Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.02.2023 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва суду з позовом (який було уточнено щодо кола відповідачів) до Територіальної громади м.Києва в особі Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач, як донька, є єдиним спадкоємцем першої черги за померлою матір`ю. У встановлений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийнятя спадщини у звязку з тривалою важкою хворобою (онко захворювання, 5 циклів хіміо терапій, які супроводжувалися ускладненнями та алергічними реакціями), тому була змушена лікуватися та витрачати свої сили та час, кошти на подолання хвороби. Стан здоров`я не дозволив вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Вважає, що пропустила строк з поважної причини, тому за захистом своїх законних прав звернулася до суду. 26.02.2024 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом [PERSON] до Святошинської районної державної адміністрації м. Києва про визначення додаткового строку для подачі заяви для прийняття спадщини - передано за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2024 вказана цивільна справа розприділена судді [PERSON] Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.03.2024 відкрито провадження у вказаній справі. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.05.2024, занесеною до протоколу судового засідання, замінено неналежного відповідача - Святошинську районну державну адміністрацю м. Києва на належного відповідача - Деснянську районну в м. Києві державну адміністрацію. Відповідно до вимог ч. 11 ст. 33 ЦПК України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2024 цивільна справа підлягала новому автоматизованому розподілу у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді та розподілена судді Саламон О.Б. 11.12.2024 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва прийнято цивільну справу за позовом [PERSON] до Деснянської районної державної адміністрації міста Києва, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.01.2025, занесеною до протоколу судового засідання, замінено неналежного відповідача - Деснянську районну державну адміністрацю м. Києва на належного відповідача - Територіальну громаду м.Києва в особі Київської міської ради. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на викладене у позові. Представник відповідача Територіальної громади м.Києва в особі Київської міської ради скористався правом подачі відзиву, у якому зазначив, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Якщо спадоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Доказом поважності причини пропущення позивачем строку для прийняття спадщини після померлої матері є виписка із медичної карти амбулаторного хворого № 13747 від 29.01.2024, видана Національним інститутом раку, відповілно до якої вбачається, що [PERSON] обстежується та лікується в НІР з 2023 року. Позивачу проведено лікування з 10.05.2023 5 циклів ПХТ (19.06.2023, 10.07.2023, 31.07.2023, 21.08.2023, 11.09.2023, 02.10.2023). У зв`язку з клінічно значимими токсичними проявами у вигляді алергічної реакції їй було змінено лікування. Просить рішення ухвалити у відповідності до чиного законодавства. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При здійсненні правосуддя (ст. 5 ЦПК) суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено наступні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, в квартирі за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [INFO], яка померла [INFO] , та [PERSON] , її чоловік, 1940 року народження, який помер [INFO] . Розпорядженням органу приватизації Ватутінської районної державної адміністрації м. Києва від 27.04.1998 за № 3505 вищевказана квартира приватизована на двох осіб - [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Позивач [PERSON] участі у приватизації не приймала і зареєстрована в квартирі не була. Після смерті [INFO] [PERSON] його дружина - [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті. [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] . Позивач, як донька, є єдиним спадкоємцем першої черги за померлою матір`ю. Родинні зв`язки між позивачем та померлою [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У встановлений законом шестимісячний строк (до 02.07.2023) позивач не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийнятя спадщини у зв`язку з тривалою важкою хворобою (онко захворювання, 5 циклів хіміо терапій, які супроводжувалися ускладненнями та алергічними реакціями, тому була змушена лікуватися та витрачати свої сили та час, кошти на подолання хвороби. Стан здоров`я не дозволив вчасно подати заяву про прийняття спадщини. 25 грудня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Громовою О.П. відмовлено у [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини і вважається такою, що не прийняла спадщину. Приватний нотаріус Громова О.П. на запит суду надала інформацію про неможливість надати копію спадкової справи щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки спадкова справа не заводилась. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1233 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним,неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261 - 1265 ЦК України. Статтею 1258 ЦК України визначено черговість спадкування за законом, зокрема: «1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 2. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Разом з тим, за змістом ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Цим же пунктом передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 565/1145/17 (Постанова від 26.06.2019 року). На виконання вимог ст. 81 ЦПК України позивачем надано докази на підтвердження поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини, при цьому відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували ці обставини. Позивач обгрунтовує причину пропущення строку звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини тим, що не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийнятя спадщини у зв`язку з тривалою важкою хворобою (онко захворювання, 5 циклів хіміо терапій, які супроводжувалися ускладненнями та алергічними реакціями, тому була змушена лікуватися та витрачати свої сили та час, кошти на подолання хвороби. Стан здоров`я не дозволив вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Доказом поважності причини пропущення позивачем строку для прийняття спадщини після померлої матері є виписка із медичної карти амбулаторного хворого № 13747 від 29.01.2024, видана Національним інститутом раку, відповілно до якої вбачається, що [PERSON] обстежується та лікується в НІР з 2023 року. Позивачу проведено лікування з 10.05.2023 5 циклів ПХТ (19.06.2023, 10.07.2023, 31.07.2023, 21.08.2023, 11.09.2023, 02.10.2023). У зв`язку з клінічно значимими токсичними проявами у вигляді алергічної реакції їй було змінено лікування. Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, поважність причин пропущення строку для прийняття спадщини та наявність правових підстав для задоволення позову. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини. Відтак, оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, суд вважає, що для прийняття спадщини достатнім є тримісячний строк з моменту набрання законної сили цим рішенням.

Outcome: approved