Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на початку квітня 2024 року позивач мав намір подарувати своїй доньці нерухоме майно, однак прибувши до нотаріуса останній повідомив про неможливість посвідчення такого правочину, оскільки у відповідних реєстрах містяться заборони на відчуження майна, що внесені на підставі звернення Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Ухвалою судді від 28.01.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено праву до підготовчого засідання. 04.04.2025 року ухвалою суду закрито підготовче, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Представники відповідача ТОВ «Затишок» в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії». Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази приохоть до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на початку квітня 2024 року позивач мав намір подарувати своїй доньці нерухоме майно, однак прибувши до нотаріуса останній повідомив про неможливість посвідчення такого правочину, оскільки у відповідних реєстрах містяться заборони на відчуження майна, що внесені на підставі звернення Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Звернувшись до Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) останній повідомив про наявність спірних обтяжень зареєстрованих Виконавчим комітетом Обухівської міської ради та Обухівською державною нотаріальною конторою, а саме: - обтяження: 22468252, Державний реєстратор: Литовченко Тетяна Олександрівна, Виконавчий комітет Обухівської міської ради, Київська обл., Документи, подані для державної реєстрації: лист, серія та номер: 16630, виданий 11.11.2003, видавник: Державна виконавча служба, Обухів РУЮ, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37213114 від 22.09.2017 10:15:45, Литовченко Тетяна Олександрівна, Виконавчий комітет Обухівської міської ради, Київська обл., Вид обтяження: арешт нерухомого майна, Відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , причина відсутності РНОКПП: інша причина відсутності коду, країна громадянства: Україна, відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1352689, 05.10.2004 \~ \~ \~ \~09:00:50, Опис предмета обтяження: состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле ; усе нерухоме майно, Додаткові відомості про обтяження: № реєстра: 1645, внутр. №5001062С2СF44A324F2F, комментарий: Обухів ДНК. - обтяження: арешт (архівний запис), Реєстраційний номер обтяження: 1352689, Зареєстровано: 05.10.2004 09:00:50 за №1352689 реєстратором: Обухівська районна державна нотаріальна контора, 08700, Київська обл., Обухівський р., м.Обухів, вул.Володимира Чаплінського, 3-а, Підстава обтяження: лист, 16630, 11.11.2003, Державна виконавча служба, Обухів РУЮ, Об`єкт обтяження: невизначено, усе нерухоме майно, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , Власник: [PERSON] , [PERSON] , Дата народження [INFO] , Причина відсутності коду: архівний запис, Додаткові дані: Архівний номер: 6315078KIEV478, архівна дата: 11.11.2003, Дата виникнення: 11.11.2003, № реєстра: 1645, внутр. №5001062С2СF44A324F2F, комментарий: Обухів ДНК. У відповідь на адвокатський запит адвоката Роспотнюка В.О. в інтересах позивача до Виконавчого комітету Обухівському міської ради Київської області про надання інформації щодо правової природи обтяження та надання копії документів, останній повідомив, що скановані копії документів щодо вказаного обтяження відсутні, оскільки законодавством на день внесення цих обтяжень не передбачалось обов`язку сканування таких документів. У відповідь на адвокатський запит адвоката Роспотнюка В.О. в інтересах позивача до Обухівської державної нотаріальної контори про надання інформації щодо правової природи обтяження та надання копії документів остання повідомила, що архівні документи за період 2000-2009 роки передані на зберігання до Обласного державного нотаріального архіву Київської області за адресою: Київська обл., м.Вишневе, вул.Лесі України, буд.86. Листом від 18.12.2024 року Київський обласний державний нотаріальний архів (Філія №1) відмовив адвокату Роспотнюку В.О. у наданні копій документів, які підтверджують підставу внесення спірних обтяжень, оскільки адвокати не входять до переліку осіб, яким може бути надано інформацію, що становлять нотаріальну таємницю. На особистому прийомі у Київському обласному державному нотаріальному архіві (Філія №1) 26.12.2024 року позивачу було надано копію листа Відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції від 11 листопада 2003 року та копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.11.2003 року по справі №0494 дв2 за якою виконувалось рішення про стягнення із позивача на користь ТОВ «Затишок» 1781 грн. 15 коп. Звернувшись до Обухівського районного суду Київської області з`ясувалось, що вказана заборгованість стягувалась на підставі виконавчого листа №1-121-95 виданого на підставі вироку Обухівського районного суду Київської області 15.06.1995 року за яким зокрема стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Затишок» 376 920 000 карбованців. У відповідності до п.2 Інструкції про порядок перерахунку звітних і планових показників соціального й економічного розвитку України з українських карбованців у гривні затвердженої спільним наказом Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України, Міністерства статистики України, Національного банку України від 26.09.96 N 131/208/288/88, \~ \~ \~ \~перерахування усіх вартісних звітних і планових показників у гривні здійснюється у такому співвідношенні: 1 гривня дорівнює 100000 карбованців. При цьому \~ \~ \~ \~в останньому розряді цифр менше \~ \~ \~ \~півкопійки відкидаються, а півкопійки і більше округлюються до однієї копійки. Отже, сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Затишок» рівна орієнтовно половині стягнутих коштів за вироком Обухівського районного суду Київської області від 15.06.1995 року. Позивачем сплачено суму заборгованості за вироком Обухівського районного суду Київської області від 15.06.1995 року, що підтверджується платіжною інструкцією про переказ на рахунок виконавчої служби цієї заборгованості. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Згідно зі ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу\~України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в його здійсненні. Згідно з приписами ч.1, 2 ст.386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно з частиною 1 статті 40\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (частина 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ст.\~50\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.1, 2 ст.\~56\~ЗУ "Про\~виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Відповідно до ч. 1 ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 2 статті 59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» зазначено, що в разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. За змістом поданої позовної заяви вбачається, що між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, тобто арешт майна не пов`язаний зі спором про право на це майно. Згідно постанови Касаційного цивільного суду Верхового суду від 28 серпня 2024 року по справі 947/36027/21, вбачається, що наявність протягом тривалого часу арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за умов відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. У справі «Спорррінг і Льонрот проти Швеції» Європейський суд з прав людини звернув увагу, що принцип мирного володіння майном для держави означає не лише обов`язок утримуватися від дій, що можуть призвести до втручання у право особи на мирне володіння майном, а і певних позитивних дій, які необхідні та є умовами мирного володіння, що випливає з того, що держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І Конвенції. Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. Таким чином, зважаючи на вищезазначені обставини, арешт накладений на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності [PERSON] , порушує можливості реалізації позивачем своїх прав власності на таке майно та унеможливлює власнику майна вільно володіти ним, користуватися та розпоряджатися, а тому слід дійти до висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту, так як відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Отже, зважаючи на вищенаведене та враховуючи наявність накладених обтяжень на майно позивача, неможливість їхнього скасування в позасудовому порядку та оскільки позивач, крім звернення до суду з позовом про зняття обтяження захистити своє порушене право не може, відтак наявні підстави для скасування такого обтяження. При цьому суд зазначає, що такі вимоги підлягають задоволенню лише в частині до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАТИШОК», з огляду на таке. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17). Крім того у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження №12-85гс19) зроблено правовий висновок про те, що орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Аналогічна правова позиція підтримана Верховним судом 07 грудня 2022 року у справі № 359/3609/19, провадження № 61-18794св20 (ЄДРСРУ № 107878102).У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що Другий відділ Державної виконавчої служби у м. Черкаси не може бути відповідачем у даній категорії справ. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог до Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене та

Outcome: approved