Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

До Заводського районного суду м. Миколаїв Миколаївської області, надійшла позовна заява Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованостіза договором. Згідно позову: 25.07.2019 між АТ "Райффайзен Банк" та відповідачем укладено Заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/0054/82/0752581, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит всумі 43 855,18 грн, строком 48 місяців під фіксовану процентну ставку 52,90% річних. Відповідач,\~у свою\~чергу,\~зобов`язався\~належним чином\~використати та\~повернути банку\~суму отриманого\~кредиту,\~а також\~сплатити відсотки\~за користування\~кредитними коштами\~комісії згідно\~умов договору\~та тарифів\~кредитора,\~та виконати\~всі інші\~зобов`язання\~в порядку\~та строки,\~визначені договором. 30\~листопада 2021\~на підставі\~укладеного договору\~№114/2-47\~АТ "РАЙФФАЗЕН БАНК"\~відступило право\~вимоги за\~договором №014/0054/82/0752581\~від 25.07.2019\~ТОВ Вердикт\~Капітал,\~яке 10.01.2023\~на підставі\~договору \~№10-01/2023 відступило право вимоги за вказаним договором кредиту ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». В свою чергу, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, у зв`язку з чим, за ним утворилась заборгованість у загальному розмірі 89\~551,12 грн з яких: 36\~490,97 грн - заборгованості за тілом кредиту; 42\~694,32 грн - заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги; 10\~365,83 грн заборгованості за процентами. Процентна ставка фіксована, у період з 25.07.2019 по 25.09.2019 - 24,9%, з 26.09.2019 52,9% річних, без укладення додаткової заяви до заяви-договору. Відповідачем сплачувались кошти в рахунок погашення заборгованості, однак станом на кінцеву дату дії договору заборгованість не була погашена в повному розмірі, а тому позивач звернувся до суду та просить стягнути несплачену відповідачем заборгованість. Ухвалою суду від 05.02.2025 заяву залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків. 18 лютого позивач подав заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 19.02.2025 відкрито спрощене провадження по справі з викликом (повідомленням) сторін. Позивач просив справу розглянути без участі його представника. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився. Рекомендоване поштове повідомлення 06\~011\~153\~249 38, надіслане за підтвердженим зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулися до суду за закінченням строку зберігання. Водночас, повідомлення про виклик до суду були доставлені на номер телефону відповідача, що підтверджується відповідними довідками про доставку повідомлень у додаток «Viber». Окрім того, суд, вживаючи усіх можливих заходів повідомлення відповідача про розгляд справи, опублікував оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Проте, причин неявки відповідач не повідом, правом на подання відзиву не скористався. З урахуванням зазначеного суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280, ст. 281 ЦПК України провести заочний розгляд справи. Ураховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази, суд, вирішуючи питання чи підлягає позов задоволенню, враховує наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1\~ст. 628 ЦК України). Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.\~1054,\~1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.\~526,\~530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом ст.1056-1ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 25.07.2019 між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014/0054/82/0752581. 25 липня 2019 року відповідач підписав власноручно Заяву-анкету для отримання кредиту «Кредит готівкою». Того ж дня відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою». Вказане свідчить про те, що відповідач погодив умови на яких йому було надано кредит, строк та порядок нарахування проценти за користування кредитом, порядок погашення боргу, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 43\~855,18 грн. Строк надання кредиту становить 48 місяців з дати надання кредиту. Дата повного погашення 25.07.2023. Відповідно до п.1.2.3 кредитного Договору проценти за користування кредитом процента ставка фіксована та становить: на період з 25.07.2019 по 25.09.2019 (включно) складає 24,9 % річних. З 26.09.2019 процентна ставка за Кредитом застосовується в розмірі 52,9 %, без укладення додаткової заяви до Заяви-Договору. Згідно п.2.1. кредитного договору проценти сплачуються клієнтом у визначену графіком дату у складі щомісячного ануїтетного платежу і розраховуються виходячи з процентної ставки, передбаченої підпунктом 1.2.3 пункту 1.2. Заяви-Договору. Із наданих\~позивачем доказів\~ розрахунку\~заборгованості,\~вбачається,\~що відповідач\~користувався кредитними\~коштами та\~частково здійснював\~погашення заборгованості,\~а саме:\~25.08.2019,\~25.09.2019,\~25.10.2019,\~07.11.2019,\~25.11.2019,\~06.12.2019,\~13.12.2019,\~25.12.2019,\~03.01.2020,\~17.01.2020,\~25.01.2020,\~25.02.2020,\~10.03.2020,\~25.03.2020,\~25.04.2020,\~25.05.2020,\~25.06.2020,\~25.07.2020,\~25.08.2020,\~25.09.2020,\~13.11.2020,\~21.11.2020. Однак, ураховуючи, що зобов`язання по погашенню кредиту виконувався неналежним чином і не в повному обсязі, то за відповідачем утворився борг в розмірі 89\~551,12 грн, з яких: за тілом кредиту 36\~490,97 грн, 42\~694,32 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 10\~365,83 грн заборгованість за нарахованими процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості). Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов кредитного договору та вимог\~ЦК України. \~ \~ \~ 30\~листопада 2021\~на підставі\~укладеного договору\~№114/2-47\~АТ "РАЙФФАЗЕН БАНК"\~відступило право\~вимоги за\~договором №014/0054/82/0752581\~від 25.07.2019\~ТОВ Вердикт\~Капітал,\~яке 10.01.2023\~на підставі\~договору \~№10-01/2023 відступило право вимоги за вказаним договором кредиту ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Відповідно до положень ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 513\~ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст.14\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517\~ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~Реєстру боржників\~до Договору\~відступлення права\~вимоги №10-01/2023\~ від\~10.01.2023\~ТОВ \~«Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 79\~185,29 грн, в т.ч: 36\~490,97 грн - сума заборгованості\~за кредитом та 42\~694,32 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позивачем надано суду належні докази, які підтверджують зазначені у позовній заяві факти, а саме: укладення договору сторонами, користування відповідача коштами, часткове погашення ним боргу та неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, наявність боргу. Такими доказами, зокрема є: Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою», графік погашення кредитної заборгованості та сплати страхових платежів, копія Заяви - анкети для отримання кредиту «Кредит готівкою», копія Паспорта споживчого кредиту, розрахунками заборгованості, виписка по рахунку. Щодо понесених судових витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивача просить стягнути витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн. У підтвердження витрат позивач посилається на договір №01-07/2024 від 01.07.2024 про надання правової допомоги, акт про надання юридичної допомоги від 27.12.2024, заявку про надання юридичної допомоги №442 від 02.12.2024, прас-лист АО Лігал Ассістанс. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14.11.2018 у справі № 753/15687/15. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною, в силу вимог закону, та не є складною. Представник позивача участі в розгляді справи не приймав. Ціна позову становить 89551,12 грн. За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на правову допомогу у загальному розмірі 16000,00грн є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Ураховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на корить позивача понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у розмірі 8000,00 грн. В порядку ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved