Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання її, [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] на час його смерті [INFO] . В обґрунтування заяви зазначила, що її батько - [PERSON] помер [INFO] . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Окрім заявниці, спадкоємцем є її брат - [PERSON] . Заявниця звернулася до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Пазинича Р.В. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, однак 13.02.2025 отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск строку подання заяви про прийняття спадщини та відсутності документів про спільне проживання зі спадкодавцем на момент його смерті. Заявниця була зареєстрована за іншою адресою, хоча постійно проживала з батьком за адресою: [ADDRESS] , а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька, так як не відмовлялася від спадщини. Для підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] звернулася до суду. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 березня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд. В судове засідання заявник та її представник, адвокат Долженко О. М. не з`явилися. Надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, заяву підтримали повністю та просили задовольнити (а.с. 65). Заінтересована особа - приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Пазинич Р. В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив (а.с. 32). Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення заяви [PERSON] не заперечував (а.с. 64). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.19). [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.6-8). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-18). Заявниця звернулася до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Пазинича Р.В. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, однак 13.02.2025 отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск строку подання заяви про прийняття спадщини та відсутності документів про спільне проживання зі спадкодавцем на момент його смерті (а.с.20). Окрім заявниці, спадкоємцем є її брат - [PERSON] (а.с.23). Відповідно до акту про спільне проживання осіб на день смерті від 18.12.2024 року [PERSON] постійно проживала разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] до дня його смерті [INFO] (а.с.24). На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати, заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно з ст. Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Встановлення факту постійного проживання спадкодавця з заявником на момент відкриття спадщини, має для заявника юридичне значення і потрібне для належним чином оформлення спадкових прав після смерті батька. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved