Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Позивач 08 січня 2025 року звернувся до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором , та судові витрати. Позов мотивований тим, що 24.10.2021 року між ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір № 536284517 у формі електронного документа з використанням електронного підпису , згідно умов якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 15500.00 грн. перерахував на його банківську карту № [NUMBER] хххххх-8683 . Взяті на себе зобов`язання, відповідно до кредитного договору відповідач не виконав, тобто не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим, станом на 22.10.2024 утворилась заборгованість у розмірі 48776.09 грн., з яких: 15500.00 грн. заборгованість по кредиту ; 50316.10 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредиту. 28.11.2018 року ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. 28.11.2019 року ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклади додаткову угоду № 19 згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2021 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. (а.с. 44-51). 31.12.2021 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 27 що продовжила строк договору до 31 грудня 2022 року . 31.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31 , яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року .При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року. 31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32 , яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року .При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ « ФК « Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ « ФК « Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод № 2 від 03.08.2021 року та № 3 від 30.12.2022 року якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 року включно, всі інші умови залишилися без змін. Відповідно до витягу з реєстру прав вимог и № 10 від 31.07.2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ « ФК Онлайн Фінанс» перейшло право право вимоги до відповідача на загальну суму 65816.10 грн. 30.09.2024 року ТОВ « ФК Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклади Договір факторингу № 3009/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 08 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 січня 2025 року відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні та встановлено для відповідача п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв та/або відзиву від нього не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 24.10.2021 року між ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 536284517 у формі електронного документа з використанням електронного підпису , згідно умов якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 15500.00 грн. (а.с. 21-33). ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Проте відповідач взяті на себе зобов`язання, відповідно до кредитного договору не виконав, тобто не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість станом на 22.10.2024 утворилась заборгованість у розмірі 48776.09 грн., з яких: 15500.00 грн. заборгованість по кредиту ; 50316.10 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредиту. (а.с. 71). 28.11.2018 року ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. 28.11.2019 року ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклади додаткову угоду № 19 згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2021 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. (а.с. 44-51). 31.12.2021 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 27 що продовжила строк договору до 31 грудня 2022 року . 31.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31 , яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року .При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року. 31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32 , яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року .При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ « ФК « Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ « ФК « Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод № 2 від 03.08.2021 року та № 3 від 30.12.2022 року якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 року включно, всі інші умови залишилися без змін. Відповідно до витягу з реєстру прав вимог и № 10 від 31.07.2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ « ФК Онлайн Фінанс» перейшло право право вимоги до відповідача на загальну суму 65816.10 грн. 30.09.2024 року ТОВ « ФК Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклади Договір факторингу № 3009/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Згідно частини 1 статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву до суду та доказів на його підтвердження, не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України). Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: "На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат". Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.2 ст.141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: partial