Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

У січні 2025 року представник Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача\~ заборгованість за послуги постачання теплової енергії в розмірі 17555,27 грн, суму на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 39,70 грн, три відсотки річних в сумі 9,17 грн за період з 01.11.2021 по 01.02.2022, суму на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів 502,41 грн, три відсотки річних в сумі 117,17 грн за період з 01.01.2024 по 01.01.2025\~ та судові витрати по справі. В обґрунтування позову вказано, що згідно особового рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , за період з 01.11.2021 по 01.01.2025, рахується заборгованість за надані позивачем послуги постачання теплової енергії в розмірі 17555,27 грн. В добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги не виконуються. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2025 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою суду від 14 лютого 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання у справі на 02 квітня 2025 року. Позивач в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи помідомлені належним чином. Судом 02.04.2025 року за вх..№17376 отримано заяву, в якій представник позивача Мартиненко Т.М., яка діє на підставі довіреності, просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Судом 02.04.2025 року за вх..№ 17380 отримано заяву, в якій відповідач просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що по особовому рахунку № [NUMBER] , який відкрито Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , рахується заборгованість за спожиті послуги теплопостачання перед КП БМР «Білоцерківтепломережа» в розмірі 17555,27 грн за період з 01.11.2021 по 01.01.2025, що підтверджується розрахунковим листом абонента, наданого позивачем. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію про наявність заборгованості з вимогою сплатити її, яка залишилася без задоволення. Позивач провів розрахунок суми на яку збільшилась вказана заборгованість внаслідок інфляційних процесів 39,70 грн, три відсотки річних в сумі 9,17 грн (за період з 01.11.2021 по 01.02.2022), суми на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів 502,41 грн, три відсотки річних в сумі 117,17 грн (за період з 01.01.2024 по 01.01.2025). При вирішенні спору суд виходить з наступного. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. Згідно частини першої статті 9 даного Закону - споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 14.02.2018 у справі № 462/6393/15-ц. Відповідно до п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 року фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Пунктом 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії встановлено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. (п.36,37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії). Відповідно до ч.1, ч.4 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами статті 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як роз`яснив Верховний Суд України у постанові від 16 грудня 2015 року по справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України. Отже, згідно вищенаведених правових норм обов`язком відповідача, як споживача комунальних послуг є своєчасна їх оплата, згідно затверджених в установленому порядку тарифів з дотриманням вимог законодавства. Відповідач, який є споживачем вказаних послуг, допустив порушення вимог законодавства, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за централізоване опалення у\~ розмірі 17555,27 грн. за період з 01.11.2021 по 01.01.2025. Суд, перевіривши розрахунок наданий позивачем, дійшов висновку, що суму на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів становить 39,70 грн., три відсотки річних 9,17 грн.(за період з 01.11.2021 по 01.02.2022), суму на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів 502,41 грн, три відсотки річних 117,17 грн (за період з 01.01.2024 по 01.01.2025). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, вважає, що позов обґрунтований, тому підлягає до задоволення в повному обсязі. Звертаючись до суду з позовною заявою позивач просив суд стягнути з відповідача судовий збір в сумі 3028,00 грн. Однак, згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 1514,00 грн. сплаченого при поданні позову у розмірі 3028,00 грн., а іншу частину судового збору в розмірі 1514,00 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved