Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

ТДВ «СК «Гардіан» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 22400.00 грн. шкоди, заподіяної в наслідок ДТП, судовий збір в розмірі 3028.00 грн. та 2000.00 грн. витрат пов`язаних з наданнями правової (правничої допомоги). В обґрунтування позову зазначено, що 17.02.2021 року між ТДВ «СК «Гардіан» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №ЕР-202852848, забезпечений транспорт HONDA CR-V, д.р.н. [NUMBER] . 20.08.2021 з вини [PERSON] , який керував автомобілем HONDA CR-V, д.р.н. [NUMBER] , сталося дорожньо-транспортна пригода, в м.Черкаси на автошляху Н16, в результаті якої здійснено зіткнення з автомобілем LAND ROVER FREELANDER р.н.. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. Також, 20.08.2021 року [PERSON] в м.Черкаси на 22 км. Автошляху [NUMBER] , керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15.11.2021 року та постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.11.2021 року, [PERSON] визнано винним. Згідно з умовами Полісу ОСЦПВ №ЕР-202852848, на підставі страхового акту №G-14000-1, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транс порий засіб LAND ROVER FREELANDER р.н.. [NUMBER] , складає 22400.00 грн. Відповідно до умов договору страхування ТзДВ «СК «Гардіан» власнику автомобіля LAND ROVER FREELANDER р.н.. [NUMBER] відшкодувало витрати на ремонт автомобіля в сумі 22400.00 грн., що підтверджується відомістю №RGMT 211115035901 від 15.11.2021 р. На підставі вищевикладеного, в зв`язку з тим, що відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп3яніння, що підтверджується постановами судів, то ТДВ «СК «Гардіан» має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] на суму 22400.00 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п.\~3 ч.\~8 ст.\~128, ст.\~131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №\~911/3142/19\~сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №\~800/547/17\~(П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №\~913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст.\~8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано. Відповідно до ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування якщо інше не передбачено законом. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений належним чином. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, та той факт що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що між ТДВ «Гардіан» та [PERSON] 17 лютого 2021 року укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №ЕР-202852878, забезпечений транспорт HONDA CR-V, д.р.н. [NUMBER] . З копії постанови Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 листопада 2021 року вбачається, що [PERSON] 20.08.2021 року о 18.31 год. в м. Черкаси на 22 км автошляху Н16, керував автомобілем «XONDA CR-V» д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним не дотримався безпечної дистанції в результаті чого здійснив зіткнення з «LENDROVER FREELANDER» н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. Також, з копії постанови Золотоніскього міськрайонного суду Черкаської області від 17 листопада 2021 року вбачається , що [PERSON] 20.08.2021 р. о 18. Год 31 хв, у м.Черкаси, дорога Н-16, 22км+286м, керував транспортним засобом Хонда, д.н.з. [NUMBER] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціально - технічного приладу Алкотестер Драгер 6820. Результат 2.61%. Тест №597. Від керування транспортним засобом був відсторонений шляхом евакуації транспортного засобу. Відповідно до ч. 4 ст.81 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 24 вересня 2021 року власник автомобіля LAND ROVER FREELANDER р.н.. [NUMBER] [PERSON] звернувся з повідомленням про дорожньо - транспорту пригоду, в якому зазначив, що внаслідок ДТП, що мало місце 20 серпня 2011 року о 18 год. 31 хв. в м. Черкаси на 22 км автошляху Н16, водій «XONDA CR-V» д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним не дотримався безпечної дистанції в результаті чого здійснив зіткнення з «LENDROVER FREELANDER» н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 06 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до ТДВ «Гардіан» з заявою про виплату страхового відшкодування. 02 листопада 2021 року страховиком та потерпілим [PERSON] підписаний Акт про узгодження розміру страхового відшкодування. Згідно страхового акту №G-1400-1 від ТДВ «СК «Гардіан» визнав ДТП страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 22400.00 грн.. ТДВ «СК «Гардіан» перерахувало [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 22400.00 грн, що підтверджується реєстром безготівкових переказів від суб`єктів господарювання від 15.11.2021 №RGMT-2111115035901. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки (діяльністю, пов`язаною з використанням, зберіганням або утриманням ; транспортних засобів, механізмів та обладнання та ін.), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, сприяла недбалість її власника (володільця), шкода завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п.п.ґ п.2.1). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ». Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Відповідно до ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до ч.1 ст.990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено чіткий перелік випадків, в яких може звернутися страховик після виплати страхового відшкодування з позовом в порядку регресу до страхувальника або водія, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до абз. «в» пп.38.1.1. п.38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи, що вищевказана дорожньо-транспортна пригоди сталася з вини відповідача, який у момент ДТП мав ознаки алкогольного сп`яніння, а позивач сплатив страхове відшкодування власнику автомобіля LAND ROVER FREELANDER - [PERSON] , суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи, що суд задовольняє заявлений позов в повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в сумі 3028, 00 гривень, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. Питання про інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до котрих в силу ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать й витрати на професійну правничу допомогу. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до котрої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.(ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Представником позивача адвокатом Каплею А.С. долучено копію договору про надання правової допомоги від 07.11.2023 року, Акт №9 від 01.09.2024 до Договору про надання правової допомоги №б/н від 07.11.2023, написання та подання позовної заяви в тому числі і Підкаленка А.П., платіжна інструкція №218517 від 04.10.2024 про оплату ТДВ «СК «Гладіан» - Каплі А.С. 40000.00 грн. за послуги до Договору про надання правової допомоги №б/н від 07.11.2023 р.. Суд погоджується з доводами представника позивача - адвоката Каплі А.С. про те, що долучені до матеріалів позову копії документів підтверджують надання адвокатом правової допомоги позивачу при розгляді справи. Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне та стягнути з відповідача на користь позивача 2\~000.00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи викладене та

Outcome: approved