Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 14.06.2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/10558706-SP підписанням якого акцептував Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті банку: www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов договору. 28.02.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/16-Ф, за умовами якого АТ «ТАСКОМБАНК» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, припинив здійснення платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка становить 41 707,31 грн. та складається із: суми заборгованості по тілу кредиту в розмірі 19 982,18 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 21 725,13 грн.. 21.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 100342741, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Товариство умови кредитного договору виконало та надало позичальнику кошти, які останній мав повернути, проте свої зобов`язання не виконав. 16.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 16072024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 р. укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 100342741. Внаслідок не виконання зобов`язання відповідачем, утворилась заборгованість за кредитним договором № 100342741 від 21.01.2022 р., яка становить 13 125 грн. та складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 9 000 грн., суми заборгованості за відсотками в розмірі 3 025 грн. та суми заборгованості за комісією у розмірі 1 100 грн.. 23.01.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 21844-01/2022, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Товариство умови кредитного договору виконало та надало позичальнику кошти, які останній мав повернути, проте свої зобов`язання не виконав. 31.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 31012023, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 21844-01/2022. Внаслідок не виконання зобов`язання відповідачем, утворилась заборгованість за кредитним договором № 21844-01/2022 від 23.01.2022 р., яка становить 8 175 грн. та складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 3 000 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 5 175 грн.. 11.01.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 213719, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Товариство умови кредитного договору виконало та надало позичальнику кошти, які останній мав повернути, проте свої зобов`язання не виконав. 29.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 29022024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 укладеного між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 213719. Внаслідок не виконання зобов`язання відповідачем, утворилась заборгованість за кредитним договором № 213719 від 11.01.2022 р., яка становить 8 950 грн. та складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5 000 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 3 950 грн.. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 71 957,31 грн., а також судові витрати. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 23.10.2024 року відкрито провадження в справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. 03.02.2025 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, у якій вказав, що позовні вимоги по стягненню заборгованості по кредитному договору №002/10558706-SP не визнає у повному обсязі з мотивів не доведення належними та допустимим доказами факту укладення даного договору, встановлення кредитного ліміту і розміру процентів та перерахування і отримання відповідачем кредитних коштів. Окрім того представник відповідача зазначає, що витяг з реєстру, доданий до матеріалів справи, містить підпис лише представника позивача, у той же час відсутній підпис представника АТ «ТАСКОМБАНК». Щодо вимоги за кредитним договором № 100342741 представник відповідача зазначає, що [PERSON] визнає зазначену у позові заборгованість у розмірі 13 125 грн.. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 21844-01/2022 представник відповідача просить суд відмовити у цій частині з підстав відсутності належних та допустимих доказів, передбачених ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», перерахування відповідачу кредитних коштів та їх отримання. Щодо вимоги за кредитним договором № 213719 представник відповідача вказує, що відповідач частково визнає заборгованість, а саме: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 000 грн.. та заборгованість по відсоткам у розмірі 1 995 грн.. Також просив судові витрати стягнути пропорційно до частини задоволених вимог. 10.02.2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача надала відповідь на відзив, у якому просила позов задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. [PERSON] уклав з АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ТАСКОМБАНК» (далі - Первісний кредитор чи АТ «ТАСКОМБАНК») Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/10558706-SP від 14 червня 2021р. (далі - Кредитний договір), підписанням якого акцептував Публічну пропозицію АТ "ТАСКОМБАНК", яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов Договору. Відповідач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Підтверджує отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом наведеної інформації в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі невиконання зобов`язань за таким договором. Паспорт споживчого кредиту за карткою містить особистий підпис Відповідача (споживача). Таким чином Відповідач у повному обсязі був повідомлений про умови та можливі наслідки на виконання даних умов, погодився їх виконувати, на підставі чого отримав картку банку з кредитним лімітом для особистого користування за власним розсудом. 21 січня 2022р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» (далі ТОВ «МІЛОАН») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 100342741. 11 січня 2022р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (далі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») та [PERSON] було укладено кредитний. 23 січня 2022р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (далі ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 21844-01/2022. У відповідності до умов кожного з вищезазначених договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні договорів. Згідно з умовами укладених договорів, Позичальник зобов`язався повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування коштами та прострочення і виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Нарахування заборгованості здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до нього, саме через неналежне виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань і було нараховано суму заборгованості, яку Позивач просить стягнути. 25.02.2025 року представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив у яких вказав, що позивачем не надані належні докази на підтвердження того, що відповідачу були перераховані кредитні кошти та, що він їх отримав. У той же час відповідач визнає заборгованість по кредитному договору № 100342741 у розмірі 13 125 грн. та частково визнає заборгованість за кредитним договором № 213719, а саме: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 000 грн.. та заборгованість по відсоткам у розмірі 1 995 грн.. Також просив судові витрати стягнути пропорційно до частини задоволених вимог. 31.03.2025року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, у яких вказав, що представником позивача був пропущений строк надання доказів і докази долучені представником позивача до відповіді на відзив судом братися до уваги не повинні. Окрім того вказує, що відповідача визнає заборгованість у загальному розмірі 20 120 грн.. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у відповіді на відзив просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник відповідача адвокат Соболь Б.В. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити частково з мотивів викладених у відзиві, запереченні на відповідь на відзив і додаткових поясненнях. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 13.06.2021 року відповідач підписав заяву № 419747 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договову про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» (а.с. 10). 14.06.2021 року між АТ «ТАСОКМБАНК» та [PERSON] був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/10558706-SP. Підписанням даного договору відповідач акцептував Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті банку: www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов договору. 28.02.2024 року між АТ «ТАСОКМБАНК» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № НІ/11/16-Ф, відповідно до умов якого АТ «ТАСОКМБАНК» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача (а.с. 12-13) Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 укладеного між АТ «ТАСОКМБАНК» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 41 707,31 грн. (а.с. 15). Згідно з розрахунком заборгованості за договором №002/10558706-SP від 14.06.2021 року станом на 31.07.2024 року непогашена заборгованість становить 41 707,31 грн. та складається з: суми заборгованості по тілу кредиту в розмірі 19 982,18 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 21 725,13 грн. (а.с.11). 21.01.2022 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 100342741 (а.с. 20-24). За умовами договору ТОВ «Мілоан» надало відповідачу грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. строком на 25 днів, тобто до 15.02.2022 року (а.с.20). Відповідно до п. 1.5.1 Комісія за надання кредиту: 1 100 грн., яка нараховується за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно з п. 1.5.2 та 1.6 проценти за користування кредитом 3 125,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку за кожен день користування кредитом. Договір про споживчий кредит № 100342741 від 21.01.2022 року було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 16.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 16072024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників (а.с. 26-27). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 13 125 грн. (а.с. 29). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 100342741 від 21.01.2022 року непогашена заборгованість становить 13 125 грн. та складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 9 000 грн., суми заборгованості за відсотками в розмірі 3 025 грн. та суми заборгованості за комісією у розмірі 1 100 грн. (а.с.30). 23.01.2022 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 21844-01/2022 (а.с. 37-38). За умовами договору ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» надало відповідачу грошові кошти в сумі 3 000,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 21.02.2022 року, процентна ставка 2,50 % в день, 912,5 % річних (а.с.37). Договір про надання фінансового кредиту № 21844-01/2022 від 23.01.2022 року було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором W1054. Також відповідач, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором W1054, підписав додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 21844-01/2022 від 23.01.2022 року, у якому міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 38 зворот). 31.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 31012023, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників (а.с. 41-43). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 8 175 грн. (а.с. 45). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 21844-01/2022 від 23.01.2022 року непогашена заборгованість становить 8 175 грн. та складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 3 000 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 5 175 грн. (а.с.46) 11.01.2022 р. між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір № 213719 про надання споживчого кредиту (а.с. 51-55). За умовами договору ТОВ «Селфі Кредит» надало відповідачу грошові кошти в сумі 5 000,00 грн. строком на 21 день, стандартна процентна ставка 1,90 % в день, знижена процентна ставка становить 0,01 % в день (а.с. 51). Відповідно до п. 4.1 договору строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4 договору, якщо між сторонами бде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п 4.2 (пп.4.2.1-4.2.4) договору або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3. (пп. 4.3.1-4.3.2) договору. Договір 213719 про надання споживчого кредиту від 11.01.2022 року було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором Х024. 01.02.2022 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору № 213719 про надання споживчого кредиту від 11.01.2022 року відповідно до умов якої сторони погодили, що 23.02.2022 року є кінцевим терміном повернення кредиту (а.с. 57). 29.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 29022024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників (а.с. 60-62). Відповідно до акту прийому - передачі реєстру боржників до договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 року ТОВ «Селфі Кредит» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників кількістю 7 781 (а.с.63). Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 укладеного між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 8 950 грн. (а.с. 64). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 213719 від 11.01.2022 року непогашена заборгованість становить 8 950 грн. та складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5 000 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 3 950 грн. (а.с.65). Правовою підставою заявлених ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення. Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором № №002/10558706-SP від 14.06.2021 р. то суд зазначає наступне. Так, згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля. Перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ТАСКОМБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статтей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, розмір процентної ставки за користування кредитом, а також строк та порядок повернення кредиту у визначеному розмірі та сплати процентів за користування кредитом. У той же час матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між відповідачем та АТ «ТАСКОМБАНК» було досягнуто згоди, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Суд звертає увагу, що представник позивача долучив лише копію заяви № 419747 від 13.06.2021 року, у той же час відсутня копія договору №002/10558706-SP від 14.06.2021 року, що позбавляє можливості встановити чи дійсно був укладений даний договір, яка відсоткова ставка за кредитним договором та розмір кредитного ліміту. Таким чином у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за договором №002/10558706-SP від 14.06.2021 у розмірі 41 707,31 грн. слід відмовити з підстав недоведеності укладення даного договору. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за договорами № 100342741 від 21.01.2022, № 21844-01/2022 від 23.01.2022 та № 29022024 від 29.02.2024 суд зазначає наступне. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Таким чином, судом встановлено, що з відповідачем дійсно були укладені вищевказані договори з ТОВ «Мілоан», ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Селфі Кредит» про надання кредитних коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин першої, сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № 21844-01/2022 від 23.01.2022 у розмірі 8 175 грн.. У той же час представником позивача не доведено належними доказами факт перерахування грошових коштів за вказаним кредитним договором. Належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно з правовою позицією, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Виписки з рахунків позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, проте вони суду надані не були та сторони не заявляли клопотання про її витребування у банку, окрім того долучена до матеріалів справи інформаційна довідка ТОВ «Універсальні платіжні рішення» не є первинним документом у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача. Розрахунок заборгованості, на який посилався позивач не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Тому суд відмовляє у задоволенні позову у частині стягнення заборгованості за договором № 21844-01/2022 від 23.01.2022 у розмірі 8 175 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19 (провадження № 61-2251св22) зазначено, що суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Відповідач визнав заборгованість у розмірі 13 125 грн., яка виникла унаслідок невиконання умов договору № 100342741 від 21.01.2022 року та частково визнає заборгованість за договором № 213719 від 11.01.2022 року у розмірі 6 995 грн., яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу у розмір 5 000 грн. та суми заборгованості за відсотками у розмірі 1 995 грн., у той же час заперечує щодо стягнення заборгованості по відсоткам у розмір 1 955 грн.. Окрім того подані позивачем докази у їх сукупності підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів та укладення вищевказаних договорів. Відповідно до договору № 213719 про надання споживчого кредиту від 11.01.2022 року відповідач отримав кредит строком на 21 день. Умовами вказаного договору передбачена пролонгація строку кредиту. Відповідач скористався своїм правом продовжити строк кредиту та уклав з ТОВ «Селфі Кредит» додаткову угоду від 01.02.2022 року до договору № 213719 про надання споживчого кредиту від 11.01.2022 року, згідно з умовами якої сторони домовилися продовжити строк кредиту на 21 день і кінцевим терміном повернення кредиту є 23.02.2022 року. Відповідно до розрахунку заборгованості проценти нараховувалися включно по 22.02.2022 року, що відповідає умовам вищевказаного договору. За таких обставин, суд з вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягнення заборгованість за договором № 100342741 від 21.01.2022 р. у розмірі 13 125 грн. та складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 9 000 грн., суми заборгованості за відсотками в розмірі 3 025 грн. та суми заборгованості за комісією у розмірі 1 100 грн. та заборгованість за договором № 213719 від 11.01.2022 р. у розмірі 8 950 грн. та складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5 000 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 3 950 грн.. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (30,7% ) в сумі 929,5 грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково. На підставі приведеного вище,

Outcome: partial