Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 04.01.2024 року між ТОВ\~«КЛТ КРЕДИТ» та\~\~ [PERSON] укладено Кредитний договір №2949, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 6000,00грн., строком на 365днів (до 03.01.2025року), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,50%річних). Внаслідок неналежного виконання умов вказаного договору у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за Кредитним договором\~№2949 від 04.01.2024р. станом на 05.02.2025 року становить: - 6000,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 54750,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами за період з 04.01.2024 року по 03.01.2025 року, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом (912,5% річних) та Графіку платежів, які просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.02.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, представник відповідача надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, відповідача 21.08.2024р. було призвано у Збройні Сили України, відповідно до Указу Президента України №470/2024 від 23.07.2024р. «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», що підтверджується копією військового квитка [PERSON] серія [NUMBER] та копією довідки. Позивачем не надані суду жодні первинні документи, що могли б підтвердити факт видачі кредиту та наявну суму заборгованості позичальника станом на дату подання позову. Позивачем не надано належним чином оформлених витягів про стан рахунків позичальника, даних балансу, меморіальних ордерів, квитанцій будь-які інші первинні документи. Викладені в позові твердження щодо факту видачі кредиту та суми заборгованості не знаходять документального підтвердження. Позивачем не надано жодних платіжних документів (платіжне доручення, меморіальний ордер), що підтверджують видачу кредитних коштів Відповідачу. За таких обставин, позивачем не доведено належними та допустимими доказами для підтвердження обставин, на які він посилається, а саме, не надано первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факт перерахування Відповідачу коштів за кредитним договором, як наслідок, не обґрунтовано наявність у відповідача заборгованості за вказаним договором кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунку. Крім того, відповідач є військовослужбовцем Збройних сил України, призваним за мобілізацією з 21.08.2024р. тому, на підставі пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» стягнення з відповідача процентів за користування кредитом з 21.08.2024 по строк закінчення дії кредитного договору, не підлягає задоволенню. Окрім того, станом на 21.08.2024 року було нараховано процентів на суму 34500 грн. 22.11.2023 р. прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, - з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%. Спірний кредитний договір було укладено після набрання чинності Законом №3498-ІХ Виходячи із вищенаведеного, враховуючи дані, надані Позивачем у розрахунку заборгованості, з 22.04.2024 року мала бути застосована процентна ставка 1,5% на день. Тобто у період з 22.04.2024 року нарахування мали скласти : 120 днів *1,5% *6000 грн(тіло кредиту) = 10 800 грн. Згідно розрахунку, у цей період було нараховано 18000 грн. Отже, розмір відсотків має бути зменшено на 7200 грн. Отже, у випадку доведення видачі позичальнику кредитних коштів, правомірними могли б бути позовні вимоги про стягнення - 6000 грн тіла кредиту - процентів у сумі 34 500 грн (нараховані до призову Відповідача) 7 200 грн (нараховані всупереч вимогам Закону №3498-ІХ) = 27 300 грн. Щодо витрат на правничу допомогу обсяг наданих послуг адвокатом в суді не відповідає критерію реальності таких витрат, оскільки справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, з підготовлених представником документів до суду надано лише позовну заяву з додатками, представник позивача в судовому засіданні участі не приймав, а тому до стягнення з відповідача на користь позивача можуть підлягати витрати на правничу допомогу в розмірі, що не перевищує 2000 грн. У зв`язку із чим, просить відмовити в задоволення позову. Також представник відповідача надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04.01.2024 року між ТОВ\~«КЛТ КРЕДИТ» та\~\~ [PERSON] укладено Кредитний договір №2949, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 6000,00грн., строком на 365днів (до 03.01.2025року), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,50% річних). Відповідно до п.1.7. Товариство здійснює переказ суми Кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить Позичальникові. Переказ суми Кредиту здійснюється Товариством через платіжний сервіс FONDY (ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС», здійснює діяльність переказу коштів без відкриття рахунків, веб-сайт https://fondy.ua) або іншим способом. Відповідно до 3.2. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за порушення умов, яке мало місце під час дії Договору. П.3.3. У випадку порушення строків повернення Кредиту, встановлених цим Договором, сторони погодили, що Позичальнику встановлюється відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Позичальник сплачує Товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою - 2.5% (річна процентна ставка становить 912.50 %) від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів переданих Позичальнику за цим Договором (суми кредиту) за кожний день користування. Інформація про суму нарахованих процентів за неправомірне користування грошовими коштами згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, повідомляється Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника та сплачується Позичальником одночасно з заборгованістю за Кредитом та нарахованим процентами за фактичну кількість днів користування Кредитом Згідно кредитного договору відповідач отримав від ТОВ\~«КЛТ КРЕДИТ» кредит у вигляді грошових коштів на картковий рахунок в розмірі 6 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, строком на 365 днів. Додатком 1 до вищевказаного договору сторони узгодили графік погашення заборгованості. Згідно із чеку через платіжний сервіс FONDY № 718119103 від 04.01.2024р. ТОВ\~«КЛТ КРЕДИТ» перерахувало на карту № [NUMBER] суму в розмірі 6000 грн. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач нараховував відповідачу проценти за користування кредитом по 03.01.2025 року включно за процентною ставкою 2,5 % на день. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що між ТОВ «КЛТ Кредит» та [PERSON] 04.01.2024 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 2849. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, порахувавши відповідачу на її картковий рахунок 6000 грн. Однак, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором, щодо повернення суми позики та процентів за користування позикою не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за тілом кредиту та за процентами. Доказів повернення відповідачем позивачу ТОВ «КЛТ Кредит» отриманої у позику за вказаним договором грошової суми у розмірі 6000,00 грн., матеріали справи не містять. Таким чином, наявні правові підстави для стягнення суми отриманих відповідачкою коштів. Згідно з\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Частиною 1 ст.530 ЦК України\~визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з статями\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені\~Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 5\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма була введена в дію на підставі\~Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023р. Пунктом 17\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»\~передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом суд приходить до наступного. Відповідно до копією довідки №1197 від 27.08.2024р. та копії військового квитка [PERSON] серія [NUMBER] , відповідача 21.08.2024р. було призвано у Збройні Сили України, відповідно до Указу Президента України №470/2024 від 23.07.2024р. «Про продовження строку проведення загальної мобілізації». Пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля…». У зв`язку із тим, що відповідача з 21.08.2024р. було призвано у Збройні Сили України, відповідно до Указу Президента України №470/2024 від 23.07.2024р. «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», тому відсотки підлягають стягненню станом на 21.08.2024р. Як вбачається із позовної заяви, у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач звертається до суду раніше визначеного договором строку кредитування, вказавши, що проценти за договором нараховувалися по виходячи з відсоткової ставки 2,5 % на день. Разом з тим, 24.12.2023р. набрав чинності\~Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким внесено зміни до\~Закону України «Про споживче кредитування»\~та встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17\~Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»\~передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. У той же час, перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5\~розділу І цього Закону\~поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитний договір був укладений 04.01.2024р.,\~тобто після внесення змін до\~Закону України «Про споживче кредитування», відповідно, денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства не може перевищувати 1 %. При цьому, щодо строку нарахування відсотків, варто вказати наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абзац 2 частини 1статті 1048\~ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2статті 1050\~ЦК України, так як в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, у даній справі, після завершення строку кредитування у випадку неповернення коштів, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору. Кредит було надано строком на 365 днів, та станом на 21.08.2024р. не сплинув, а становив 231 дні, за вказаних обставин, беручи до уваги суму кредиту 6000,00 грн. та те, що денна відсоткова ставка не може перевищувати 1% за день, розмір відсотків складає 60 грн. в день. За таких обставин, судом встановлені підстави для проведення власного розрахунку заборгованості зі сплати процентів за період з 04.01.2024р. (укладення кредитного договору) до 21.08.2024р. (день призиву відповідача в особливий період) наступним чином: з 04.01.2024р. до 21.08.2024р. за ставкою 1 % на день (6000 грн. х 1 %/дн. х 231 дн./100 % = 13\~860,00грн.). Тобто, відповідач мала б повернути позивачу 8000,00 грн. за сплату тіла кредиту та 13 860,00 грн. відсотків за його користування, а загалом 19\~860,00 грн. Таким чином, суд зазначає, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості виконав не у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 21.08.2024р. утворилася заборгованість в загальному розмірі в сумі 19\~860,00грн.., з яких 6000,00грн. - заборгованість за тілом кредиту, 13\~860,00грн. заборгованість за процентами, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Доводи представника відповідача щодо недоведеністю банком факту видачі кредиту та суми заборгованості не приймаються судом до уваги, як такі, що спростовані встановленими в судовому засіданні обставинами. Частиною другою\~статті 141 КПК України\~встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Приписами ч. 2 ст.137ЦПК України\~передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial