Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальність «Споживчий центр» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 01.02.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №01.02.2024-100001351, за умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 11000 грн. строком на 140 днів та зобов`язалася повернути його, а також сплатити проценти за його користування, комісію у термін, встановлений договором. Зазначено, що кредитний договір складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 01.02.2024, заявки №01.02.2024-100001351 від 01.02.2024, підтвердження про отримання кредиту №01.02.2024-100001351 від 01.02.2024 та паспорту кредитного договору. Пунктом 10.1 цього договору визначено, що він набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця; цей договір діє протягом одного року. ТОВ «Споживчий центр» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача. Однак, відповідачка належним чином умов кредитного договору не виконала, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка становить 30800 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 11000 грн., заборгованість за процентами - 15400 грн., комісія-1650 грн., неустойка- 2750 грн.. Тому просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» вказану заборгованість та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позові та у відповіді на відзив сформовано вимогу про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідачка належним чином, у відповідності до вимог п.2 ч.7, п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила. 30.12.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому позивач просить відмовити в задоволені позову. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів з урахуванням позиції відповідача, викладеному у відзові. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України,\~у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.02.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №01.02.2024-100001351 за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти в сумі 11000 грн. (п. 3.3.2 Пропозиції про укладення кредитного договору, п.2 Заявки до кредитного договору) на строк 140 днів до 19.06.2024 (п.п. 3.3.4; 3.3.5 Пропозиції про укладення кредитного договору, п.п.3,4 Заявки до кредитного договору) зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1% за один день користування кредитом (п.3.3.6 Пропозиції про укладення кредитного договору, п.6 Заявки до кредитного договору), зі сплатою комісії за користування кредитом в розмірі 15% від суми кредиту-1650 грн. (п.6.1 Пропозиції про укладення кредитного договору, п.9 Заявки до кредитного договору), неустойки (п.6.1 Пропозиції про укладення кредитного договору, п.14 Заявки до кредитного договору), орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 12693,82 грн. (п.13 Заявки до кредитного договору). Такі ж відомості щодо умов кредиту містить паспорт споживчого кредиту до кредитного договору №01.02.2024-100001351 від 01.02.2024. Згідно п.2.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». За змістом п.2.2 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять його істотні умови: 2.2.1 дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті кредитодавця у загальному доступі, а також в особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця, 2.2.2 заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем, 2.2.3 відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодавця, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49хх-хххх-5022 (п.4.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта)). Відповідно до пункту 10.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) цей договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця; цей договір діє протягом одного року. Із заявки до кредитного договору №01.02.2024-100001351 від 01.02.2024 вбачається, що [PERSON] ознайомилася та прийняла умови кредитного договору, однозначно та безумовно прийняла (акцептував) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід?ємною частиною якої є вказана заявка, підтвердила, що їй надані та вона отримала інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», паспорт споживчого кредиту, отримала примірник цього договору. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача, що підтверджується копією квитанції АТ КБ «ПриватБанк» 2421068914 від 01.02.2024. За клопотанням\~представника позивача\~судом витребувано\~у АТ\~КБ «ПриватБанк»\~інформацію щодо встановлення особи, яка отримала спірні 11000 гривень за кредитним договором №01.02.2024-100001351 від 01.02.2024, власника \~ \~ \~ \~ банківської \~ \~ \~ \~картки з номером [NUMBER] . Згідно запитуваної інформації встановлено, що картка № [NUMBER] належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . На дану картку було здійснено зарахування переказу 01.02.2024 о 12:26 через систему інтернет-еквайрингу Liqpay \~ \~ \~ \~ на суму: 11000 грн.; ID: \~ \~ \~ \~ [NUMBER] ; \~ \~ \~ \~ Order \~ \~ \~ \~ ID:O_D25F9BE9528152403088D918760A57132C3C; призначення \~ \~ \~ \~ платежу: Видача за договором №01.02.2024-100001351. Інформація щодо зарахування на картку № [NUMBER] : 01.02.2024 о 12:26:28 01.02.2024 Р33 S CR 10,950.00 UAN 11,000.00 50.00 10,965.40 136834 6012 І02203Р9 UKR Р 33 Переказ коштів. Коментар: Viplata kredit TOV SPOZhIVChCENTR. Не підлягає оподаткуванню. ID платежу 2421068914. [PERSON] користувалася наданими кредитними коштами, однак повернення коштів не здійснювала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Згідно з поданою ТОВ «Споживчий центр» довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №01.02.2024-100001351 від 01.02.2024, заборгованість [PERSON] за вказаним договором складає: 11000,00 грн. - основний борг, 15400,00 грн. - проценти, 1650,00-комісія, 2750,00 грн.- неустойка, разом 30800,00 грн. Згідно з частиною 1\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Відповідно до абзацу 2 частини 2\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5\~статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Отже, на підтвердження існування договірних відносин позивачем у справі було надано пропозиція про відкриття кредитного договору (оферта), заявка №01.02.2024-100001351 від 01.02.2024, підтвердження про отримання кредиту №01.02.2024-100001351 від 01.02.2024 та паспорт споживчого кредиту, підписані відповідачкою [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е116. Нормою п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). В силу вимог статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд вважає позицію відповідача щодо неправомірного нарахування комісії необґрунтованою, так як комісія є однією з складових загальних витрат по кредиту. Відповідно до ст..8 Закону України «Про споживче кредитування» До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Згідно відповіді на відзив, комісія пов`язана з наданням послуги перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок Позичальника з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу, що відповідає нормам Закону України «Про споживче кредитування» Враховуючи встановлені судом обставини, позиції сторін, позовні вимоги про стягнення з відповідачки суми тіла кредиту, нарахованих відсотків та комісії за кредитним договором, підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідачки 2750 грн. неустойки суд прийшов до наступного висновку. Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18\~Перехідних положень ЦК України. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд вважає, що нарахування неустойки в сумі 2750 грн. за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. З огляду\~на викладене,\~виходячи з\~принципу пропорційності\~відшкодування судових\~витрат до\~задоволених вимог\~-позов\~було задоволено\~у процентному\~відношенні на\~ 91,07\~%, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 2206,08 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Outcome: partial