Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 02 листопада 2003 року перебував в зареєстрованому шлюбу з відповідачкою [PERSON] . Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 13 вересня 2021 року шлюб між ними був розірваний. Від даного шлюбу мають трьох дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу, а саме 18 жовтня 2006 року відповідачкою укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . Вважає, що вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка з кадастровим номером 3221055600:01:020:0015, площею 0,0835 га, яка була надана відповідачці для будівництва та обслуговування житлового будинку, належить їм на праві спільної сумісної власності. Тому просив\~визнати їх з відповідачкою спільною сумісною власністю житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку з кадастровичм номером 32210556:01:020:0015, площею 0,0835 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Ухвалою Бородянського районного суду від 08 листопада 2023 року було відкрито провадження в даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 23 листопада 2023 року відповідачка [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що спірний житловий будинок був придбаний нею (позивачкою) за особисті кошти, які були отримані від прожажу трикімнатної квартири в м. Новоград-Волинський Житомирської області, що належала їй та її батькам. Відповідач перешкоджає їй (позивачці) у користуванні житловим будинком, виганяє її, змінив замки у будинку, щоб потрапити у будинок змушена була викликати поліцію. Вважає, що відповідач без належних правових підстав проживає у будинку та чинить їй перешкоди у користуванні житлом. Просила визнати будинок [ADDRESS] та земельну ділянку з кадастровичм номером 32210556:01:020:0015, площею 0,0835 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, її особистою приватною власністю, виселити відповідача з вказаного будинку без надання іншого житла. Ухвалою суду від 07 грудня 2023 року даний зустрічний позов був прийнятий до сумісного розгляду з позовом [PERSON] 20 грудня 2023 року від позивача [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він зазначив, що 18 жовтня 2006 року було придбано вказаний житловий будинок. Договір купівлі-продажу за взаємною домовленістю був підписаний [PERSON] . Земельна ділянка під цим будинком не була об`єктом купівлі-продажу за цим договором, оскільки не була сформована і приватизована. Будівництво будинку йшло повільно, етапами і закінчилось юридично у 2018 році. Юридичне оформлення здачі будинку в експлуатацію відбулося у 2018 році. Він (позивач) та відповідачка були офіційно працевлаштовані, відповідачка працювала вихователем у дитячому садочку в смт. Пісківка і отримувала мінімальну заробітну плату, він працював на Пісківському склотарному заводі і отримував високу заробітну плату. З часу купівлі житлового будинку у 2006 році та по час звернення відповідачки до суду із зустрічним позовом у них ніколи не виникало спірного питання, хто є одноособовим власником майна, оскільки знали, що все майно набуте ними разом у шлюбі, спільними зусиллями та за спільні кошти буде дітям. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, зустрічний позов не визнали. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зустрічний позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в зустрічній позовній заяві. Вислухавши пояснення позивача [PERSON] його представника [PERSON] , представника відповідачки [PERSON] , покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що з 02 листопада 2003 року сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Бородянського районного суду від 13 вересня 2021 року /а.с.6-7,8-9/. За договором купівлі-продажу житлового будинку від 18 жовтня 2006 року відповідачка [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] /а.с.13-14,15,16,20,145-151/. Рішенням Пісківської селищної ради від 18 серпня 2008 року відповідаці [PERSON] було надано дозвіл на будівництво нового будинку і господарських будівель по [ADDRESS] , після закінчення будівництва нового будинку, старий будинок необхідно було знести /а.с.17/. Рішенням виконавчого комітету Пісківської селищної ради від 2 березня 2012 року погашено право власності [PERSON] на старий будинок за адресою: [ADDRESS] , а рішенням виконавчого комітету Пісківської селищної ради від 14 серпня 2018 року визнано факт знесення цього будинку /а.с.25,27/. На підставі рішення Пісківської селищної ради від 24 липня 2008 року [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0835 га, кадастровий номер 32210556:01:020:0015, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] /а.с.21,22-24/. Як вбачається з копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04 січня 2022 року, 16 серпня 2018 року, на підставі рішення виконавчого комітету Пісківської селищної об`єднаної територіальної громади від 8 травня 2018 року, за відповідачкою [PERSON] зареєстроване право власності на новий житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер 32210556:01:020:0015, площею 0,0835 га /а.с.28-29/. Згідно копій довідки виконавчого комітету Пісківської селищної ради від 23 жовтня 2023 року, акту депутата Пісківської селищної ради від 19 жовтня 2023 року в будинку по [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , колишня дружина [PERSON] - [PERSON] в цьому будинку зареєстрована, але не проживає за даною адресою з липня 2021 року /а.с.30-31/, що також визнається і сторонами. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона є матір`ю позивача. У 2003 році позивач одружився із відповідачкою, як одружилися вони проживала по [ADDRESS] , потім почали збирати кошти щоб купити окремий будинок. У 2004 році у них народилась дитина, а в 2006 році вони купили старенький будинок, майже не придатний до проживання із метою знесення та будівництва нового будинку для своєї сім`ї. У 2007 році позивач із своїм батьком заклали фундамент під новий будинок. У 2008 році робили коробку, закупили ракушняк, цеглу, клали кладку наймані працівники, а підсобними були позивач і його батько. У 2009 році у сторін народилась двійня, вони у будинку зробили одну кімнатку, щоб можна було туди перейти і жити. Приблизно у 2017-2018 роках позивач із своїм батьком побудували біля нового будинку хлів і погріб. У 2019 році вони почали будівництво гаража. Вони проживали добре, позивач працював на Пісківському склозаводі, відповідачка працювала в дитячому садочку. Будинок будувався дуже довго, майже 9 років. В 2018 році здали його в експлуатацію. У 2020 році у них почалися проблеми, почалися ревнощі, гульки. З липня 2021 року відповідачка винесла свої речі, покинула дітей і пішла на квартиру, а позивач залишився проживати з дітьми. Потім вони хотіли подарувати будинок дітям, але не вийшло, почалася війна, відповідачка виїхала за кордон. Будинок будувався за їхні спільні кошти, вони обоє працювали, відкладали, вона (свідок) разом із своїм чоловіком допомагали. На даний час будинок не закінчений, не добудований другий поверх. Відповідачка зняла з реєстрації позивача і свою повнолітню доньку [PERSON] , яка на даний час проживає у м.Біла Церква. Свідок [PERSON] , показала, що вона є донькою сторін, будинок в [ADDRESS] , будувався її батьком і дідусем, будинок будувався за сімейні кошти. Вона (свідок) була змушена виїхати з будинку 28 грудня 2023 року, так як мати виписала її, від дій матері отримала фізичні ушкодження здоров`ю, у зв`язку з чим зверталась до правоохоронних органів. З 2021 року відповідачка не проживає у будинку. Гараж будував сам батько. Кошти на будівництво будинку надавались зі сторони батька, дідуся і бабусі, вони мали заощадження і всі ці заощадження пішли на будівництво будинку. Самого будівництва будинку не пам`ятає, пам`ятає лише внутрішні роботи, іноді навіть допомагала. Коли почалось будівництво будинку не знає, бо їй було десь 6-7 років. Відповідачка сама залишила будинок, з 28 липня 2021 року у будинку більше не з`являлась. Після того як вони посварились, мати почала говорити, що це її будинок. Свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що вони є сусідами сторін, десь більше 20 років тому вони купили старий будинок, почали будувати новий. Будували вони хату приблизно 3-5 років. Біля хати вони працювали постійно обоє, батько [PERSON] теж допомагав, працювали наймані працівники. Потім відносини між сторонами зіпсувалися. Зі слів відповідачки їм (свідкам) відомо, що її мати продала будинок і дала їй кошти на будівництво будинку. На даний час відповідачка не проживає у будинку. Свідок [PERSON] , показала, що вона є сестрою відповідачки. В Новоград-Волинському Житомирської області була квартира [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , [PERSON] та відповідачці, вона була продана у 2005 році за 19 тисяч доларів. Позивач з відповідачкою забрали частину цих грошей для будівництва будинку. У будинку відповідачці не дозволяють жити, вони поміняли замки, не дозволяють їй забрати свої речі. Кошти, отримані від квартири, були витрачені на будівництво будинку. У договорі купівлі-продажу квартири була зазначена менша сума, щоб менше було платити судовий збір, гроші були у доларах, гроші вона (свідок) не перераховувала. До 2021 року вона (свідок) неодноразово приїзджала в будинок сторін, а потім, як відповідачка перестала там проживати, більше не прїжджала. В будівництві будинку приймав участь батько позивача, вона (свідок) приїжджала клеїла шпалери, фарбувала, білила, позивач під будинок заливав фундамент, підлогу вкладав, штукатурку робив, коробку і дах робили наймані працівники. Зі слів відповідачки їй (свідку) відомо, що будинок купувався із земельною ділянкою теж за кошти, отримані від продажу квартири за 5500 тисяч доларів. Свідок [PERSON] показала, що у 2006 році її мати [PERSON] купувала квартиру у м. Новоград-Волинський Житомирської області, вона (свідок) була присутня при передачі коштів у нотаріуса, і була сім`я [PERSON] , батьки [PERSON] і її сестра. Квартира була куплена за 19 тисяч доларів. Відповідно до п.3,5 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 СК України, встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обгрунтування своїх заперечень щодо позову [PERSON] та вимог за зустрічним позовом відповідачка посилається на те, що будинок за вищезазначеною адресою нею було придбано за власні кошти, за ці ж кошти на його місці було збудовано новий будинок, а тому дане майно є її особистою приватною власністю. Однак, дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, жодних доказів будівництва спірного будинку за особисті кошти відповідачки суду не надано. При цьому суд не приймає до уваги покази свідків [PERSON] і [PERSON] щодо продажу квартири у м. Новоград-Волинський, де малась частка і відповідачки, за 19000 доларів США, оскільки дана обставина суперечить сумі угоди, зазначеній в самому договорі купівлі-продажу від 10 серпня 2006 року (3329 грн.) (а.с.63). Сам же будинок по [ADDRESS] було придбано [PERSON] за договором купівлі-продажу від 18 жовтня 2006 року за суму 21113 грн. (а.с.13-14). Крім того, суду не надано жодних доказів вкладення відповідачкою коштів, отриманих від продажу належної їй 1/3 частки вказаної квартири саме у будівництво нового будинку. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні посвідчили, що даний будинок будувався спільними силами сторін, їх родичів та за їх кошти. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що житловий будинок по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю сторін, а тому позов [PERSON] в цій частині необхідно задовольнити. Так як право власності на спірну земельну ділянку відповідачкою набуто внаслідок її приватизації на підставі рішення Пісківської селищної ради від 24 липня 2008 року,\~то до\~вирішення питання\~поділу житлового\~будинку,\~для будівництва\~та обслуговування\~якого вона\~була надана,\~дана ділянка\~є особистою приватною власністю відповідачки і підстав для визнання цього майна спільною сумісною власністю сторін, суд не вбачає, то в цій частині в позові [PERSON] необхідно відмовити. Оскільки підстав\~для визнання\~спірного житлового\~будинку особистою\~приватною власністю\~ [PERSON] \~не встановлено,\~ земельна\~ділянка єїї особистою приватною власністю згідно діючого законодавства і додаткового визнання права власності не потребує, вказаний житловий будинок є спільним майном сторін, доказів створення позивачем перешкод відповідачці у користуванні будинком суду не надано, і відсутні підстави для виселення позивача з цього будинку, то в зустрічному позові [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: partial