Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] за рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 28.10.2020 у справі № 624/667/20 на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1/3 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до досягнення їх повноліття. Позовна заява обгрунтована тим, що між [PERSON] та відповідачем [PERSON] 27.09.2017 було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] 28.10.2020 за рішенням Кегичівського районного суду Харківської області у справі №624/667/20 було розірвано. Цим же судовим рішенням присуджено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] (прізвище « [PERSON] » відповідачем змінено на « [PERSON] ») аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , кошти (аліменти) у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 23.09.2020 та до досягнення дітьми повноліття. Виконавчий лист №624/667/20 виданий 02.12.2020 знаходиться у провадженні Кегичівського ВДВС у Берестинському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (АСВП №63972267). Постановою про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 09.03.2021 у ВП №63972267 внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість Прізвище: [PERSON] зазначено Прізвище: [PERSON] . На день постановлення судового рішення Кегичівським районним судом Харківської області у 2020 році про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) на утримання дітей, позивач мав лише двох дітей [PERSON] та [PERSON] . Вже після постановлення 28.10.2020 судового рішення у справі №624/667/20 змінився сімейний стан позивача. 02.07.2022 позивачем було укладено шлюб. Від другого шлюбу у позивача народилося ще двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Окрім доходу, що позивач отримує перебуваючи в лавах ЗСУ, іншого доходу позивач не має. Діти та дружина позивача знаходяться на його утриманні. За цей час позивач не набував права власності на об`єкти нерухомості, не придбавав транспортних засобів. Народження у позивача ще двох дітей, безумовно потребує їхнього утримання позивачем. Дружина позивача має малолітню шестирічну дитину від першого шлюбу - сина [PERSON] , який проживає разом з матір`ю та позивачем. Дружина позивача не працює, доглядає за малолітніми дітьми. За станом здоров`я, дружина позивача знаходиться на обліку в медичній установі. Догляд дружиною позивача самотужки за трьома малолітніми дітьми, безпосередньо впливає і на стан здоров`я дружини позивача, що в результаті призвело до погіршення стану її здоров`я та лікування стаціонарно в медичному закладі. Стан здоров`я дружини позивача не носить короткострокового характеру (знаходиться на обліку у медичному закладі), вона потребує періодичного обстеження та вжиття профілактичних заходів та лікування, що потребує додаткових істотних фінансових витрат, що безпосередньо впливає на матеріальний стан позивача. Аліменти з позивача стягуються із заробітної плати та всіх інших доплат позивача, який є військовослужбовцем і перебуває у лавах ЗСУ, на утримання двох дітей від першого шлюбу, що значно перевищують встановлений чинним законодавством України прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Зменшення розміру аліментів шляхом зменшення частки аліментів з 1/3 частини до 1/6 частини, з урахуванням народження у позивача ще двох дітей від другого шлюбу, та виникнення у позивача обов`язку щодо їх утримання, не призведе до погіршення матеріального забезпечення дітей позивача від першого шлюбу, буде співмірною та призведе до справедливого балансу матеріального забезпечення всіх чотирьох дітей позивача, відповідатиме їх потребам, при цьому не порушить прав відповідача, у якої також є обов`язок щодо утримання нею двох їх спільних з позивачем дітей. Зміна сімейного стану позивача, народження у нього ще двох дітей, наявність дружини, яка не працює, доглядає за малолітніми дітьми, і яка перебуває на обліку в медичному закладі за станом здоров`я, потребує періодичного обстеження, вжиття профілактичних заходів та лікування, потребує істотних додаткових фінансових витрат що все в сукупності безпосередньо впливає на матеріальний стан позивача з виникненням обов`язку позивача щодо їхнього утримання. Утримувати дітей та дружину, яка не може працювати, є обов`язком чоловіка, батька дітей. Провадження в справі ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 24.02.2025 відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам надано час для подання заяв по суті. Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, у засідання не з`явились. Представник позивача, адвокат Бендеберя С.О., в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її та позивача участі, про підтримання позовних вимог та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки відповідач суду не повідомила, відзив на позов до суду не надала. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з таких підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду на захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого 03.04.2018 Амур-Нижньодніпровського районного у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та серії [NUMBER] виданого 16.05.2019 Кегичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. З позивача згідно з копією рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 28.10.2020 розірвано шлюб між відповідачем [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та позивачем [PERSON] . Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] вирішено відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 23.09.2020 та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до копії постанови державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Кегичівському та Сахновщинському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 22.12.2020 було відкрито виконавче провадження №63972267 по примусовому виконанню виконавчого листа №624/667/20 виданого 02.12.2020 Кегичівським районним судом Харківської області про стягнення аліментів з [PERSON] у розмірі 1/3 частини щомісячно, але не менше ніж 50%, стягувач [PERSON] . Відповідно до копії постанови державного виконавця про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 09.03.2021 у ВП №63972267, змінено прізвище стягувача з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позивач [PERSON] 02.07.2022 уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 02.07.2022 Кегичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №104. У позивача від шлюбу з [PERSON] народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого 02.02.2023 Кегичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та серії [NUMBER] виданого 02.03.2024 Красноградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №411162470 від 03.02.2025, відомості в реєстрі щодо [PERSON] відсутні. Також судом досліджена довідка з КНП «Кегичівський ЦПМСД» від 11.02.2025 щодо перебування [PERSON] на диспансерному обліку у сімейного лікаря, з відповідним діагнозом. Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №275 про стаціонарне лікування [PERSON] у період з 03.02.2025 по 11.02.2025. Вирішуючи заявлений спір, суд виходить з таких норм закону. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю\~між батьками\~дитини той\~із них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ч.2,\~ч.3\~ст.\~183\~СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом». Зазначене відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Аналогічні обставини викладені в п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». З аналізу наведеного вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сплата аліментів, як спосіб участі батьків в утриманні дитини, має на меті забезпечити її існування та розвиток. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд під час розгляду справи встановив, що рішенням суду з позивача було стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги як на підставу зменшення розміру присуджених з нього аліментів посилався на зміну сімейного стану, а саме взяття ним шлюбу, народження ще двох дітей та перебування на його утриманні дружини, яка доглядає за малолітніми дітьми та потребує додаткових витрат за станом свого здоров`я, що в сукупності впливає на матеріальний стан позивача як платника аліментів. Проте суд вважає, що позивач не надав належних, допустимих і достатніх доказів необхідних для визначення його реального матеріального стану на день вирішення спору та для висновку про його зміну в сторону погіршення в порівнянні, що існував на час присудження аліментів. Позивачем не надано будь-яких доказів щодо його матеріального становища, довідки про доходи, про наявність чи відсутність нерухомого майна, транспортних засобів, вартість, часу його придбання, банківських вкладів, кредитних зобов`язань, розміру фактично сплачених аліментів, наявності, відсутності заборгованості за сплатою аліментів тощо. Довідка з відсутністю щодо позивача відомостей в Державному реєстрі нерухомого майна не є достатнім доказом відсутності власності у позивача. Щодо доводів позивача про перебування на його утриманні дружини, а також, що на розмір цього утримання впливає стан здоров`я дружини, то суд зазначає, що докази перебування дружини на утриманні позивача, про її майновий стан, відсутність власних доходів, а також щодо реального стану здоров`я, необхідності лікування, вартості такого лікування та фактично понесених витрат на лікування суду не надані, а тому ці доводи суд не враховує при вирішенні позову. Щодо доводів позивача про зміну його сімейного стану народження ще двох дітей у новому шлюбі, то суд зазначає, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей без підтвердження погіршення матеріального становища платника аліментів, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2017/19. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову в заявленому позивачем обсязі щодо зменшення розміру аліментів до 1/6 його доходу, оскільки позивачем не доведено таку зміну сімейного стану та погіршення матеріального становища, яке визначається у порівнянні зі становищем на час присудження аліментів, що зумовлювало обґрунтованість такого розміру аліментів, а вважає за обґрунтоване зменшити їх до 1/4 від доходу позивача. Положенням ч. 5 ст. 183 СК України, встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з ч.3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. З аналізу цих положень Закону вбачається, що законодавець передбачає як загальне правило безспірність розміру аліментів в вищезазначених частках доходу відповідно до кількості дітей на утриманні платника аліментів. Отже, враховуючи, що позивач має чотирьох дітей, та зі зменшенням розміру аліментів на двох старших дітей до 1/4 частки доходу, на кожну дитину позивача припадатиме частка, яка в загальному розмірі складатиме 1/2 частку його доходу, то такий розмір аліментів відповідатиме принципу рівності всіх дітей на матеріальне забезпечення від батька, а також відповідатиме інтересам позивача щодо власного забезпечення. Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial