Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Державний нотаріус Дніпровської районної нотаріальної контори Корбусєва Любов Віталіївна, про визнання права власності в порядку спадкуванню за законом. Відповідно заявлених вимог, просить суд визнати за позивачем право власності на спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 0.0815 га, кадастровий номер 1221486200:05:013:0146, цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд,(присадибна ділянка), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , належної [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 05.06.2014 року Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою за р. N? 1-1393.. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є сином [PERSON] , [INFO] , [INFO] мати [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0.0815 га розташованої за адресою [ADDRESS] , земля передавалась для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). За життя мати склала заповіт яким заповіла позивачу житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , що належав спадкодавиці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 05.06.2014 року Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою за р.N?1-1393. 17 травня 2023 року позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини. На підставі заяви про відкриття спадщини було заведено спадкову справу N? 77/2023 та він 21 грудня 2023 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , спадщина на яку видано свідоцтво складається з: житлового будинку глинобитного, обкладеного цеглою літ.А1,загальною площею 61,7 кв. м., з яких житлова площа складає 34,3 кв. м. та слідуючих господарських будівель і споруд: літньої кухні літ.В1,вбиральні літ. Г, літнього душу літ. Д, лазні літ. Е, сараю літ. Ж, входу в погріб літ. 3, споруд, огорожі N? 1-6, що знаходяться в [ADDRESS] , розташованих на земельній ділянці площею 0,0815 гектарів. Крім того він звернувся до державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті моєї матері [PERSON] , однак 12 грудня 2023 року державний нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєва Л.В. своєю постановою відмовила у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки відповідно до пунктів 4.14,4.15,4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус перевіряє склад спадкового майна, яке вказано в заповіті та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до пункту 16 статті 120 Земельного кодексу України предметом правочину, який передбачає перехід права власності на об?єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об?єкт незавершеного будівництва або частку у праві спільної власності на такий об?єкт),який розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності відчужувача такого об?єкта, повинна бути також така земельна ділянка. Істотною умовою договору, який передбачає такий перехід права власності, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку від відчужувача до набувача такого об?єкта. У зв?язку з ти, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] не охоплена заповітом, та згідно статті 1245 Цивільного кодексу України спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах, спадкодавець [PERSON] має двох спадкоємців за законом [PERSON] та [PERSON] . Також зазначає, що крім позивача спадкоємцем за законом є також [PERSON] , який на момент смерті матері був зареєстрований за однією адресою. [PERSON] не має наміру отримувати спадщину після смерті матері, але в встановлений законом строк він не відмовився від належної йому частки, а звернувся лише з заявою що він не має обов?язкової частки у спадщині та звертатися до суду не буде. Таким чином, зважаючи на неможливість вирішення даного спору в позасудовому порядку, що позбавляє позивача реалізувати своє право на спадкування через органи нотаріату, він вимушений звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2024 року відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого. Ухвалою Дніпропетровського районного\~суду Дніпропетровської\~області від 07\~січня 2025\~року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву в якій зазначив, що за місцем реєстрації не проживає з 2008 року, щодо позовних вимог не заперечує та підтримує їх, стосовно спадщини претензій не має, просив справу розглядати без його участі. Третя особа Державний нотаріус Дніпровської районної нотаріальної контори Корбусєва Любов Віталіївна, у судове засідання не з`явилася, повідомлялась належним чином про дату, час та місце слухання справи. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Інших заяв по суті справи від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані заяви та письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] місце реєстрації виконком Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району та області 01 червня 1990 року, актовий запис N? 40. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис N? 06 від 13.01.2023року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0.0815 га розташованої за адресою [ADDRESS] , земля передавалась для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). За життя [PERSON] склала заповіт яким заповіла [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , що належав спадкодавиці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 05.06.2014 року Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою за р.N?1-1393. 17 травня 2023 року [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини. На підставі заяви про відкриття спадщини було заведено спадкову справу N? 77/2023 та він 21 грудня 2023 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , спадщина на яку видано свідоцтво складається з: житлового будинку глинобитного, обкладеного цеглою літ.А1,загальною площею 61,7 кв. м., з яких житлова площа складає 34,3 кв. м. та слідуючих господарських будівель і споруд: літньої кухні літ.В1,вбиральні літ. Г, літнього душу літ. Д, лазні літ. Е, сараю літ. Ж, входу в погріб літ. 3, споруд, огорожі N? 1-6, що знаходяться в [ADDRESS] , розташованих на земельній ділянці площею 0,0815 гектарів. Крім того він звернувся до державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті [PERSON] . 12 грудня 2023 року державний нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєва Л.В. постановою відмовила у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відповідно до пунктів 4.14,4.15,4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус перевіряє склад спадкового майна, яке вказано в заповіті та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до пункту 16 статті 120 Земельного кодексу України предметом правочину, який передбачає перехід права власності на об?єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об?єкт незавершеного будівництва або частку у праві спільної власності на такий об?єкт),який розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності відчужувача такого об?єкта, повинна бути також така земельна ділянка. Істотною умовою договору, який передбачає такий перехід права власності, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку від відчужувача до набувача такого об?єкта. У зв?язку з ти, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] не охоплена заповітом, та згідно статті 1245 Цивільного кодексу України спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах, спадкодавець [PERSON] має двох спадкоємців за законом [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , на момент смерті [PERSON] був зареєстрований за однією адресою з спадкодавцем [PERSON] . В своїй заяві до Дніпровської нотаріальної контори Сохач Іван Анатолійович зазначив, що йому відомо про наявність заповіту на користь [PERSON] , Інвалідом та пенсіонером за віком на день спадкодавця не являється, на одержання свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку не має та зазначив, що звертатися до суду не буде. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Також судом встановлено і не заперечувалося сторонам, те що [PERSON] з 2008 року не проживав зі спадкодавцем, а лише був зареєстрований за однією адресою. Суд звертає увагу на ч. 3 ст. 1268 ЦК України, згідно якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Частина 3 ст. 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Тобто, реєстрація ж місця проживання сама по собі без фактичного постійного проживання не має правового значення в розумінні частини третьої статті 1268 ЦК України при вирішенні питання прийняття спадщини. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Частинами 2, 6 ст. 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Звідси суд констатує, що відповідач [PERSON] не прийняв спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] в порядку ч.\~3\~ст.\~1268\~ЦК та не набув права на спадкове майно, адже сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити про прийняття спадщини. Аналогічну позицію щодо застосування ч. 3 ст. 1268 ЦК України, висловив Верховний Суд У справах № 185/5690/20 від 01.03.2023 року, № 937/10434/19 від 19.05.2021 року Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Державний нотаріус Дніпровської районної нотаріальної контори Корбусєва Любов Віталіївна, про визнання права власності в порядку спадкуванню за законом.

Outcome: approved