Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

04.11.2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя у позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. З огляду на наступне сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими. Ухвалою від 18.03.2024 року відкрито провадження по справі та ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач подав до суду заяву, в якій зазначає , що перебуває у СІЗО, та щоб зібрати певні матеріали , які мають значення для справи потрібен певний час , просить суд не розлучати сторін, бо по справжньому кохає свою дружину , та вважає, що сталось якесь непорозуміння і їх смі`ю можна відновити. Ухвалою від 14.01.2025 року зупинено провадження у справі. Надано сторонам по справі [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу - 3 (три) місяці для примирення та можливості збереження сім`ї. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Позивач просив розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розрванні шлюбу, зазначаж, що примирення неможливе. Будь-яких клопотань або заяв від відповідача не надходило, доказів примирення відповідачем не надано. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 12 жовтня 2017 року, від якого сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, заперечуючи можливість збереження сім`ї. За час перебування справи в суді строком більш, ніж п`ять місяців примирення сторін не відбулося, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статі 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved