Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що вона є донькою [PERSON] , яка з 31.03.1984 р. перебувала у шлюбі з гр-ном [PERSON] . [INFO] її мати померла і після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] .\~Позивачка звернулася\~до приватного\~нотаріуса Одеського\~районного нотаріального\~округу Одеської\~області Селезньової\~В.А.\~із заявою\~про прийняття\~зазначеної вище\~спадщини і\~їй було\~видано Свідоцтво\~про право\~на спадщину\~за законом\~після смерті\~матері [PERSON] \~на \~частку зазначеного\~вище спадкового\~будинку.\~Її вітчим\~ [PERSON] \~до нотаріальної\~контори з\~метою оформлення\~спадщини не\~звертався.\~Так як\~він був\~спадкоємцем [PERSON] \~за законом\~1-ї\~черги і\~проживав разом\~з нею\~на день\~її смерті,\~то вважається\~таким,\~що прийняв\~спадщину після\~її смерті,\~але не\~оформив спадкові\~права на\~свою частку\~вказаного вище\~спадкового будинку.\~ [INFO] \~ [PERSON] \~помер.\~Після його\~смерті відкрилась\~спадщина у\~вигляді \~частки зазначеного\~вище спадкового\~будинку.\~Позивачка звернулася\~до приватного\~нотаріуса Одеського\~районного нотаріального\~округу Одеської\~області Селезньової\~В.А.\~із заявою\~про прийняття\~зазначеної вище\~спадщини і\~їй було\~відмовлено в\~оформлені вказаної\~вище спадщини,\~через те,\~що відсутній\~родинний зв`язок\~між нею\~і померлим\~вітчимом та\~повідомлено,\~що їй\~можливо оформити\~спадщину після\~смерті її\~вітчима як\~спадкоємець за\~законом 4-ї\~черги,\~а для\~цього необхідно\~встановити факт\~проживання зі спадкодавцем\~однією сім`єю\~не менш\~як п`ять\~років до\~часу відкриття\~спадщини. При цьому, приватний нотаріус Селезньова В.А. надала їй листа і порекомендувала звернутися до суду для вирішення питання оформлення спадщини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, надіславши до суду письмову заяву, в якій повністю підтримала свій позов, який просила задовольнити та слухати справу за її відсутністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, надіславши до суду письмову заяву, якою позов визнала повністю і просила слухати справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіславши до суду письмову заяву, якою позов визнав повністю і просив слухати справу за його відсутністю. Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За приписами п.3 ст.211\~та п. 2 ст.\~247 ЦПК України\~сторона у справі має право подати суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, а суд, у разі надання такого клопотання всіма учасниками справи розглядає справу на підставі наявних у справі документів без фіксування судового процесу. Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Згідно ч.3\~ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4\~ст.206 ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд, за наявністю для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на вказане суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників справи на підставі наданих сторонами документів та без фіксування судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; … Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини)\~\~від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четвертю чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , являється донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки та свідоцтвом про шлюб. З 31 березня 1984 року мати позивачки [PERSON] перебувала у шлюбі з гр-ном [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження. [INFO] мати позивачки [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом переселенця від 15.10.1974 р. та Витягом з ДРРП від 03.02.2025 р. Позивачка зі своїми дітьми (відповідачі по справі) та чоловік її матері (її вітчим) [PERSON] постійно проживали та вели спільне господарство разом з нею до її смерті за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області № 351, 352 від 26.11.2024 р. Позивачка та її вітчим [PERSON] , являються спадкоємцями [PERSON] за законом 1-ї черги, і так як вони проживали разом з нею на день смерті, то у відповідності до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Селезньової В.А. із заявою про прийняття зазначеної вище спадщини після смерті матері. 18 лютого 2025 року приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Селезньовою В.А., їй було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на частку зазначеного вище спадкового будинку. Її вітчим [PERSON] до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини не звертався. З моменту, як мати позивачки [PERSON] і її вітчим [PERSON] одружилися та почали спільне проживання, то вони всі проживали разом та вели спільне господарство. Вітчим називав позивачку донькою, а вона його батьком. Вони з любов`ю та повагою відносились один до одного. І після смерті матері позивачки, вони з ним продовжили проживати разом, а також з її дітьми відповідачами, яких він вважав своїми онуками. Вони жили дружно і турбуватися один про одного, допомагали один одному у всьому. При цьому, інших родичів у вітчима поруч не було і він ні з ким не спілкувався. [INFO] вітчим позивачки [PERSON] помер. Так як він був спадкоємцем [PERSON] за законом 1-ї черги і проживав разом з нею на день її смерті, то вважається таким, що прийняв спадщину після її смерті, але не оформив спадкові права на свою частку вказаного вище спадкового будинку, а тому після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка постійно проживала та вела спільне господарство разом з вітчимом [PERSON] до його смерті за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області № 353, 354 від 26.11.2024 р., а тому у відповідності до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов № 074 від 10.03.2025 р., складеного депутатом Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області Дорошко І.М., позивачка [PERSON] з 28 грудня 1990 р. була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] та разом з нею проживали: мати [PERSON] , (померла [INFO] ), вітчим [PERSON] (помер [INFO] ), донька [PERSON] ( [INFO] ) та син [PERSON] ( [INFO] ). 06 грудня 2024 року на підставі її заяви про прийняття спадщини, приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Селезньовою В.А. було заведено спадкову справу після смерті її вітчима [PERSON] . Інших спадкоємців у [PERSON] немає. Але приватний\~нотаріус Селезньова\~В.А.,\~оглянувши надані\~позивачкою документи,\~відмовила їй\~в оформлені\~вказаної вище\~спадщини,\~так як\~відсутній родинний\~зв`язок\~між нею\~і померлим\~вітчимом.\~І повідомила,\~що їй\~можливо оформити\~спадщину після\~смерті її\~вітчима як\~спадкоємець за\~законом 4-ї\~черги,\~а для\~цього необхідно\~встановити факт\~проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При цьому, приватний нотаріус Селезньова В.А. надала їй листа за № 152/02-14 від 06.12.2024 р. і порекомендувала звернутися до суду для вирішення питання оформлення спадщини. Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивачка вступила в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємицею за законом, право власності спадкодавця не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а тому згідно зі ст.\~16\~ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved