Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

1.Стислий виклад: 1.1.\~позиції позивача 11 лютого 2025 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі\~за текстом МТСБУ/позивач), в особі представника адвоката Дернової Наталії Михайлівни, яка діє на підставі довіреності № 6-01/394 від 12.12.2024, звернулось до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] (надалі\~за текстом [PERSON] /відповідач), предметом якої є: стягнення витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у сумі 12\~340 грн 52 коп та на послуги аварійного комісара у сумі 1\~670 грн 00 коп. В обґрунтування позову МТСБУ зазначено, що 14.05.2023 о 21 год 20 хв у м. Харкові на перехресті пр-т Петра Григоренка та вул. Танкопія, [PERSON] , керуючи ТЗ марки «ВАЗ-21063» д.н.з. [NUMBER] , не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «дати дорогу», внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2109» д.н.з. [NUMBER] . Своїми діями відповідач спричинив ДТП, внаслідок якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.07.2023 № 641/3588/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На дату ДТП відповідач не мав при собі чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим згідно наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 3/15720 від 12.09.2023 МТСБУ відшкодувало шкоду пов`язаною зі шкодою заподіяною в результаті ДТП, отже у позивача виникло право зворотної вимоги до [PERSON] . МТСБУ звернулося з листом № 3.1-01-б/29855 від 13.09.2023 до [PERSON] про компенсацію витрат у добровільному порядку, який залишено без задоволення. Крім цього, МТСБУ додатково понесено витрати на послуги Аварійного комісара, вартість послуг якого складають 1\~670 грн 00 коп. Оскільки МТСБУ здійснило відшкодування шкоди за водія ТЗ «ВАЗ-21063» д.н.з. [NUMBER] , який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то звернулося з цим позовом до суду про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. 1.2.заперечень відповідача Відповідач [PERSON] не скористався процесуальним правом на пропозицію суду, викладену в ухвалі Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.02.2025 (а.с. 51-53), подати відзив на позов, спростувати наведені позивачем аргументи та доводи у позовній заяві. 2. заяви, клопотання 17.02.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника МТСБУ Дернової Дар`ї Михайлівни, яка діє на підставі довіреності № 6-01/394 від 12.12.2024, про розгляд справи за відсутності представника МТСБУ, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 55-56). Від [PERSON] жодних заяв та клопотань на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова не надходило. 3.інші процесуальні дії у справі\~ Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 11.02.2025 справа № 644/1242/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с. 49). На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 12.02.2025 судом витребувано через систему «Електронний суд» інформацію з Єдиного державного демографічного реєстру відповідь № 1114786, згідно якої місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 50). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.02.2025 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі № 644/1242/25 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 51-53). Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно, матеріали справи містять клопотання, у якому вона просить суд здійснити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 55). Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка відповідачу [PERSON] про виклик у судові засідання призначені на 07.03.2025 та 09.04.2025 надсилалася судом за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , згідно з інформацією у позовній заяві (а.с. 1) та відповіддю з ЄДДР (а.с. 50). Рекомендоване повідомлення про виклик [PERSON] на 07.03.2025 повернулося до суду, як неотримане відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення: «за закінченням строку зберігання» (а.с. 61-62), така довідка поштового відділення вважається неналежним повідомленням сторони про дату судового розгляду та «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 63-64) на 09.04.2025, що відповідно до положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, в тому числі, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 991\~«Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 05.03.2009 № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 по справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09.08.2019 у справі № 906/142/18 (провадження № 12-109гс19); від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18). Заразом, відповідач, також, повідомлявся про виклик у судове засідання призначене на 09.04.2025 через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, розміщене 24.03.2025 (а.с. 60) відповідно за посиланням http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/, відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України. За приписами ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Отже,\~враховуючи вказане\~вище,\~відповідач [PERSON] \~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час та\~місце судового\~розгляду справи\~по суті,\~не прибув\~до суду\~повторно без\~поважних причин,\~відзиву на\~позовну заяву\~не надав,\~жодних заяв\~та клопотань\~до суду\~не надходило. Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з ч. 1\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Строки, встановлені\~ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (ст. 1 ЦПК,\~ст. 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що відповідає правовому висновку, що міститься у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 918/539/16. З приводу чергової неявки в судове засідання відповідача [PERSON] та можливості продовження розгляду справи за його відсутності, суд врахувавши обставини справи, дійшов переконання про можливість розгляду та закінчення розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] ,\~оскільки його відсутність не перешкоджає вирішенню справи по суті на підставі наявних у справі доказів, про що суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. З огляду на те, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд за згодою представника позивача (а.с. 55), розглядає справу за відсутності відповідача та, згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09.04.2025 зі згоди представника позивача (а.с. 55), прийнято рішення про заочний розгляд справи за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] , 66-68). Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду. Вирішуючи спір,\~суд установив,\~що між\~сторонами виникли\~суспільні відносини у сфері відшкодування шкоди, предметом судового розгляду яких є право зворотної вимоги МТСБУ про стягнення шкоди до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування в порядку регресу. Суд установив, що постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.07.2023 [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до змісту постанови [PERSON] , 14.05.2023 о 21 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ-21063, державний реєстраційний номер [NUMBER] , на перехресті пр-т Петра Григоренка та вул. Танкопія у м. Харкові, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «дати дорогу», внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2109, державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків. [PERSON] з місця ДТП, до якої був причетний поїхав з невідомих причин. Своїми діями [PERSON] порушив п.п.8.4б,16.11, 2.10-а Правил дорожнього руху України (а.с. 15). Власником автомобіля S ВАЗ 2109, державний реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 9), водій [PERSON] (а.с. 11-12). 18 липня 2023 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою, щодо здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталося 14.05.2023 (а.с. 4). Відповідно до Звіту № 266 з визначення вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля від 28.08.2023 складеного Фондом Державного майна України, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля ВАЗ 2109, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , 1989 року виготовлення, пошкодженого унаслідок ДТП 14.05.2023 складає 12\~633,27 грн з урахуванням ПДВ на складові частини (а.с. 16-39). МТСБУ видало довідку № 1 від 12.09.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих в сумі 12\~340,52 грн (а.с.41). Відповідно до наказу «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» розмір відшкодування за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди становить 12\~340,52 грн, отримувач [PERSON] (а.с. 40). МТСБУ сплатило [PERSON] завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у сумі 12\~340,52 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 975589 від 13.09.2023 (а.с. 41А). МТСБУ сплатило витрати на послуги аварійного комісара у сумі 1\~670,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 976358 від 06.10.2023 (а.с. 42). Суд наголошує, що [PERSON] не надано доказів на спростування вище наведеної інформації та обставин, не надано доказів на підтвердження факту повного відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, тому суд дійшов висновку, що право МТСБУ невиконанням у повному обсязі зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню. 5.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд установив,\~що між\~сторонами виникли\~суспільні відносини у сфері відшкодування шкоди, предметом судового розгляду яких є право зворотної вимоги МТСБУ про стягнення шкоди до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування в\~порядку регресу,\~що регулюються\~положеннями Цивільного\~кодексу України\~(надалі\~за текстом\~ ЦК\~України),\~Закону\~України «Про\~страхування» від\~7\~березня 1996\~року №\~85/96-ВР\~(надалі\~за текстом\~ Закон\~№ 85/96-ВР),\~Закону України «Про\~обов`язкове страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» №\~1961-IV\~від 01\~липня 2004\~року (надалі\~за текстом\~ Закон\~№ 1961-IV) (в редакції, яка діялана момент виникнення спірних правовідносин), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Крім цього суд, під час розгляду справи, керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно п.п. «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху України чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про страхування» № 85/96-ВР страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно з пунктом 9 частини першої\~статті 7 Закону України "Про страхування"\~страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Згідно з п.1.4 ст.1 Закону № 1961-IV особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до п.1.6 статті 1 цього Закону власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. За змістом п.1.7 ч.1 Закону № 1961-IV забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Положеннями ст. 21 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу (п. 21.3 ст. 21 Закону № 1961-IV). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону № 1961-IV регламентовано, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Пунктом 33.1 ст.33 Закону№ 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (пп 33.1.4). Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а)транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; в)транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; г)особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті13цього Закону; ґ) уразі недостатності коштів та майна страховика-учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; д)у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством. Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 ст.38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. За змістом\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Крім того, відповідно до п.34.3 ст.34 Закону № 1961-IV,\~якщо представник страховика (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). За загальним правилом ст. 1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2\~ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1)шкода, завдана одній особі звини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Як передбачено ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог\~статті 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 39.1 ст. 39 Закону № 1961-IV встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п.п. 39.2.1 п. 39.2.\~ст. 39 Закону № 1961-IV ). Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (п.п.«а» п.41.1 ст.41 Закону № 1961-IV). Згідно з п.п. 38.2.1 п. 38.2\~ст. 38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ч. 1, 2, 3 ст.89 ЦПК України). 6.Висновки суду. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Як було встановлено судом, цивільно-правова відповідальність [PERSON] як користувача та розпорядника транспортного засобу ВАЗ 2109 р.н. [NUMBER] застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на суму 320\~000,00 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, та на суму 160 000,00 грн\~за шкоду, заподіяну майну, відповідно до полісу № 212543036 від 19.12.2022 зі строком дії до 18.12.2023 (а.с. 14). Відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки автомобілем ВАЗ-21063, реєстраційний номер [NUMBER] , без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, своїми неправомірними діями завдав шкоди майну юридичної особи. Отже, позивач, здійснивши виплату на користь потерпілого внаслідок ДТП, яка сталася 14.05.2023\~МТСБУ, виконав покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому набув права зворотної вимоги (регресу) до винної особи\~відповідача [PERSON] у розмірі виплаченого відшкодування у сумі 12\~340,52 грн (а.с. 41А) та витрат на аварійного комісара у сумі 1\~670,00 грн (а.с. 42). Станом на день розгляду справи, доказів відшкодування відповідачем шкоди в порядку регресу позивачу, або доказів на спростування розрахунку матеріальної шкоди чи обов`язку щодо її відшкодування відповідачем до суду не надано. Враховуючи викладене, оскільки на момент завдання шкоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, до МТСБУ в порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від [PERSON] \~компенсації у повному обсязі регламентної виплати-матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля ВАЗ 2109 р.н. [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14.05.2023, тому суд дійшов висновку про доведеність МТСБУ заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування у сумі 14\~010 грн 52 коп, з яких: 12\~340,52 грн витрати на відшкодування заподіяної шкоди, внаслідок ДТП; 1\~670,00 грн витрати понесені МТСУ на послуги аварійного комісара, отже, позовна заява МТСБУ до [PERSON] \~про відшкодування шкоди в порядку регресу підлягає задоволенню. 7. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3\~028,00 грн (а.с. 1). Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь МТСБУ судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3\~028,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved