Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

В грудні 2024р. позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ТОВ «Страхова компанія «Гардіан», в якому просив суд, з урахуванням поданої 03 квітня 2025р. заяви про зменшення розміру позовних вимог: - стягнути з відповідача на користь позивача 38668,36 грн. страхового відшкодування; 5000,0 грн. - витрат на проведення експертної оцінки щодо визначення вартості матеріальних збитків; 968,96 грн. - витрат по сплаті судового збору; 9000,0 грн. - витрат на оплату правової допомоги. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28 серпня 2024р. на вул. Миколи Закревського, 1/2 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участю автомобілів: «Ford Fusion», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] , - власником якого є позивач, та під його керуванням, яка призвела до пошкоджень транспортних засобів, завдання матеріальних збитків. Згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18 вересня 2024р. по справі № 754/12795/24, винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано [PERSON] . На час ДТП, цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача, згідно Полісу обов`язкового страхування № 222293549. В установленому законом порядку, позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. 25 жовтня 2024р. відповідачем було сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 46165,68 грн., а 26 грудня 2024р. відповідачем було сплачено решту суми страхового відшкодування у розмірі 25669,12 грн. На думку позивача відповідачем невірно було визначено суму страхового відшкодування, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 110503,16 коп., відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу за № 1259/11-24 від 13 листопада 2024р. Оскільки в досудовому порядку відповідач неправомірно відмовив у доплаті суми страхового відшкодування в повному обсязі, а тому з метою захисту свого порушеного права позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 19 грудня 2024р. матеріали цивільної справи були навідані за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2025р. визначено головуючого суддю Волошина В.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 січня 2025р. позов залишено без руху та надано стороні позивача строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 24 лютого 2025р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що відповідачем було сплачено позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 71834,8 грн., при цьому, на думку сторони відповідача, позивачем не доведено належними і допустимими доказами заявлені вимоги, стороною позивача не враховані положення ст. ст. 22, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідь на відзив сторона позивача не подавала. 03 квітня 20205р. на адресу суду надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог, яка була прийнята судом до розгляду. В судовому засіданні представник позивача, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, наведених в позові просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав наведених у відзиві на позов. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 28 серпня 2024р. на вул. Миколи Закревського, 1/2 в м. Києві сталася ДТП, за участю автомобілів: «Ford Fusion», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] , - власником якого є позивач, та під його керуванням, яка призвела до пошкоджень транспортних засобів, завдання матеріальних збитків. Зазначена ДТП мала місце з вини [PERSON] , що встановлено постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18 вересня 2024р. по справі № 754/12795/24. Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок вказаної ДТП автомобіль «Hyundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Судом встановлено, що на час ДТП, цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача, згідно Полісу обов`язкового страхування № 222293549. Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, і відповідачем було сплачено позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 71834,8 грн. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що вартість відновлювального ремонту його пошкоджено автомобіля становить 110503,16 коп., відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу за № 1259/11-24 від 13 листопада 2024р. Судом критично оцінюються надані стороною позивача, в якості письмових доказів зазначений вище звіт, оскільки зазначений звіт не спростовує розрахунку суми страхового відшкодування, яка була здійснена стороною відповідача, при цьому судом враховано правові позиції Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019р. по справі № 522/1029/18, що висновок експертного дослідження не є процесуальним доказом. В судовому засіданні представник позивача зазначав, що автомобіль позивача відновлений власними силами, і надати відомості про фактичні витрати, які понесла сторона позивача щодо відновлення пошкодженого автомобіля не в змозі. В свою чергу, представник відповідача звертав увагу суду, що в досудовому порядку стороною позивача не було надано стороні відповідача докази понесення витрат на відновлення пошкодженого, а також відомості про сплату ПДВ. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1) ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1193 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. ст. 22, 29, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 22, 1192, 1194 ЦК України, правові позиції висловлені Верховним Судом України у постанові по справі №6-691цс15 від 02 грудня 2015р., Верховним Судом у постановах по справах: № 686/5234/15-ц від 30 січня 2018р., № 466/9318/14-ц від 27 червня 2018р., № 333/7222/16-ц від 30 січня 2019р., суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову, при цьому судом враховано, що протягом всього часу розгляду справи в суді стороною позивача в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не було надано суду належних і допустимих доказів, на підтвердження доводів, що відповідачем невірно було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування, як і відсутні належні докази фактичного відновлення пошкодженого автомобіля позивача, та понесення позивачем відповідних витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягає стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати.

Outcome: dismissed