Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~22.04.2024 Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» ( далі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулися в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що відповідач на підставі договору купівлі-продажу ВАЕ №393149 від 23.02.2003 року є власником квартири за адресою [ADDRESS] . 30.09.2006 вказаний будинок на підставі рішення сесії Криворізької міської ради від 21 листопада 2006 року №564, був переданий ВАТ «Північний гірничо збагачувальний комбінат» на баланс управління житлово комунального господарства. У лютому 2007 року зазначений будинок прийняв на обслуговування КПТМ «Криворіжтепломережа». Відомостей про відключення системи центрального опалення Квартири [ADDRESS] у цьому будинку відсутні. На виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії Відповідачу за адресою: [ADDRESS] . Так як зазначений будинок є багатоповерховим, опалення до квартири [ADDRESS] здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, це свідчить про те, що відповідач отримує теплову енергію. Доказами подачі теплової енергії є акти про подачу теплоносія та про його відключення, копії яких додаються. Заборгованість відповідача перед позивачем згідно розрахунку заборгованості за період з 01.10.2019 року по 01.01.2024 року складає 70\~173,15 грн. які підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку, також підлягає стягненню плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 01.02.2024 в розмірі 520,74грн. та судовий збір у розмірі 3028,00грн.. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2024 року відкрито провадження за даним позовом та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07 серпня 2024 року до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від відповідача [PERSON] надійшов відзив, де останній просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки йому позивачем ніколи на надавались послуги централізованого опалення, так як він придбав квартиру у громадянина [PERSON] вже з індивідуальним електричним опаленням у 2003 році, а фактично став її власником 24.01.2007 року, після сплати повної вартості квартири. Відповідач зазначає, що даний будинок до лютого 2007 року перебував на балансі ПАТ «Північний ГЗК», а тому до 01.03.2007 року усі відносини з питань житлово-комунальних послуг, у тому числі з опалення, існували між мешканцями будинку та ПАТ «Північний ГЗК». Оскільки позивачем не надано доказів, які б свідчили про встановлення факту самочинного відключення ним приладів опалення в приміщенні квартири від стояків підводки опаленя та доказів фактичного споживання ним теплової енергії, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 20 серпня 2024 року до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» надійшла відповідь на відзив, у якій позивач підтверджує те, що будинок [ADDRESS] прийнятий на обслуговування позивача та на вказану квартиру було відкрито особовий рахунок. Відомостей про відключення від системи централізованого опалення квартири до позивача не надходило. Також, позивач вважає що судовим рішення в аналогічній справі що набрало законної сили при вирішенні спору при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини не підлягають доказуванню. Таким чином, оскільки відповідач є власником квартири з 2003 року, на думку позивача він зобов`язаний був відповідно до\~ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~укласти із ним договір на постачання теплової енергії, або надати пакет документів, який би підтвердив правомірність відключення його від централізованого опалення. Оскільки відповідач цього не виконав, позивач правомірно нарахував йому заборгованість за поставлену теплову енергію. В судовому засіданні представник позивача Жданюк Т.С. підтримала заявлені позовні вимоги з підстав викладеними у позові та у відповіді на відзив, доповнивши що відповідачу неодноразово надсилалися з роз`ясненнями щодо порядку легалізації відключення від теплового постачання. Відповідач, [PERSON] , в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладеними у відзиві на позов. Заслухавши думку сторін, дослідивши подані докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до\~ст.9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог\~ст.55 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно\~ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих\~Конституцією\~і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Відповідно до положень\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у\~ст. 12 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровського суду від 20.09.2020 у справі №215/7276/19 за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії встановлені обставни які не потребують доказуванню. Судом встановлено, що відповідно до п.21 статуту Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», підприємство створене з метою отримання прибутку в результаті діяльності виробництва, транспортування, постачання та реалізації теплової енергії, а також надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам. Відповідно до акту №112 приймання-передачі 2-поверхового житлового будинку [ADDRESS] ), складеного 30.09.2006 року, вказаний будинок на підставі рішення сесії Криворізької міської ради від 21 листопада 2006 року №564, було передано ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на балансове облікування управління житлово-комунального господарства. У лютому 2007 року будинок\~\~ [ADDRESS] \~\~прийнятий на обслуговування КПТМ «Криворіжтепломережа». Відомостей про відключення від системи центрального опалення квартири\~\~ [ADDRESS] \~\~у даному будинку в інформації КЖП не зазначалось. Опалення квартир даного житлового будинку здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку. Доказами подачі теплової енергії до будинку є акти про подачу теплоносія та про його відключення. Судом встановлено, із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що відповідач придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] 28.02.2003 року на підставі договору купівлі-продажу ВАЕ №393149, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кірієнко І.М., однак право власності на дану квартиру він зареєстрував 24.01.2007 року. Із копії акту, виданого 18.05.2009 року Відкритим акціонерним товариством «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» вбачається, що квартиру [ADDRESS] було відключено від мережі централізованого опалення ще у травні 2003 року (радіатори та труби опалення відрізані. Даний акт складено комісією у складі начальника ЖЕУ, начальника ЕМС, коменданта та колишнього власника квартири [PERSON] .. Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» у своїй відповіді, яка надійшла до суду 26.08.2020 року повідомив, що не може надати змістовну інформацію щодо надання дозволу на відключення квартири [ADDRESS] , а також наявності загальної практики відключення квартир від мереж центрального опалення, у зв`язку із відсутністю відповідних документів. Тобто, судом встановлено, що самим відповідачем не здійснювалось будь-яких дій з відключення квартири від мережі централізованого опалення, а квартира була відключена від мережі ще попереднім власником у травні 2003 року, та перебувала на балансі ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат». У відповідності із практикою ВСУ\~викладеною у постанові від 11.11.15 №6-1706цс15, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Питання відключення мереж центрального опалення та постачання гарячої води в багатоповерхових житлових будинках регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Мінбуду від 22.11.2005 року №4 зі змінами наказом Мінжитлокомунгоспу від 06.11.2007 року №169, а також СНиП 02.04.05-90 Опалення, вентиляція і кондиціонування. Однак дані правила не діяли під час відключення спірної квартири від мережі централізованого опалення, а саме у 2003 році. На той час діючими були «Правила надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 1497 від 30.12.1997\~року», які хоча і не передбачали процедури відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг, але регулювали відносини між споживачами і виконавцями у наданні послуг з централізованого холодного та гарячого водопостачання, теплопостачання (центральне опалення) та водовідведення. Згідно п. 34, 36 Правил, затверджених постановою від 30.12.1997 року, споживач не має права самовільно, з порушенням проектних рішень переобладнувати і використовувати не за призначень та псувати санітарно-технічне обладнання житлових будинків і житлових приміщень. Виконавець послуг зобов`язаний припинити за письмовою вимогою споживача надання послуг з центрального опалення (за наявності технічної можливості) на період тимчасової відсутності споживача та членів його сім`ї, опломбовуючи запірні вентелі на вводі у квартиру. Згідно п.2 Листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №19/15-284 від 26.09.2000 «Щодо переобладнання санітарно-технічного обладнання житлових будинків і житлових приміщень» у разі відмови споживача від користування послугами з теплопостачання він має право розірвати договір та вимагати відключення відповідних мереж, але при цьому не повинні порушуватись санітарно-гігієнічні, теплотехнічні вимоги та експлуатаційні показники інших квартир багатоквартирних житлових будинків. Споживач повинен виконати заходи щодо забезпечення в суміжних приміщеннях вимог СНиП 02.04.05-91 «Отопление, вентиляція, кондиционирование», СНиП П-3-79 «Строительная техника», Снип 02.08.01-89 «Жилые здания». Ці заходи повинні бути узгоджені власником будинку, експлуатаційними службами, регіональним проектним інститутом та місцевими органами виконавчої влади. Жодних доказів про виконання цих заходів та їх узгодження з вищезазначеними особами, відповідачем не надано. Оскільки відповідач [PERSON] придбавши квартиру з автономним електричним опаленням без відповідних технічних та дозвільних документів на встановлення цього опалення, самостійно не вирішив у передбаченому чинним законодавством порядку питання про отримання необхідних документів які підтверджують правомірність встановлення такого опалення у квартирі, відсутні підстави для скасування нарахувань за теплову енергію та зняття позивача з обліку, як споживача послуги, яку він не отримує. Доводи відповідача про відсутність між сторонами договору щодо послуг теплопостачання є необґрунтованими, оскільки положеннями статей\~20,\~21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов`язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не як право сторін. Також безпідставними є доводи відповідача щодо правомірності відключення його квартири від мереж централізованого опалення, яке підтверджується актом, дослідженим у судовому засіданні, оскільки балансоутримувачем цього будинку на момент відключення а саме ПРАТ «ПІВНГЗК» не підтверджено того факту, що комісія у тому складі, який зазначений в акті мала повноваження на відключення споживачів від систем централізованого опалення та видачу відповідних актів. Крім того, своїм листом від 11.06.2009 року за №606 КП «Криворіжтепломережа» повідомляла відповідачу, якої процедури необхідно дотриматись та який пакет документів йому необхідно додати для того, щоб підприємство визнало правомірність відключення квартири від системи централізованого опалення та припинила нарахування за надані послуги. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за послуги централізованого опалення, оскільки відповідачем не підтверджено правомірність відключення його квартири від мережі централізованого опалення, тому сума заборгованості має бути стягнута з відповідача у повному обсязі. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.10.2019 року по 01.01.2024 року у розмірі 70\~173,15 грн. та плату за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 01.02.2024 в розмірі 520,74грн., а всього 70693,89грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.9) Згідно вимог\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача має бути стягнуто судовий збір у повному обсязі у розмірі 3028,00грн.. На підставі викладеного, у відповідності з зазначеними нормами закону і

Outcome: approved