSON] , згідно Державного акту: серії VI-KP № 041213, розташованої за адресою - Кіровоградська обл., Бобринецький район, Володимиро-Іллінська сільська рада кадастровий номер - 3520883600:02:000:0247. Строк дії договору 49 (сорок дев`ять) років, з передбаченим правом переважного його поновлення на новий строк. Згідно до Акту приймання-передачі земельної ділянки від 19.12.2016 р. позивачем було прийнято в натурі, на місцевості вищевказану земельну ділянку, яка перебувала в задовільному стані, придатна до використання. Протягом усього строку користування земельною ділянкою позивач належним чином виконував умови договору, своєчасно сплачував орендну плату. 23 січня 2019 року між сторонами було укладено Угоду про дострокове розірвання договору землі від 19 грудня 2016 року. Відповідно до п.1 даної Угоди сторони домовились у зв`язку з істотною зміною обставин (відсутністю у орендаря технічної можливості обробітку землі, що є предметом цієї угоди) достроково розірвати договір оренди землі від 19 грудня 2016 року з 30 грудня 2020 року. Відповідно до п.3 Угоди вона набирає чинності з моменту її державної реєстрації, але не раніше 30 грудня 2020 року. Навесні 2020 року позивачем було засіяно дану земельну ділянку, яку обробляв самостійно, насінням соняшнику. Урожай з даної земельної ділянки позивач не зібрав, оскільки [PERSON] було таємно зібрано урожай з даної земельної ділянки самостійно. За результатами неправомірної поведінки [PERSON] , [PERSON] звернувся до поліції з заявою про скоєння кримінального правопорушення, й позивача було визнано потерпілим. З матеріалів кримінального провадження позивачу стало відомо, що [PERSON] 20 травня 2020 року, всупереч укладеного між ними Договору оренди землі, було укладено новий Договір оренди даної земельної ділянки з [PERSON] , строком на 49 років. Позивач, перевіривши вказану інформацію з Державного реєстру речових прав та отримавши Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10 листопада 2020 року, встановив, що згідно відомостей про оренду на земельну ділянку, є зареєстроване право оренди даної земельної ділянки за [PERSON] , дата державної реєстрації права - 22.05.2020 року, орган, що здійснив державну реєстрацію - Приютівська селищна рада Олександрійського району. Позивач вказує, що в період дії договору Оренди землі даної земельної ділянки від 19 грудня 2016 року, укладеним між ним та [PERSON] , відповідачами 20.05.2020 року, укладено новий договір Оренди землі з порушенням норм чинного законодавства України, і незаконно здійснено державну реєстрацію права оренди. Уклавши спірний договір, відповідачі порушили його преважне право перед іншими особами на укладання на новий строк (поновлення) договору оренди, і яким має намір скористатися, згідно Листа-повідомлення направленого [PERSON] . Таким чином, наявні всі правові підстави визнання недійсним Договору оренди землі, укладеного 20 травня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] та для скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки. В поданому до суду відзиві від 11.05.2021 р., відповідач [PERSON] позов не визнав, оскільки оспорюваний [PERSON] договір оренди є дійсним, укладеним без жодних порушень. Вказує, що саме [PERSON] порушує його права та намагається користуватися його земельною ділянкою безоплатно, протиправно та самовільно, погрожує йому фізичною розправою, оскільки між ними протягом останніх двох років склались неприязні відносини, які зумовлені наступним. В жовтні 2016 року було знайдено труп його ( [PERSON] ) колишньої тещі - [PERSON] , у зв`язку з чим в його домоволодінні, в якому він проживав разом із своїм сином [PERSON] , проводився обшук, та з боку працівників поліції висловлювались припущення про ймовірну причетність до злочину його сина. Побоюючись за те, що його сина можуть зробити винним у тому, чого він не вчиняв, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, він погодився визнати себе причетним до цього, після чого давав показання, які були потрібними для слідства. З 15.12.2016 року судом до Відповідача було застосовано тримання під вартою. Його двоюрідною сестрою є [PERSON] - матір позивача [PERSON] . Йому ( [PERSON] ) на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 3520883600:02:000:0247, яку ще із 2010 року за усною домовленістю обробляв позивач [PERSON] , але договорів ніяких не укладав. За порадою, він вирішив оформити на двоюрідну сестру [PERSON] належну йому землю (щоб уникнути конфіскації та арешту майна). 15 грудня 2016 року ним була дана довіреність на представництво його інтересів [PERSON] , яку посвідчено нотаріально, так як його двоюрідна сестра обіцяла в подальшому належну йому землю переоформити після всього на його сина. З [PERSON] ніяких розмов з приводу того, що він буде користуватися його землею в майбутньому, він не мав. Через деякий час, в кінці 2018 року [PERSON] почав виганяти його та сина із будинку, в якому вони жили, та який, по документам, належав іншій особі, будь-яку оплату за належну йому землю [PERSON] не платив. В кінці 2018 року він попросив [PERSON] повернути всі його документи на землю, оскільки хотів переоформити її на свого сина та здати в оренду іншому фермеру, щоб мати хоч якісь доходи, остання довгий час документи не повертала. В подальшому [PERSON] повернула документи та повідомила, що земля передана на 50 років [PERSON] . Тоді йому стало відомо, що [PERSON] від його імені уклала договір оренди із своїм сином [PERSON] через декілька днів після його затримання строком на 49 років. При цьому він згоди на це не надавав. Тоді він скасував видану ним довіреність на [PERSON] , запропонував позивачу розірвати договір оренди добровільно. В січні 2019 [PERSON] уклав з ним угоду про розірвання договору оренди землі від 19.12.2016 р., однак зазначив, що він нічого не зробить, оскільки в угоді зазначено, що зареєструвати угоду він зможе лише 30.12.2020 р. Однак звернувшись до державного реєстратора, він з`ясував, що перешкод для реєстрації припинення договору оренди немає, після чого 26.04.2019 р. він зареєстрував угоду про дострокове розірвання договору. Крім того, він неодноразово звертався до [PERSON] з проханням, щоб той не використовував належну йому землю. Вважає, що поданий до нього позов про визнання недійсним договору оренди, укладеним між ним і [PERSON] , поданий [PERSON] виключно із неприязних мотивів та виключно із його бажання отримувати дохід, не сплачуючи при цьому жодної копійки ані власнику землі, ані державі. Додаткову угоду № 2 від 20.12.2020 р. до договору оренди землі від 19.12.2016 р. він не укладав та не підписував. Він не міг укласти цю угоду ще й тому, що попередньо передав в оренду земельну ділянку [PERSON] та не розірвавши з нею договору, не міг би підписувати жодних договорів. (Т.1, а.с.194-201) Ухвалою судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області Бойко І.А. від 20.11.2020 цивільну справу направлено за підсудністю до Бобринецького районного суду Кіровоградської області (Т.1 а.с.40). Ухвалою судді Адаменко І.М. Бобринецькогоо районного суду Кіровоградської області від 21.01.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. (Т. 1 а.с. 65-66). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.03.2021 року задоволено заяву відповідача про відвід головуючої судді Адаменко І.М. (Т.1 а.с. 120-21). Розпорядженням керівника апарату Бобринецького районного суду Кіровоградської області шляхом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу перерозподілено на суддю Замшу О.В. (Т.1 а.с.126) Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.04.2021 задоволено заяву [PERSON] про відвід судді Замші О.В. (Т.1 а.с.152-153). Розпорядженням керівника апарату Бобринецького районного суду Кіровоградської області шляхом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розподілу не відбулося через відсутність визначеної кількості суддів, цивільну справу передано до Компаніївського районного суду Кіровоградської області (Т.1 а.с.156) Ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області Червонопиським В.С. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження в справі призначено підготовче судове засідання (Т.1 а.с.165-166) Ухвалою судді Червонописького В.С. від 23.04.2021 виправлено описку в ухвалі про відкриття, справу прийнято до провадження (Т.1 а.с.180). Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 27.04.2021 в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено (Т.1 а.с.189-190) Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2021 змінено порядок розгляду справи зі спрощеного на загальне призначено підготовче судове засідання (Т.1 а.с.226-227) Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 14.05.2021 в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено (Т.1 а.с.256-257). Розпорядженням керівника апарату Компанівського районного суду Кіровоградської області шляхом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу перерозподілено на суддю Мумигу І.М. (Т.2 а.с.88-89) Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22.07.2021 в задоволені клопотання [PERSON] в зупинені провадження у справі відмовлено (Т.2 а.с.108-110) Ухвалою суду від 21.07.2022 року зупинено провадження у справі, до припинення перебування відповідача у складі ЗСУ.(Т.2 а.с.231-232) Ухвалою від 03.03.2023 року суддею Козюменською В.В. цивільну справу прийнято до свого провадження.(Т.2 а.с.237). Ухвалою від 01.11.2023 року відновлено провадження у справі.(Т.3 а.с.1). Ухвалою від 13.05.2024 року справу призначено до судового розгляду (Т.3 а.с. 85). Позивач [PERSON] , його представник адвокат Кушнірьов О.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні поясненням, викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав доводи, які зазначені в відзиві на позов, також зазначав, що між ним та [PERSON] склались неприязні відносини, бо він користувався довгий період його землею, але нічого за це не платив. Через те, що його підозрювали у вбивстві, [PERSON] та мама (його двоюрідна сестра) порадили йому підписати довіреність на неї, щоб уникнути конфіскації. Він підписав довіреність та ще якісь папери. Ставив підписи на чистих листах, так як просив [PERSON] . В 2017 році йому змінили тримання під вартою на домашній арешт, після виходу з СІЗО він жив у [PERSON] та працював на нього. За землю [PERSON] йому не платив, тому він повідомив його, що забере в нього землю - буде обробляти сам або здасть в оренду іншим людям. [PERSON] після цього вигнав його з будинку та погрожував що залишить його без нічого, так як він має документи про його борг в 20000 доларів. Відповідач скасував довіреність та вказав, що буде розривати договір оренди незважаючи на погрози [PERSON] . В 2019 він ( [PERSON] ) скасував довіреність, і тоді ж [PERSON] підписав з ним договір про розірвання оренди, в якому зазначив, що користуватиметься нею до 2020 року та намагався знов обманути його, так як договір про розірвання не подав на реєстрацію. В квітні 2019 він самостійно звернувся до реєстратора, який зареєстрував вказаний договір та роз`яснив, що з моменту реєстрації він є власником та може робити із земельною ділянкою все, що вважає за потрібне. В травні 2020 року він уклав та зареєстрував договір оренди із іншим орендарем. Після надходження позову дізнався що нібито [PERSON] в кінці 2020 року надсилав йому пропозиції на укладення нового договору, так як отримав від матері трактор та має змогу обробляти. Він ніяких листів не отримував. Також у додатках до позову він ознайомився із додатковою угодою №2 від 20.12.2020 року до раніше укладеної договору оренди від 19.12.2016 року, яку він ніби то підписав. Однак він не підписував та не міг підписати ніяких додаткових угод, оскільки 20.12.2020 не бачив [PERSON] та не спілкувався з ним, а також через те, що землю ще в травні 2020 р. здав в оренду іншій особі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Буряк В.В. в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги відповідачем не визнаються, оскільки доводи наведені позивачем в позовній заяві є необґрунтованими, з наступних підстав. З матеріалів даної справи вбачається, що - 19 грудня 2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено Договір Оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3520883600:02:000:0247, яка належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності. 23 січня 2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено Угоду про дострокове розірвання Договору Оренди земельної ділянки площею 23,5200 га, яка належить відповідачу [PERSON] запис про речове право 18206226. Договір набув законної сили з моменту державної реєстрації, а саме з 26.04.2019 року (припинення речового права). Застереження у Договорі оренди від 23 січня 2019 року про те, що відповідно «п. 3 Угоди вона набирає чинності з моменту її державної реєстрації, але не раніше 30 грудня 2020 року» - в частині застереження «не раніше 30 грудня 2020 року» є нікчемним положенням правочину, оскільки Договір Оренди землі втрачає чинності з моменту державної реєстрації Угоди про дострокове розірвання Договору оренди землі від 19 грудня 2016 року, а саме з моменту державної реєстрації цієї угоди тобто з 26.04.2019 року. Відповідно, після державної реєстрації припинення речового права у вигляді права на оренду земельної ділянки тобто з 26.04.2019 року - у позивача [PERSON] було втрачено будь-які майнові права щодо розпорядження даною земельною ділянкою. 20.05.2020 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON] (новим орендарем) було укладено в порядку передбаченому законом та зареєстровано Державним реєстратором Приютівської селищної ради Олександрійського району Договір оренди земельної ділянки, яка належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності, кадастровий номер 3520883600:02:000:0247. Даний Договір пройшов державну реєстрацію 22.05.2020 року, залишається чинним і по сьогоднішній день. Реальність виконання умов Договору оренди земельної ділянки 20.05.2020 року та його дійсність на момент розгляду справи ніким не скасовано виходячи з презумпції правомірності правочину згідно положень ст. 204 ЦК України. Посилання позивача [PERSON] на те, що між ним та відповідачем укладено Додаткову Угоду № 2 від 20 грудня 2020 року, за якою між сторонами досягнуто згоди продовження дії Договору оренди землі від 19 грудня 2016 року до 19 грудня 2065 року не відповідає фактичним обставинам справи, а даний правочин є нікчемним, оскільки він не пройшов державну реєстрацію та суперечить Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки право припиняється з моменту державної реєстрації та відкривається нове речове право з моменту державної реєстрації, що не потребує його визнання недійсним згідно позиції висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі від 4 червня 2019 року № 916/3156/17, де ВП ВС дійшла висновку, що коли недійсність правочину встановлена законом, то визнання його судом недійсним не вимагається, такі положення правочину є нікчемними. Крім того, речове право на спірну земельну ділянку після припинення речового права попереднього Орендаря, було зареєстровано за новим Орендарем Державним реєстратором Приютівської селищної ради Олександрійського району Договором оренди земельної ділянки від 20.05.2020 року (площею 23,5200 га), яка належить відповідачу [PERSON] і подвійна реєстрація речового права на один і той самий об`єкт - виключається згідно Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Недійсність правочину, а саме Додаткової Угоди № 2 від 20 грудня 2020 року полягає в тому, що вона не зареєстрована у встановленому законом порядку Державним реєстратором. Вона не могла бути зареєстрована належним чином, оскільки не скасовано державну реєстрацію Договору Оренди від 20.05.2020 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно дана додаткова угода є нікчемним правочином. Представник відповідача, посилаючись на положення ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 331 Цивільного кодексу України зазначає, що Державний Реєстратор, запевнившись про відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно - здійснив реєстрацію: 1. Припинення права оренди земельної ділянки за [PERSON] згідно Угоди від 23 січня 2019 року. Державна реєстрація припинення речового права 26.04.2019. 2. Реєстрацію права оренди земельної ділянки 20.05.2020 року за [PERSON] - Державна реєстрація речового права 22.05.2020 р. Відтак, відповідач [PERSON] , достовірно знаючи, що [PERSON] відмовився шляхом реєстрації відповідної Угоди від подальшого користування земельною ділянкою, на власний розсуд розпорядився належною йому земельною ділянкою кадастровий номер 3520883600:02:000:0247 та уклав новий договір Оренди 20.05.2020 року, що не суперечить Закону, що підтверджується діями державного реєстратора, який виявивши відсутність суперечок між речовими правами зареєстрував таке право за новим орендарем. Відповідно, первісним орендарем та землекористувачем був [PERSON] , а саме з 19 грудня 2016 року по 26.04. 2019 року.(Дата припинення речового права), а наступним землекористувачем, з 22.05.2020 р. (Дата реєстрації речового права) по теперішній час є новий орендар та землекористувач - [PERSON] . Відповідно Договір оренди укладено з [PERSON] 20.05.2020 р. - у порядку передбаченому законом, інші угоди, після державної реєстрації припинення речового права від 26.04.2019 р. щодо даної земельної ділянки не реєструвалися. З чого походить безпідставність позовних вимог заявлених [PERSON] , оскільки власник земельної ділянки, знаючи про відмову [PERSON] використовувати спірну земельну ділянку за призначенням, 20.05.2020 року, уклав новий договір оренди. Таким чином правомірність дій відповідача щодо передачі земельної ділянки іншій особі за умови відмови у користуванні ділянкою попереднього орендаря - підтверджується Додатковою Угодою про припинення дії договору оренди від 23 січня 2019 року та його подальша реєстрація Державним реєстратором, щодо припинення речового права, а також Договором оренди земельної ділянки від 20.05.2020 року про передачу земельної ділянки [PERSON] та подальша реєстрація даного Договору Державним реєстратором, (виникнення речового права), що узгоджується з положеннями ст.. 204 ЦК України, ст.. 41 Конституції України щодо презумпції правомірності правочину та право розпоряджатися належним особі майном на власний розсуд. З 26 квітня 2019 року у позивача [PERSON] було втрачено будь-які майнові права щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, а Державним реєстратором проведено реєстрацію припинення речового права 26.04.2019 р. та припинення дії Договору оренди спірної земельної ділянки, відповідно з 26.04.2019 року речове право на користування даною ділянкою [PERSON] було припинено у порядку передбаченому Законом. З 22.05.2020 року було зареєстровано нове речове право на земельну ділянку за новим власником, [PERSON] , відповідно до закону його право на оренду земельної ділянки починається з моменту державної реєстрації Договору оренди. Будь які обмеження зазначені в угодах з третіми особами щодо розпорядження орендованою земельною ділянкою зареєстрованою належним чином, які суперечать закону - є нікчемними положеннями цих Угод. Відповідно, положення Додаткової Угоди № 2 від 20 грудня 2020 року, за якою між [PERSON] та [PERSON] ніби то досягнуто згоди продовження дії Договору оренди землі від 19 грудня 2016 року до 19 грудня 2065 року не відповідають Закону, даний правочин є нікчемним, оскільки він суперечить Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки речове право припиняється з моменту державної реєстрації припинення цього права та відкривається нове речове право з моменту державної реєстрації про таке право, що не потребує визнання такого Договору, чи його окремих положень недійсним згідно позиції висловленої у постанові ВСУ, оскільки такі положення Договору є нікчемними. Застереження в Угоді про дострокове розірвання договору оренди землі від 19 грудня 2019 р. про те, що відповідно «п. 3 Угоди вона набирає чинності з моменту її державної реєстрації, але не раніше 30 грудня 2020 року» - в частині застереження «не раніше 30 грудня 2020 року» є нікчемним положенням правочину, оскільки Договір Оренди землі втрачає чинності з моменту державної реєстрації Угоди про дострокове розірвання Договору оренди землі від 19 грудня 2016 року, а саме з моменту державної реєстрації припинення цього права, тобто з 26 квітня 2019 року. Крім того, представник відповідача адвокат Буряк В.В. зазначав, що застереження у Договорі оренди від 23 січня 2019 року про те, що відповідно «п. З Угоди вона набирає чинності з моменту її державної реєстрації, але не раніше 30 грудня 2020 року» - в частині застереження «не раніше 30 грудня 2020 року» - Є лише правом позивача на користування даною земельною ділянкою в період дії договору, проте ніяким чином не обмежує відповідача у праві зареєструвати новий договір з новим користувачем на наступний період дії договору Відповідно, після державної реєстрації припинення речового права у вигляді права на оренду земельної ділянки тобто з 26.04. 2019 р. позивач [PERSON] та відповідач Куліш добровільно вирішили, що вони припиняють орендні відносини даної земельної ділянки, (тобто припиняють дію речового права) що є безперечним їх правом. 20.05.2020 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON] (новим орендарем) було укладено Договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 3520883600:02:000:0247., який пройшов державну реєстрацію 22.05.2020 року і залишається чинним і по сьогоднішній день. Також не скасовано і не оспорено дію Договору від 23 січня 2019 року укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] про дострокове розірвання Договору Оренди земельної ділянки. У справі відсутні судові рішення адміністративного суду, якими б було встановлено незаконність чи неправомірність дій державного реєстратора як суб`єкта владних повноважень, що є виключно повноваженнями адміністративного суду. Тобто послідовні реєстраційні дії державного реєстратора цілком відповідають закону, і як наслідок підтверджують послідовну правомірність дій відповідача, що саме по собі виключає можливість задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки: у справі відсутні судові рішення, які б скасували Угоду про дострокове припинення права оренди земельної ділянки, згідно Угоди від 23 січня 2019 року. У справі відсутні судові рішення, які б скасували Державну реєстрацію припинення речового права від 26.04.2019. як незаконну. З чого походить безпідставність позовних вимог заявлених [PERSON] , оскільки власник земельної ділянки, знаючи про відмову [PERSON] використовувати спірну земельну ділянку за призначенням з 20.05.2020 року уклав новий договір оренди. Досліджені обставини справи вказують на наступне: З 26 квітня 2019 року у позивача [PERSON] було втрачено реєстраційне право щодо даної земельної ділянки, а Державним реєстратором проведено реєстрацію припинення нього речового права 26.04.2019 р. згідно волевиявлення [PERSON] . Угоду від 23 січня 2019 р. про дострокове розірвання договору Оренди земельної ділянки та Державна реєстрація припинення цього речового права від 26.04.2019 - ніким не оспорено Відповідно 26.04.2019 р. речове право на дану земельну ділянку у [PERSON] - було припинено у порядку, передбаченому Законом. З 22.05.2020 року було зареєстровано нове речове право на земельну ділянку за новим власником, [PERSON] відповідно до закону його право на оренду земельної ділянки починається з моменту державної реєстрації Договору оренди. Відповідно, положення Додаткової Угоди № 2 від 20 грудня 2020 р., за якою за твердженням позивача між [PERSON] та [PERSON] ніби то досягнуто згоди продовження дії Договору оренди землі від 19 грудня 2016 року до 19 грудня 2065 року не відповідають Закону, а даний правочин є нікчемним, оскільки він суперечить Закону. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки речове право припиняється з моменту державної реєстрації припинення цього права та відкривається нове речове право з моменту державної реєстрації про таке право, що не потребує визнання такого Договору, чи його окремих положень недійсним згідно позиції висловленої у постанові ВСУ, оскільки такі положення Договору є нікчемними. Тому Реєстрація права оренди земельної ділянки від 20.05.2020 року за [PERSON] та Державна реєстрація речового права від 22.05.2020 р. - проведено з виключної волі учасників цієї угоди. Слід зазначити, що Додаткову Угоду № 2 від 20 грудня 2020 року надану позивачем, за якою ніби то між [PERSON] та [PERSON] досягнуто згоди продовження дії Договору оренди землі від 19 грудня 2016 року до 19 грудня 2065 року слід вважати нікчемним правочином, оскільки він суперечить Закону. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» оскільки дана угода не пройшла державну реєстрацію, і виготовлена виключно позивачем на обґрунтування власної позиції. За твердженням відповідача - [PERSON] - він таку угоду ніколи не підписував, оскільки раніше передав землю в користування [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним, представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог позивача відмовити. Відповідачі ІІ [PERSON] , представник відповідача ІІІ Державний реєстратор Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких заяв до суду не надали. Свідок [PERSON] (мати відповідача [PERSON] ), в судовому засіданні підтвердила наявність неприязних стосунків між [PERSON] та [PERSON] , причиною яких, на її думку, є земельна ділянка [PERSON] . Також зазначила, що про договір оренди від 19.12.2016 р. вона майже нічого не знає. Але зі слів матері [PERSON] їй відомо, що [PERSON] підписував якісь папери, коли перебував під вартою. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю IV КР № 041213 [PERSON] - є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 23,52 га, кадастровий номер 3520883600:02:000:0247, розташованої на території Володимиро-Іллінської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (Т.2, а.с.240). 19 грудня 2016 року між [PERSON] (орендодавець), від імені якого діяв представник [PERSON] на підставі довіреності, та [PERSON] (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 23,5200 га, в тому числі 23,5200 га ріллі, що належить [PERSON] згідно державного серії IV-КР № 041213, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування зеслею, договорів оренди землі за №8-214. Місце розташування земельної ділянки - Кіровоградська область, Бобринецький район, Володимиро-Іллінська сільська рада. Кадастровий номер 3520883600:02:000:0247. Згідно вказано договору, у питаннях поновлення договору оренди землі сторони керуються положеннями ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Зокрема, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця не пізніше ніж за 2 місяці до спливу строку договору оренди землі. (Т.1, а.с. 14-15). Право оренди земельної ділянки зареєстровано 19 грудня 2016 року, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. (а.с. 17 том 1). 23 січня 2019 року між орендодавцем та орендарем укладено угоду про дострокове розірвання договору оренди землі від 19 грудня 2016 року, відповідно до п.1 якої враховуючи намір Орендаря та у зв`язку з істотною зміною обставин (відсутність у Орендаря технічної можливості обробітку землі, що є предметом цієї угоди), сторони погодили достроково розірвати договір оренди землі від 19 грудня 2016 року з 30 грудня 2020 року за взаємною згодою сторін. Пунктом 3 зазначеної угоди передбачено, що угода набирає чинності з моменту її державної реєстрації, але не раніше 30 грудня 2020 року (а.с.16 том 1). 26 квітня 2019 року здійснено державну реєстрацію припинення права оренди земельної ділянки, за договором оренди землі від 19 грудня 2016 року, підстава - угода про розірвання від 23.01.2019 р. (а.с. 17 том 1, а.с. 57-58, т.3). 20 травня 2020 року між [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар) укладено договір оренди належної відповідачу земельної ділянки, кадастровий номер 3520883600:02:000:0247 строк дії договору 49 років. Право оренди за договором від 20 травня 2020 року зареєстровано 22 травня 2020 року (а.с.20-29 том 1). Згідно листа-повідомлення від 13.11.2020 року, [PERSON] повідомив [PERSON] про те, що має намір скористатися своїм правом укласти договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 3520883600:02:000:0247 на новий строк з проектом Договору оренди землі, оскільки в нього з`явилась технічна можливість обробітку даної земельної ділянки, так як отримав у користування від своєї матері трактор (а.с.31-37 том 1). Позивачем також було надано до суду додаткову угоду № 2 від 20.12.2020 р. до договору оренди землі від 19.12.2016 р. Відповідно до п. 2 вказаної угоди сторони домовились про наступне: внести зміни до п.10 Договору оренди землі від 19.12.2016 р. в редакції угоди від 23.01.2019 року про дострокове розірвання Договору оренди землі від 19.12.2016 р. та викласти його в наступній редакції: «Договір укладено на 49 років строком до 19.12.2065 р….З моменту набрання чинності цієї Додаткової угоди вважати умови Угоди від 23.01.2019 р. з 30.12.2020, такими, що втратили чинність (а.с.88 том.1) - Дана угода зареєстрована відповідно до вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не була. Згідно вимоги від 15.05.2019 р., направленої [PERSON] на адресу [PERSON] , відповідач вимагає припинити обробітку спірної земельної ділянки, зазначаючи, що з 16.05.2020 р. він самостійно буде обробляти свою земельну ділянку (Т.1, а.с.207). З приводу незаконного, як вважає [PERSON] , користування [PERSON] земельною ділянкою, кадастровий номер 3520883600:02:000:0247, відповідач неодноразово звертався до поліції з заявами про вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190, 197-1, 356 КК України (Т.1, а.с. 208-220, Т.2, а.с.7-20, т.3, а.с. 68-70). Згідно ухвали слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15.12.2016 р. до [PERSON] , який підозрювався в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України застосовано запобіжний захід в вигляді тримання під вартою. Т.2, а.с.21-23. Відповідно ухвали Кіровського районного суду Кіровоградської області від 10.03.2017 р. обвинуваченому [PERSON] змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт Т.2, а.с.25-26. Згідно висновку експертного дослідження від 11.11.2021 р. № ЕД19/115-21/14596-ПЧ підпис у графі «Орендодавець» у Додатковій угоді №2 до Договору оренди землі від 19.12.2016 р. (номер запису про інше речове право: 18206226) від 20.12.2020 р. виконані ймовірно [PERSON] (а.с.157-161 том.3) Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.07.2024 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення завданої шкоди, що завдана незаконним збиранням врожаю шкоду в сумі 341898,24 грн. задоволено. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 13.03.2025 року рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05 липня 2024 року скасовано. (а.с.25-29, 42-48 том.4). Як вбачається з Постанови Кропивницького апеляційного суду від 13.03.2025 р., колегією суддів судової палати у цивільних справах, було розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення завданої шкоди за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.07.2024 р., яким позов задоволено; визнано за [PERSON] право власності на врожай насіння соняшника «Тунка Круїзер» 2020 року, зібраного на земельній ділянці площею 23,52 га з кадастровим номером 3520883600:02:000:0247, розташованої на території Володимиро-Іллінської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, яка належить на праві власності [PERSON] ; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 341 898,24 грн. Також в Постанові зазначено наступне: «Стаття 15 Закону України «Про оренду землі» визначає, що істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є дата укладення та строк дії договору оренди. Згідно зі ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. Моментом, з якого відповідно до ч.3ст.653 ЦК України договір є зміненим або розірваним та зобов`язання відповідно зміненими або припиненими, є момент укладення угоди про зміну або розірвання договору, що визначається відповідно дост.640 ЦК України, якщо інший момент невстановлений у самій угоді. Отже, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язань сторін за договором оренди землі з моментом державної реєстрації припинення права оренди. У справі, що переглядається, сторони, укладаючи угоду про дострокове розірвання договору оренди землі від 19 грудня 2016 року, погодили, що договір розривається за взаємною згодою сторін з 30 грудня 2020 року. Викладене свідчить, що користування позивачем орендованою земельною ділянкою до 30 грудня 2020 року слід вважати правомірним, про що правильно зазначено судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні». Тобто з оспорюваного рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.07.2024 р. та Постанови Кропивницького апеляційного суду від 13.03.2025 р. слідує щодо розгляду спору, який виник між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] з приводу користування земельною ділянкою кадастровий номер 3520883600:02:000:0247, тобто тією самою земельною ділянкою, з якою відповідач [PERSON] уклав договір оренди з [PERSON] 19.12.2016 р., а 20.05.2020 р. уклав договір оренди з [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Як встановлено ч.1.2 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ст. 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. В силу ч.1,5 ст. 6 ЗУ «Про оренду землі» Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. У відповідності до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» визначає, що істотними умовами договору оренди землі є, в тому числі: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди. В силу ст. 125 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно до ч.2 ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець зобов`язаний, зокрема: не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Відповідно до ч.1 ст. 27 «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Згідно до ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. У відповідності до ч.3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Отже, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язань сторін за договором оренди землі з моментом державної реєстрації припинення права оренди. Згідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Судом встановлено, що 19 грудня 2016 року між [PERSON] (орендодавець), від імені якого діяв представник [PERSON] на підставі довіреності, та [PERSON] (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер 3520883600:02:000:0247, площею 23,52 га строком на 49 років. Право оренди земельної ділянки зареєстровано у встановленому законом порядку 19 грудня 2016 року. 23 січня 2019 року між орендодавцем та орендарем укладено угоду про дострокове розірвання договору оренди землі від 19 грудня 2016 року, відповідно до якої сторони погодили достроково розірвати договір оренди землі від 19 грудня 2016 року з 30 грудня 2020 року за взаємною згодою сторін. Пунктом 3 зазначеної угоди передбачено, що угода набирає чинності з моменту її державної реєстрації, але не раніше 30 грудня 2020 року. Всупереч умовам угоди про дострокове розірвання договору оренди землі від 19 грудня 2016 року, відповідно до якої сторони погодили достроково розірвати договір, але не раніше 30 грудня 2020 року, відповідач [PERSON] 20 травня 2020 року уклав новий договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 3520883600:02:000:0247 з іншим орендарем [PERSON] , строк дії договору 49 років. Враховуючи наведене, оскільки договір оренди землі від 19.12.2016 р. було підписано сторонами, право оренди земельної ділянки зареєстровано у встановленому законом порядку 19 грудня 2016 року, згідно угоди про дострокове розірвання договору оренди землі від 19 грудня 2016 року, сторони погодили достроково розірвати договір оренди землі від 19 грудня 2016 року з 30 грудня 2020 року за взаємною згодою сторін, угода набирає чинності з моменту її державної реєстрації, але не раніше 30 грудня 2020 року, у зв`язку з чим [PERSON] , як орендар, до 30.12.2020 р. використовував належну [PERSON] земельну ділянку на законних підставах. Зважаючи на те, що станом на дату укладення договору оренди землі від 20.05.2020 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , земельна ділянка ще перебувала в законному користуванні [PERSON] (до 30.12.2020 р.), у зв`язку з чим укладення договору оренди від 20.05.2020 р. порушує права позивача, як орендаря, суперечить чинному законодавству, є протиправним, тому позовні вимоги про визнання недійсним договору оренду земельної ділянки від 20.05.2020 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 20.05.2020 року підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги вищевикладене, оскільки користування позивачем орендованою земельною ділянкою до 30 грудня 2020 року є правомірним, суд відхиляє позицію представника відповідача, викладену в судовому засіданні, та зазначену вище. Щодо Додаткової угоди №2 від 20.12.2020 р. суд вважає наступне. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В межах позовних вимог, заявленими при звернення до суду, а також пізніше, позивачем про додаткову угоду №2 від 20.12.2020 р. (якою було змінено строки дії договору оренди від 19.12.2016 р.), як на обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначалось. Вказані зміни до договору оренди у Державному реєстрі прав на нерухоме майно зареєстровані не були. Враховуючи наведене, приймаючи до уваги положення ч.1 ст. 13 ЦПК України, в даному випадку суд розглядає справу в межах позовних вимог, зазначених позивачем в позовній заяві від 13.11.2020 р., та в якому обгрунтування позовних вимог пов`язувалось з укладенням сторонами 19.12.2016 р. договору оренди землі та укладенням угоди про дострокове розірвання договору землі від 19.12.2016 р. від 23.01.2019 р. Крім того, суд приймає до уваги посилання відповідача на положення ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно якої державній реєстрації прав підлягають, в тому числі, право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Оскільки на час укладення договору про оренду земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] був чинним договір оренди землі від 19.12.2016 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , що порушує права Позивача, як орендаря земельної ділянки, враховуючи, що позовні вимоги, викладені в п. 2-4 є похідними від позовних вимог, викладених в п.1, суд вважає, що позовні вимоги про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію речового права оренди спірної земельної ділянки, належної [PERSON] та припинення речового права - права оренди [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 3520883600:02:000:0247 також підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, належить стягнути у рівних частинах з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 2522,40 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві грн., 40 коп.) гривні - по 840,80 грн. з кожного.

Outcome: approved