Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

03.07.2024 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулось до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 12.06.2020 у розмірі 74\~976,59 грн., судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 028,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7 100,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.06.2020 між АТ «Альфа банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 500832091, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 40 622,30 грн. строк кредиту 84 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 63,00%. Договір укладено з відповідачем в електронній формі. АТ «Альфа-Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 40 622,30 грн., в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованості, яка станом на 20.12.2021 становить 74\~976,59 грн. та складається із тіла кредиту в розмірі 40\~561,96 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом 34\~414,63 грн. 20.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та позивачем укладено Договір факторингу, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» відступив ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» прийняв належні АТ «Альфа-Банк» права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 12.06.2020 № 500832091 в розмірі 74\~976,59 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Враховуючи, що відповідач не виконала свого зобов`язання за кредитним договором, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2024 дану цивільну справу передано на розгляд Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя. 02.08.2024 справа надійшла до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя та за наслідками автоматизованого розподілу справи між суддями передана в провадження судді Рибалко Н.І. Ухвалою судді від 05.08.2024 позовну заяву ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання. 30.10.2024 відповідачкою [PERSON] подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання частково визнала позовні вимоги з посиланням на те, що позивачем не доведено розмір заборгованості 74\~976,59 грн., оскільки наданими доказами (випискою за картковим рахунком, додатком до Договору факторингу № 4 від 20.12.2021) підтверджується заборгованість у сумі 71\~296,22 грн. При цьому, 22.12.2021 приватним нотаріусом Солонець Т.М. було винесено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 71942 про стягнення з [PERSON] , [INFO] грошові кошти на користь ТОВ „ФК „Еліт Фінанси у сумі 40\~516,76 грн. заборгованість за тілом кредиту та 50 грн. плата за вчинення виконавчого напису. 25.07.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 69486955 про примусове виконання зазначеного виконавчого напису. Враховуючи викладене просила позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з неї заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 34\~414,63 грн. Ухвалою суду від 23.01.2025 витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» відомості щодо винесення нотаріусом виконавчого напису за договором про надання кредиту № 500832091 від 12.06.2020. 11.02.2025 на виконання ухвали від 23.01.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» надало письмові пояснення щодо відкритого виконавчого провадження, відповідно до яких зазначило, що як вбачається з наданих документів, а саме: копії постанови про відкриття ВП № 69486955, заяви про відкриття виконавчого провадження від 14.02.2022 та виконавчого напису нотаріуса № 71942 від 22.12.2021. відкрито виконавче провадження за заборгованістю за кредитним договором № ССNG-501169091 від 31.07.2019. При цьому, дана справа за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500832091 від 12.06.2020, а виконавче провадження № 69486955 відкрито за заборгованістю за іншим кредитним договором, а саме № ССNG- 501169091. 09.04.2025\~відповідачкою [PERSON] \~подано додаткові\~пояснення,\~відповідно до\~яких зазначила,\~що 31.07.2019\~року їй\~було запропоновано АТ\~«Альфа -\~Банк» оферту\~на укладення\~угоди про\~надання кредиту №\~501169091,\~обслуговування кредитної\~картки та\~відкриття відновлюваної кредитної\~лінії.\~Договір оферти\~містив пропозиції,\~щодо надання\~кредиту в\~розмірі 40\~000грн.\~строком на\~36\~місяців,\~спосіб видачі\~-\~переказ коштів\~на рахунок\~№ [NUMBER] \~відкритий в\~АТ «Альфа\~-\~Банк»,\~дата повернення\~кредиту -\~31.07.2022,\~рахунок для\~повернення заборгованості запропоновано № 29092501169091. 12.06.2020 року [PERSON] було підписано оферту на укладення угоди про надання кредиту № 500832091 відповідно якої, відповідач запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних, відповідно до умов якого сума кредиту - 40 622,30 грн., дата повернення кредиту 15.06.2027, кредит наданий для повернення заборгованості за кредитним договором № 501169091 від 31.07.2019, спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № [NUMBER] відкритий в АТ «Альфа - Банк». Відповідач зазначила, що фактично оферта на укладення угоди про надання кредиту №501169091 від 31.07.2019 та оферта на укладення угоди про надання кредиту №500832091 від 12.06.2020 є невід`ємними частинами договору про банківське обслуговування фізичних осіб від 31.07.2019. Крім того, з наданих позивачем документів вбачається, що 12.06.2020 грошові кошти у розмірі 40 622,30 грн. були перераховані безготівковим шляхом не на № 26207901660126 рахунку, який належить відповідачу, а на рахунок № [NUMBER] , який належить АТ «Альфа - Банк». А отже, відповідач не користувалася кредитними коштами, так як вони не були перераховані на її картковий рахунок. Разом з тим, 20.12.2021 року між ТОВ АТ «Альфа - Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 4, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 500832091. Однак, Акт приймання передачі Реєстру Боржників позивачем надано від 20.09.2021 року до Договору факторингу № 3 від 20.09.2021 року, і це документ не пов`язаний з Договором факторингу № 4. Цей факт свідчить що вимоги позивача є необгрунтованими. Незважаючи на те, що кредитний договір №501169091 від 31.07.2019 року був нею погашений 12.06.2020 року станом на сьогоднішній день стягнення грошових коштів за кредитним договором №501169091 від 31.07.2019 року відбувається ще на підставі виконавчого напису №71942 від 22.12.2021 року. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просив суд розглянути справу за відсутності представника, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнала частково, просила суд провести розгляд справи у її відсутність, з урахуванням наданого відзиву на позовну заяву. На фіксації процесу не наполягала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. На підставі досліджених письмових доказів, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.06.2020 між АТ «Альфа банк» та з [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 500832091, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 40 622,30 грн. строк кредиту 84 місяців, з датою повернення кредиту 15.06.2027 на споживчі потреби з відсотковою ставкою 63,00%. Договір укладено з відповідачем в електронній формі. 12.06.2020 відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, в якому визначені істотні умови кредитного договору: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з випискою по особовим рахункам від 14.06.2024 за період з 12.06.2020 по 20.12.2021, відповідач [PERSON] користувалася кредитними коштами, однак зобов`язання щодо погашення кредиту у повному обсязі не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 500832091 від 12.06.2020, станом на 20.12.2021 [PERSON] має заборгованість в сумі 74\~976,59 грн., з яких: - залишок простроченого кредиту в сумі 40\~561,96 грн.; - залишок прострочених відсотків в сумі 34\~414,63 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. З кредитного договору від 12.06.2020, вбачається що його укладено в електронній формі. У ст. 3 Закону України „Про електронну комерцію зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У ст. 11 Закону України „Про електронну комерцію передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України „Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України „Про електронну комерцію). АТ «Альфа-Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 40 622,30 грн., що підтверджується випискою по рахунку, в якій відображено рух коштів по рахунку відповідача (а.с 18-29). А отже доводи відповідача, що вона не користувалася кредитними коштами, так як вони не були перераховані на її картковий рахунок не підтвердженні доказами. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 512, ч.1 ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 20.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та позивачем укладено Договір факторингу № 4, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» відступив ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» прийняв належні АТ «Альфа-Банк» права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 12.06.2020 № 500832091 в розмірі 74\~976,59 грн. Відповідно до п. 2.2 договору факторингу, визначено право вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту. Відповідачка у своїх поясненнях зазначала, що позивачем не доведено розмір заборгованості 74\~976,59 грн., оскільки наданими доказами (випискою за картковим рахунком, додатком до Договору факторингу № 4 від 20.12.2021) підтверджується заборгованість у сумі 71\~296,22 грн. Однак, відповідно до додатку № 1-1 до договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500832091 від 12.06.2020 у розмірі 74\~976,59 грн. Згідно з п.2.1 Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються «Боржники» або «Боржник») за договорами (надалі іменуються «Основні договори» або «Основний договір», в залежності від контексту), перелік яких наведено в Додатку 1-1 до Договору. Суд не приймає до уваги надану позивачем копію Акта приймання-передачі Реєстру Боржників від 20 вересня 2021 до Договору Факторингу № 3 від 20.09.2021, оскільки він не стосується Договору факторингу № 4, яким АТ «Альфа-Банк» відступив ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 12.06.2020 № 500832091 в розмірі 74\~976,59 грн., а тому не є належним доказом у справі. Враховуючи надані позивачем докази переходу прав вимоги за кредитним договором № 500832091 від 12.06.2020 у розмірі 74\~976,59 грн., суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача в обсязі, визначеному вказаними договорами. У долученому позивачем Паспорті споживчого кредиту зазначений строк кредитування 84 місяців. Крім того, в позовній заяві не наведені правові підстави вимагати повернення всієї суми кредиту достроково. Водночас, кредитний договір № 500832091, який підписаний відповідачем, не містить умов щодо повернення кредиту частинами та зазначено строк кредитування 84 місяців, з кінцевою датою повернення кредиту 15.06.2027. Разом з тим, суд не погоджується з доводами відповідача, що заборгованість за тілом кредиту, за кредитним договором № 501169091 від 31.07.2019 у розмірі 40\~566,76 грн., яку позивач просить стягнути, вже стягується на підставі виконавчого напису № 71942 від 22.12.2021 винесеного приватним нотаріусом Солонець Т.М., оскільки відповідно по позовних вимог ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» просить стягнути заборгованість за іншим кредитним договором № 500832091 від 12.06.2020 в розмірі 74\~976,59 грн. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. У постанові Верховного Суду по справі справа № 306/486/17 (провадження № 61-34520св18) від 10 жовтня 2019 року Верховний Суд в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем зазначив, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Аналогічна позиція викладена і Верховним Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». Відповідно до п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed