Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обгрунтування позову вказав, що [PERSON] доводилася йому матір`ю, у зв`язку з її смертю відкрилася спадщина, до складу якої входить спірний житловий будинок. Вказує, що спадщину після смерті матері прийняв, вступивши в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців після відкриття спадщини. Вказує, що оформити свої спадкові права на даний будинок в нотаріальному порядку не може, через відсутність правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності його матері на будинок, хоча такий був законно побудований, однак мати за життя не оформила та не зареєструвала будинок на своє ім`я. Відповідачі по справі є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , однак останні на спадкове майно не претендують, спадщини не приймали. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові, просив судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву, якою просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, в матеріалах справи наявна її заява про відмову від спадщини. Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] [INFO] , померла [INFO] . З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] доводилася позивачу матір`ю. З матеріалів спадкової справи, зареєстрованої 09.11.2023 в спадковому реєстрі приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Білінським І.І. за номером 71536178, на підставі заяви позивача, судом встановлено, що [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки: площею 0,9631 га - кадастровий номер 4621882600:24:000:0040, та площею 0,4394 га - кадастровий номер 4621882600:25:000:0133. Окрім позивача, інші спадкоємці не зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. З копії довідки №1094 від 27.12.2012 року, виданої Гологірською сільською радою Золочівського району Львівської області, що міститься в матеріалах спадкової справи, вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняв її син - [PERSON] , який у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вступив в управління та володіння майном померлої. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Постановою №536/02-14 від 19.12.2024 року, приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Білінським І.І. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане спадкове майно. Згідно довідки №1349 від 20.11.2024 року, виданої КП ЛОР "Золочівське МБТІ" , вказаний житловий будинок станом на 01.01.2013 року на правах приватної власності не зареєстрований. Водночас, за даними з погосподарської книги Гологірської сільської Ради народних депутатів за 1986 -1995 роки, судом встановлено, що головою домогосподарства по [ADDRESS] , була [PERSON] , [INFO] . В погосподарських книгах вказано також, що до господарства [PERSON] належить житловий будинок та господарські споруди. Згідно копії технічного паспорта спірний житловий будинок, площа якого 44,9 м.кв., побудований 1928 року. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином з врахуванням того, що спадщина відкрилася [INFO] , на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як встановлено з матеріалів справи, сторони по справі є дітьми [PERSON] , а відтак спадкоємцями першої черги за законом, оскільки заповіт спадкодавиця за життя не склала. Окрім того, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] спадщини після смерті матері не прийняли, із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до нотаріальної контори не зверталися. Позивач - єдиний із спадкоємців першої черги за законом, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 31 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Спірний будинок збудований в 1928 році, головою домогосподарства з 1986 -1995 роки була [PERSON] , проте остання за життя не зареєструвала право власності на даний будинок, відповідно до вищенаведеної норми закону. Вказане дає підстави суду дійти висновку, що даний будинок входить до складу спадкового майна після смерті [PERSON] , однак відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на будинок позбавляє позивача можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУкраїни від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно із правовою позицією ВС, викладеної в постанові № 227/3750/19 від 22.09.2021, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши такі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач, який прийняв спадщину, має право на спадкування спірного житлового будинку з господарськими будівлями, як спадкоємець за законом першої черги після смерті матері, який належав останній, однак не був зареєстрований на правах власності за нею на момент смерті, що стало перешкодою для оформлення спадкових прав позивача в нотаріальному порядку, визнання відповідачами позовних вимог, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,а тому позов є підставний та підлягає задоволенню. Враховуючи клопотання позивача , витрати по сплаті судового збору слід залишити за останнім.

Outcome: approved