Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову зазначає, що 01.02.2022 між ним та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого він надав у борг грошові кошти у розмірі 200 000 доларів США зі строком повернення до 01.03.2023. Оскільки [PERSON] ухиляється від повернення коштів, [PERSON] просить суд стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість у розмірі 200 000 доларів США. [PERSON] та його представник - адвокат Кравцов С.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, позов просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечували. [PERSON] та його представник - адвокат Шиян М.М. у судове засідання вкотре не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що 01.02.2022 між сторонами укладено договір позики, відповідно до п. 1 якого [PERSON] передає [PERSON] грошові кошти у сумі 200 000 доларів США, а [PERSON] зобов`язується повернути їх до 01.03.2023. Позика передається позикодавцем позичальнику безпосередньо при підписанні сторонами цього договору готівкою. Підписання цього договору позичальником підтверджує факт одержання ним від позикодавця позики і є безспірним доказом передання грошей від позикодавця позичальнику (а.с. 157). Відповідно до п. 2 договору позика є безпроцентною та повертається у тій валюті в якій вона була надана. Згідно п. 4 договору місцем повернення позики (виконання зобов`язання) є місце реєстрації позикодавця : [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що [PERSON] належним чином не виконав взяте на себе зобов`язання перед [PERSON] та у визначений строк у повному обсязі не повернув грошові кошти, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 200 000 доларів США. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved