Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якій зазначає, що шлюб між сторонами зареєстровано 16.12.2020 року. Протягом останнього часу відносини між ними поступово погіршувались, з листопада 2022 року взагалі припинились. З цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу між ними неможливе та суперечить їхнім інтересам, тож вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. 06.02.2025 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 5,6\~ст. 263 ЦПК України,\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~ Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню\~з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 16 грудня 2020 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.12.2020 року. Сторони подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, що визнається сторонами. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть протягом тривалого часу, на розірвання шлюбу погоджуються, примиритися не бажають, тому суд приходить до висновку, що зберегти сім`ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони\~\~наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах\~Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст.\~114\~СК\~України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні позивач та відповідач перебувають в шлюбі і від сумісного проживання в них народився син [PERSON] [INFO] , батьком якого в свідоцтві про народження вказаний відповідач, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.03.2021 року. Дитина проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, що не заперечується сторонами та підтверджується витягами з реєстру територіальної громади. Суд, при визначенні розміру аліментів, враховує обставини відповідно до ст.ст.182, 183 СК України, зокрема, що платник аліментів інших утриманців немає та аліментів не сплачує, є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований та вважає необхідним встановити розмір\~аліментів в\~розмірі 1/4\~частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка повинна стягуватися на користь позивача у вказаному розмірі до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, позов підлягає до задоволення. Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 4500,00 гривень надала: договір про надання правової допомоги №1/20-01-25 від 20.01.2025, рахунок № 20-01-25 від 20.01.2025, копію акту приймання-передачі послуг, копію платіжної інструкції. Відповідно до ч. 4ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 4500,00 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved