Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

05 листопада 2024 року позивач, через свого представника [PERSON] , звернувся до Кіровського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Бородянського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Донька проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідачка матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим він змушений звернутись з позовом про стягнення аліментів. Позивач просив стягнути з відповідачки на його користь аліменти в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. (а.с.1-2) Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру та Міністерства соціальної політики України відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки-фізичної особи [PERSON] , (а.с.а.с.13,\~17-18) ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2024 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. (а.с.19) В судове засідання 17 грудня 2024 року сторони по справі не з`явились, у зв`язку з цим та надходженням від відповідачки клопотання про відкладення, розгляд справи було відкладено на 17 січня 2025 року. (а.с.29) 09 січня 2025 року від відповідачки надійшли заперечення на позовну заяву, в яких вона заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що позивачем не доведено понесення ним жодних витрат на доньку, в той час як відповідачка несе витрати на оплату комунальних послуг та утримання доньки, що підтверджується доданими до заперечень довідками та виписками з рахунків відповідачки. (а.с.34-37) 16 січня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вона зазначає, що донька проживає саме з батьком, про що свідчать покази бабусі та сестри як свідків, які подані у вигляді письмових нотаріально завірених заяв свідка, тому аліменти на утримання неповнолітньої дитини мають бути присуджені з відповідачки саме на його користь. (а.с.58-59) В судове засідання 17 січня 2025 року сторони по справі не з`явились, у зв`язку з цим та неможливістю проведення засідання в режимі відеоконференції, розгляд справи було відкладено на 07 лютого 2025 року. (а.с.71) В судове засідання 07 лютого 2025 року в режимі відеоконференції з`явилась відповідачка, позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному засіданні було ухвалено долучити заперечення, відповідь на відзив та додаткові докази до матеріалів справи, з`ясовано думку відповідачки щодо позовної заяви, досліджено письмові докази та оголошено перерву до 03 березня 2025 року. (а.с.85-87) Судове засідання 03 березня 2025 року не відбулося через перебування судді у відпустці, у зв`язку з чим розгляд справи було перенесено на 03 квітня 2025 року. (а.с.108) В судовому засіданні 03 квітня 2025 року за участю в режимі відеоконференції позивача та відповідачки було з`ясовано думку сторін по справі щодо позовної заяви, досліджено письмові докази та ухвалено перейти до стадії ухвалення рішення, яке буде проголошено 14 квітня 2025 року. (а.с.118-120) Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши думку сторін по справі, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі з 11 червня 1994 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Бородянського районного суду Київської області від 12 січня 2021 року. (а.с.6) Сторони по справі мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 липня 2007 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №\~291. (а.с.5) На підтвердження факту проживання доньки разом з позивачем з 04.07.2024 без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , останнім було надано акт встановлення фактичного місця проживання від 08 серпня 2024 року, складений депутатом Бородянської селищної ради Захарченко\~І.В. в присутності свідків та з їх слів. (а.с.7) Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить відповідачці [PERSON] (а.с.а.с.38, 39) Відповідно до довідки від 04.10.2024 № П- 00000071, виданої ПрАТ «Науково-Виробниче об`єднання «ПРАКТИКА», вбачається що позивач з 27.09.2023 р. працює у ПрАТ «Науково-Виробниче об`єднання «ПРАКТИКА» на посаді комплектувальника виробів та його дохід за період з 01.06.2024 по 31.08.2024 склав 103\~573,66 грн. (а.с.8) Згідно довідки № 2 від 07.01.2025, виданої ТОВ «НОВУС УКРАЇНА», вбачається що відповідачка з 02.12.2022 працює у ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» на посаді фахівця з обслуговування покупців на касах інфоцентру та її дохід за період з 01.07.2024 по 31.12.2024 склав 148\~495,27 грн. (а.с.80) Відповідно до довідки Вих. №1 від 23.01.2025 р., виданої ГО Садове товариство «СОСНОВИЙ БІР-1» встановлено, що відповідачка несе витрати пов`язані зі споживанням електроенергії за адресою: [ADDRESS] . (а.с.79) За період з липня 2024 року по лютий 2025 року відповідачка переказувала на картку доньки грошові кошти, в якості сплати аліментів, які складають приблизно 4 500 грн. на місяць, що підтверджується копіями квитанцій та виписками з рахунків відповідачки. (а.с.а.с.42-52, 83, 100) Законодавцем положенням ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.ч.7, 10 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, згідно ч.ч.1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає, розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Як роз`яснено в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При вирішенні спору суд враховує доводи відповідачки викладені нею у запереченнях та які підтверджено відповідними доказами, з огляду на наступне. Відповідно до наданих відповідачкою копій квитанцій та виписок з рахунків, остання не ухиляється від свого обов`язку утримувати доньку. А ось з доказів, наданих позивачем, у суду немає можливості встановити з ким саме проживає дитина та у кого на утриманні перебуває, зважаючи на те, що на підтвердження даного факту останнім було надано акт, складений депутатом зі слів двох свідків. Покази на підтвердження проживання дитини з позивачем, які надані у письмових заявах свідків [PERSON] та [PERSON] , надані позивачем, не приймаються до уваги оскільки останніх не було допитано у судовому засіданні та таке клопотання не заявлялось позивачем. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України належність доказів предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, не доведено факту проживання з дитиною та перебування дитини на його утриманні, не спростовано доводів викладених відповідачкою у запереченнях, зокрема позивач не спростував ту обставину, що відповідачка добровільно сплачує аліменти на утримання їх спільної дитини. За таких підстав, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed