Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька.\~Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що вона 1 грудня 2007 року перебувала у шлюбі із відповідачем - [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . З моменту розірвання шлюбу діти - [PERSON] від першого шлюбу та [PERSON] від другого шлюбу проживали разом з позивачем. Проте, під час військової агресії російської федерації позивач була вимушена виїхати за кордон для працевлаштування та належного утримання сім`ї, по скільки відповідач не сплачував аліменти на утримання доньки. Тому дитина з вересня 2022 року проживала з батьком за адресою [ADDRESS] , але батько не зареєстрував дитину з підстав того, що власником даного житла є інший громадян, тобто господар не дав згоди на реєстрацію дитини. На даний час бажаючи зареєструвати доньку [PERSON] за фактичним місцем їхнього проживання позивач звернулася до відповідача з проханням дати дозвіл на реєстрацію дитини, однак останній категорично відмовився надати таку згоду або разом із позивачем відвідати відділ реєстрації місця проживання та підписувати відповідні заяви. При спілкуванні з представником третьої особи відповідач вів себе агресивно та підтвердив свою відмову. У грудні 2024 року подана заява про реєстрацію місця проживання (перебування) доньки [PERSON] , але була відхилена органом реєстрації в с.Близнюки Лозівського району і було відмовлено в усній формі та роз`яснено про необхідність звернення до суду. 16.01.2025р. отримано офіційну відповідь з відмовою в реєстрації доньки. Наведене стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу за його відсутності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з викладених в останній підстав, та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнає та просить розглянути справу за його відсутності. В частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. заперечує в повному обсязі. Суд, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Як встановлено\~судом,\~з 1 грудня 2007 року по 10.10.2016 [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] . Як вбачається із довідки КЗ «Близнюківський ліцей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області» [PERSON] навчається у 11-А класі Комунального закладу «Близнюківський ліцей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області» за дистанційною формою навчання. Згідно акту обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] житлове приміщення розташоване на другому поверсі 4 поверхового будинку та складається із 3 кімнат, умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним нормам, в дитини є власна кімната, спальне ліжко, місце для навчання, шафа для одягу, сезонним одягом дитина забезпечена. Як вказує позивач, бажаючи зареєструвати доньку [PERSON] за фактичним місцем їхнього проживання, вона звернулася до відповідача з проханням дати дозвіл на реєстрацію дитини, однак останній категорично відмовився надати таку згоду або разом із позивачем відвідати відділ реєстрації місця проживання та підписувати відповідні заяви. Тоді, у грудні 2024 року позивач подала заяву про реєстрацію місця проживання (перебування) доньки [PERSON] яка була відхилена органом реєстрації в с. Близнюки Лозівського району. Крім того, в усній формі їй було роз`яснено про необхідність звернення до суду. Частина перша статті 15 ЦК України визначає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України "Про охорону дитинства" визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Відповідно до ч. 2\~ст.\~11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч.2 ст.\~29\~ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Судом встановлено, що [PERSON] на теперішній час виповнилося повних 16 років. Відповідно до частин 1, 2 ст.\~160\~СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ч. 3\~ст. 160 СКУ). За ч.1ст.\~33\~Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч. 2, 3\~ст. 7 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»\~дитина віком від 14 до 18 років самостійно декларує місце свого проживання за місцем проживання її батьків або інших законних представників чи одного з них без надання згоди такими особами. Дитина віком від 14 до 18 років самостійно декларує місце свого проживання за адресою іншого житла, ніж зареєстроване або задеклароване місце проживання її батьків або інших законних представників, за згодою батьків або інших законних представників чи одного з них, крім випадку, встановленого статтею 15цього Закону. Відповідно до п. 14 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого\~Постановою КМУ від 07.02.2022 року № 265\~(надалі Порядок № 265) дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за адресою іншого житла, ніж задеклароване/зареєстроване місце проживання її батьків або інших законних представників, за згодою батьків або інших законних представників чи одного з них. Пунктом 31 Порядку № 265 визначено, що особи, які досягли 14-річного віку, самостійно подають заяву про реєстрацію місця проживання (перебування). При цьому, згідно до п. 32 Порядку № 265 у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. Згода не надається у разі коли особа є здобувачем освіти та здійснює реєстрацію свого місця проживання (перебування) в гуртожитку, що належить до сфери управління закладу освіти. Відповідач, згідно наданої до суду заяви, позовні вимоги визнав. З урахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини та їх найкращого забезпечення, враховуючи встановлені обставини справи та

Outcome: approved