Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачкою 30.06.1984 року був зареєстрований шлюб Олександрівською сільською Радою народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 8. Протягом останніх років подружнього життя у відносинах позивача та відповідачки виникали конфлікти, через різні погляди на життя та сім`ю, у зв`язку з чим у позивача значно погіршився стан здоров`я, через що він перебуває у безпорадному стані, у результаті чого позивач вимушений проживати у свого сина. З початку 2024 року позивач з відповідачкою шлюбних відносин не підтримують. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо, не проявляють турботу один до одного, у стосунках між ними зникло почуття поваги та любові, на яких повинен базуватися шлюб. Внаслідок чого їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить як його так іінтересам відповідачки. Тому подальше збереження шлюбу між ними стало на його думку неможливим. Спори стосовно поділу майна подружжя будуть розглядатися окремою судовою справою у випадку їх виникнення. На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 30.06.1984 року Олександрівською сільською Радою народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 8. Позивач у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Позивач також надіслав письмову заяву до суду поштою, зазначивши про можливість розгляду справи у його відсутність. Відповідачка в судові засідання призначені на 09.01.2025 р., 06.02.2025 р., 01.04.2025 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток поштою та смс-повідомлень, які остання отримувала, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться довідки, відповідно до яких вбачається, що [PERSON] була повідомлена про розгляд вказаної справи. Відповідачка причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність не направляла, своїм правом на написання відзиву не скористалася. Оголошення про виклик до судового засідання було розміщено на веб-сайті судової влади України http://court.gov.ua. Небажання відповідача надавати докази, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем. На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247, 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтями 43, 211\~ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.\~206\~ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, розглядає справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. При досліджені матеріалів справи, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано Виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 30.06.1984 р., про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за номером 8. Як зазначено в позові, протягом останніх років подружнього життя у відносинах позивача та відповідачки виникали конфлікти через різні погляди на життя та сім`ю, вони не проявляють турботу один до одного, у стосунках між ними зникло почуття поваги та любові, на яких повинен базуватися шлюб. Внаслідок чого їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить як його так іінтересам відповідачки. Тому подальше збереження шлюбу між ними стало на його думку неможливим. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.\~110\~Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Поте стороною відповідачки про повернення дошлюбного прізвища не заявлено, тому суд це питання не розглядає. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем про стягнення з відповідача судових витрат не заявлено, тому суд їх також не розглядає. На підставі викладеного,

Outcome: approved