Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування в особі Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей» ДОБРЕ ВДОМА «ДОР», про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, на утримання малолітньої дитини, в якому просив позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи, яка буде виконувати обов`язок законного представника дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що 10 січня 2025 року до відділу соціального захисту Підгородненської міської ради надійшло анонімне повідомлення № 002 про дитину, [PERSON] . Зміст повідомлення: хлопчик, орієнтовно 11-12 років, перебуває на вулиці, має занедбаний вигляд, голодний, на тілі присутні синці. Зі слів хлопчика він боїться йти додому бо його там б?ють (співмешканець мами, сидів у в?язниці). Мати має ознаки вживання алкоголю, безробітна, веде не здоровий спосіб життя, батьківські обов?язки не виконує, є загроза життю дитини. Дана сім?я неодноразово потрапляла в поле зору соціальних служб. Декілька разів у матері дитини, [PERSON] , було відібрано пояснення, щодо ситуації. Листом від 19 листопада 2024 року вх. № 3685е комунальний заклад «Центр надання соціальних послуг» Підгородненської міської ради повідомляє про обставини, які склалися під час надання соціальної послуги «Соціальний супровід» родині [PERSON] . Відповідно до протоколу комісії з захисту прав дитини Підгородненської міської ради від 29 жовтня 2024 року № 15 «Про надання соціальної послуги «Соціальний супровід» сім?ї [PERSON] з питання не виконання батьківських обов?язків по відношенню до свого сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] було роз?яснено принципи надання соціальної послуги «Соціальний супровід», [PERSON] погодилась на співпрацю з фахівцями центру надання соціальних послуг. Для організації та здійснення соціального супроводу сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно подолати дані обставини, складається план подолання негативних впливів на родину. Всі заходи для виконання даного плану, який складається спільно з родиною, підтверджуються підписанням договору. Також позивач в своїй позовній заяві повідомляє наступне: фахівці із соціальної роботи центру надання соціальних послуг двічі вийшли в родину [PERSON] , яка зараз мешкає за адресою: [ADDRESS] , з будинку ніхто не вийшов, на телефонні дзвінки мати не відповідає, тож здійснювати заходи відповідно наказу Міністерства соціальної політики України від 31.03.2016 р. № 318 «Про затвердження Державного стандарту соціальний супровід сімей, які перебувають в складних життєвих обставинах» не має можливості. Неодноразово надходили листи з гімназії № 1 Підгородненської міської ради стосовно відсутності дитини на навчанні та загрози здоров?ю дитини. Згідно листа гімназії № 1 Підгородненської міської ради від 30 серпня 2024 року вх. № 1503 [PERSON] , [INFO] , який проживає з мамою, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , знаходиться в складних життєвих обставинах, є загроза здоров?ю та життю дитини. Мама [PERSON] не виконує батьківських обов`язків. За інформацією на сьогоднішній день зі слів його друзів та сусідів, в сім?ї [PERSON] з?явився вітчим, який неодноразово піднімав руку і на хлопчика, і на його матір. Діти помітили синець на нозі у хлопчика. Дитина в різний час доби знаходиться далеко від будинку. Постійно ходить голодний і просить, щоб сусіди його погодували. Мати [PERSON] постійно пиячить, влітку в будинку сталася пожежа, вигоріли речі. На звернення вчителів в минулому навчальному році з сім?єю [PERSON] працювали спеціалісти Служби у справах дітей, але мама не робить позитивних висновків. Ситуація погіршується, дитина бездоглядна. Листом від 17 вересня 2024 року № 185 гімназії № 1 Підгородненської міської ради, адміністрація гімназії повідомляє про не виконання батьківських обов?язків [PERSON] по відношенню до своєї дитини, здобувача освіти 5-Б класу [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою [ADDRESS] . Учень на сьогоднішній день не відвідує навчальні заняття (в онлайн форматі) протягом 10-ти днів, не виконує завдання надані вчителями-предметниками, дитина не залучена до освітнього процесу, в сім?ї є загроза здоров?ю та життю дитини. Класним керівником та заступником директорки з виховної роботи були проведені бесіди з мамою дитини та, на жаль, вони не дали бажаного результату. Згідно характеристики на учня 5-Б класу [PERSON] , дитина проживає з мамою, [PERSON] . Є загроза здоров?ю та життю дитини. Мама [PERSON] не виконує батьківських обв?язків. Під час очного навчання учень відвідував уроки, хоч і деякі пропускав. Але домашні завдання ніколи на виконував. Однак на уроках був активним. Зовнішній вигляд [PERSON] був неохайний, брудний одяг, руки, обличчя та волосся. Позитивні сторони [PERSON] : вмів дружити, завжди мав з собою смаколик, яким пригощав однокласників. Але якщо потрапляв в «нехорошу» компанію, поведінка погіршувалася. Під час дистанційного навчання учень постійно пропускає уроки. Класний керівник постійно телефонує мамі. У неї завжди є якісь причини (розбив телефон чи зламався, захворів). Обіцяли, що придбають новий телефон. Ввійшовши в їхню ситуацію в сім?ї та за проханням матері [PERSON] було прийнято рішення, що хлопчик буде виконувати завдання та у відведений для цього час приноситиме виконані завдання, будемо наздоганяти втрачені знання. На жаль учень не дотримувався графіків, відведених для зустрічі. Приходив, коли заманеться. Мама також часто ігнорувала дзвінки та попередження. Мати [PERSON] постійно пиячить. Мати жодного разу не зателефонувала класному керівнику, не поцікавилася навчанням своєї дитини, жодного разу не відвідувала батьківських зборів. Відповідно направлення Дніпровської ліги соціальних працівників № 42 від 05 березня 2024 року щодо сім?ї [PERSON] жінка ухиляється від виконання батьківських обов?язків, має ознаки вживання алкоголю. На постійній основі залишає дитину без догляду, не має постійного місця роботи. Сім?ї надавалася послуга формування навичок відповідального батьківства, консультація психолога проекту. В розмові зі спеціалістами служби у справах дітей Підгородненської міської ради мати, [PERSON] , повідомила, що сімейним лікарем її сина, [PERSON] , є [PERSON] . Проте листом від 14 січня 2025 року вх. № 143 від ФОП [PERSON] було повідомлено, що декларація у дитини з сімейним лікарем [PERSON] недіюча з 01 листопада 2021 року. На прийом та профілактичні огляди не зверталися до сімейного лікаря [PERSON] з 2021 року. Останній огляд сімейного лікаря був 11 вересня 2020 року. Спеціалісти служби у справах дітей Підгородненської міської ради неодноразово здійснювали вихід за адресою проживання сім?ї [PERSON] , проте зазвичай ніхто не виходив до них. 28 травня 2024 року було складено акт обстеження умов проживання № 45. Дитина на момент обстеження проживає у бабусі. Члени комісії вважають, що для дитини не створені належні умови проживання. З матір?ю проведено бесіду щодо відповідальності за неналежне виконання батьківських обов?язків. 13 січня 2025 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Підгородненської міської ради (далі Комісія) було розглянуто питання стосовно доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно дитини: [PERSON] , [INFO] . На Комісію було запрошено матір дитини яка надала наступні пояснення: її син, [PERSON] , постійно все ламає, телефони, планшет. Також походження синців на його тілі пояснила тим, що він постійно з усіма б?ється через що з?являються синці. Дослідивши всі наявні матеріали у відношенні гр. [PERSON] , [INFO] , та її дитини, [PERSON] , [INFO] , Комісія дійшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав матері стосовно дитини з метою захисту прав та інтересів дитини. 14 січня 2025 року виконкомом Підгородненської міської ради було прийнято рішення «Про негайне відібрання дитини у батьків та її влаштування». Ухвалою суду від 27 січня 2025 року відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 13 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи є заява про розгляд справи за відсутністю позивача, вимоги позивача просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи є заява про розгляд справи без її участі, заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особі до суду не з`явився, про час та дату повідомлявся належним чином, проте про причини неявки не повідомив, відповідних заяв чи/або клопотань не надавав. Суд, дослідивши матеріали справи та надані заяви та докази, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 10 лютого 2014 року, [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Батько дитини - [PERSON] , записаний у відповідності до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України (за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини - за її вказівкою, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження). З повідомлення/інформації про сім`ю/особу, яка перебуває у складних життєвих обставинах від 10 січня 2025 року №002 від КЗ «Центр надання соціальних послуг» було встановлено, що [PERSON] , перебував на вулиці, маючи занедбаний вигляд, голодний та боявся йти додому, бо його там б`ють (співмешканець матері, який сидів у в`язниці). Мати має ознаки вживання алкоголю, безробітня, веде не здоровий спосіб життя, батьківські обов`язки не виконує, є загроза життю дитини. Згідно акту № 45 від 28 травня 2024 року головним спеціалістом та начальником відділення соціальної роботи ССД Підгородненської міської ради здійснено виїзд в сім`ю за адресою: [ADDRESS] . У ході планової перевірки було виявлено, що дитина момент перевірки проживала у бабусі за адресою [ADDRESS] . Також на момент візиту в будинку були розкидані речі на підлозі, дитина не має окремого ліжка, стола для виконання домашніх завдань. Члени комісії вважають, що для дитини не створено належних умов. З матір`ю було проведено бесіду щодо відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Тобто, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою, та за умови, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Та суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13). Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження №14-327цс18. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 20 січня 2020 року у справі №654/1409/19 та від 16 грудня 2020 року у справі №588/1781/19. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не надано належних та допустимих доказів, в розумінні 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Натомість, відповідно до акту обстеження умов проживання встановлено, що відповідач мешкає у цегляному будинку з електропостачанням, який складається з трьох кімнат. Що стосується зазначених даних, щодо вживання алкогольних напоїв відповідачем, то в матеріалах справи відсутні належні докази, що відповідач перебуває на обліку у лікаря з приводу зловживання спиртними напоями. Наведене підтверджує заперечення відповідача проти позбавлення її батьківських прав. Отже, позивач не надав належних доказів свідомого умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків стосовно малолітньої дитини, що відповідач систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Тобто, позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини не забезпечуватиме насамперед інтересів самої дитини, а висновок органу опіки та піклування щодо такої доцільності в матеріалах справи відсутній. Суд враховує бажання відповідача зберегти родинні зв`язки з дитиною, бажанням повернути її додому. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення її батьківських прав свідчить про її інтерес до дитини, бажання проживати з дитиною. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19. За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо винної поведінки відповідача та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, що могло б бути підставою для позбавлення останньої батьківських прав, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову. Проте, також, суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню малолітньої дитини та покласти на Орган опіки та піклування в особі Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачем про справі. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні, позивач звільнений від сплати судового збору за Законом, отже судові витрати (судовий збір) залишити за рахунок держави.

Outcome: dismissed