Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 31.03.2025 у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Рікон-лайн» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи на виробництві, позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Рікон-лайн» на користь [PERSON] у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти в сумі 800\~000,00 грн. Під час ухвалення рішення судом серед іншого було вирішено призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат у справі, що було обумовлено необхідністю подання представниками сторін доказів понесених витрат їх довірителями на професійну правничу допомогу. Судове засідання призначено на 14 год 15 хв 09 березня 2025 року та зобов`язано представників сторін надати суду докази щодо понесених судових витрат сторонами. Такі докази надані представниками у визначений судом строк. Зокрема, представник позивача адвокат Ковтун А. В. на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем [PERSON] , надав суду відповідні докази та просив стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 43\~000,00 грн. У свою чергу представник відповідача адвокат Архипенко О. А. на підтвердження витрат його довірителя на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем ТОВ «Рікон-лайн», надав суду відповідні докази на підтвердження загального розміру витрат на правничу допомогу у сумі 109 800,00 грн, та просив суд стягнути з позивача на користь його довірителя понесені судові витрати пропорційно розміру відмовленим позовним вимогам, тобто 74\~664,00 грн. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Ковтун А. В. у судове засідання з розгляду питання про ухвалення додаткового рішення не з`явився. Представник надав суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із його зайнятістю у іншому судовому розгляді. Відповідно до положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Представник відповідача адвокат Архипенко О. А. просив суд під час розгляду питання про розподіл судових витрат провести його пропорційно розміру задоволених позовних вимог та урахувати загальний розмір судових витрат відповідача. Зокрема щодо заявлених до відшкодування позивачем витрат на правничу допомогу не заперечував щодо їх стягнення пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 32 %. Також просив стягнути на користь ТОВ «Рікон-лайн» понесені відповідачем витрати на правничу допомогу та на залучення експерта пропорційно 68 %. Також не заперечував щодо стягнення з відповідача судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо невідповідності у акті виконаних робіт зазначених об`ємів наданих послуг, а саме участь у засіданні, яке не відбулося, а також транспортні витрати на таке засідання та засідання, проведене у дистанційному режимі, пояснив помилкою при проведенні підрахунків. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи у частині, яка стосується питання про розподіл судових витрат, а також додатково подані учасниками докази, суд дійшов таких висновків. Згідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу, а також пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір». Розміри ставок судового збору установлені статтею 4 вказаного Закону. Зокрема пунктом 1.1.2. частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем, ставка судового збору встановлена у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. [PERSON] звернувся до суду із даним позовом 07.05.2024, визначивши ціну позову у розмірі 1\~500\~000,00 грн. Заява про збільшення позовних вимог до 2\~500\~000,00 грн моральної шкоди подана до суду 17.09.2024, відповідно для визначення розміру судового збору врахуванню підлягає прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2024, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» у розмірі 3\~028,00 грн (статті 7 Закону). Отже, при зверненні до суду [PERSON] , з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, судовий збір, від сплати якого він був звільнений, становив максимальний його розмір та дорівнював 15\~140,00 грн (3\~028,00 грн х 5 = 15\~140,00 грн). За наслідками розгляду цивільної справи [PERSON] заявлені ним позовні вимоги судом були задоволені частково у розмірі 800\~000,00 грн, що становить 32 % від остаточно визначеної ціни позову (800\~000,00 грн / 2\~500\~000,00 грн х 100 % = 32 %). За наведених обставин судом встановлені підстави для покладення судового збору у даній справі на відповідача ТОВ «Рікон-лайн» пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 4\~844,80 грн, з його стягненням на користь Державного бюджету України (15\~140,00 грн х 32 % / 100 % = 4\~844,80 грн). Щодо інших судових витрат, пов`язаних із розглядом цивільної справи за позовом [PERSON] , суд ураховує таке. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України регламентовано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи (п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Визначення витрат, пов`язаних із залученням експертів та проведенням експертиз, наведений у статті 139 ЦПК України, у частині 7 якої зазначено, що розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. На підтвердження понесених ТОВ «Рікон-лайн» витрат на залучення експерта суду наданий акт здачі приймання висновку експерта № 560/24-23 від 18.10.2024, відповідно до якого загальна вартість таких витрат визначена у розмірі 19\~992,19 грн (т. 1 а.с. 211). Аналізуючи наведене суд першочергово враховує, що під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] наданий стороною відповідача висновок експерта від 18.10.2024 не був взятий до уваги та не мав доказового значення під час ухвалення рішення про часткове задоволення позову. Відповідно такі витрати ТОВ «Рікон-лайн» не пов`язані із розглядом справи, тому не підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічні висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц. Обов`язок попереднього визначення суми судових витрат встановлений статтею 134 ЦПК України, відповідно до якої разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (частина 1 вказаної статті). Можливі негативні наслідки порушення такого обов`язку стороною регламентовані законодавцем у частині 2 цієї статті, відповідно до якої у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат. З матеріалів справи судом встановлено, що представник відповідача почав приймати участь у її розгляді з 11.06.2024 (т. 1 а.с. 61-63). Перша заява по суті спору, а саме відзив на позовну заяву поданий 31.10.2024 (т. 1 а.с. 187-194). Після цього представник відповідача адвокат Архипенко О. А. неодноразово подавав додаткові пояснення (т. 2 а.с. 23-26, 55-57) та клопотання про долучення доказів (т. 2 а.с. 49-54, 58-66). Проте попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат ним наданий не був, хоча виходячи зі змісту долучених доказів порядок визначення розміру гонорару адвоката був визначений сторонами ще 11.06.2024 (0,3 мінімальної з/п за годину роботи адвоката), а вже 15.07.2024 була здійснена оплата в сумі 45\~000,00 грн, тобто ще до подання відзиву на позовну заяву. Наведене дає підстави для висновку про відмову у відшкодуванні відповідачі витрат на правничу допомогу. Такі висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові 12.11.2019 у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19). При зверненні до суду із даною позовною заявою позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, відповідно до якого витрати на професійну правничу допомогу адвоката визначені у загальному розмірі 80 000 грн. На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучена копія договору про надання правової допомоги від 23.10.2023, укладеного між [PERSON] та адвокатом Ковтуном А. В.; копія додаткової угоди № 2 від 23.10.2023, якою визначена вартість послуг адвоката у розмірі 25\~000,00 грн за представництво інтересів клієнта у справі, а також окремо 3\~000,00 грн за участь адвоката у судових засіданнях; копія акту виконаних робіт від 03.04.2025, яким узгоджена вартість правничої допомоги становить 43\~000,00 грн; та копія прибуткового касового ордеру № 39 від 03.04.2025 на підтвердження факту сплати позивачем адвокату гонорару у повному обсязі в сумі 43\~000,00 грн. Наведені докази у своїй сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вони підлягають стягненню з ТОВ «Рікон-лайн» на користь [PERSON] пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 13\~760,00 грн (43\~000,00 грн х 32\~% / 100\~% = 13\~760,00 грн). На підставі викладеного,

Outcome: approved