Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

20.03.2025 до Підгаєцького районного суду Тернопільської області через канцелярію суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 13 жовтня2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Підгаєцького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №38; розгляд справи проводити без її участі; час для примирення не надавати. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що подружнє життя у них з відповідачем не склалося. Разом вони проживали протягом дев`яти років. У шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . З 04 вересня 2021 року вони з відповідачем проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб розпався та має суто формальний характер. Ухвалою від 24.03.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначене на 12 год. 45 хв. 15 квітня 2025 року. 15.04.2025 позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.04.04.2025 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю, просила час для примирення не надавати. Відповідач в судове засідання не з`явився, рекомендоване повідомлення, яким відповідачу направлено позов з копіями доданих до нього документів, з копією ухвали суду про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження та повідомленням про виклик повернулося до суду 01.04.2025 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», однак 31.03.2025 на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивачки визнав у повному обсязі, час для примирення просив не надавати. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Більш того, сторони, кожна окремо, клопотали розгляд справи здійснювати без їх участі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги та не заперечує проти розірвання шлюбу,суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданоговідділом державної реєстрації актів цивільного стану Підгаєцького районного управління юстиції Тернопільської області 13 жовтня 2012 року, судом встановлено, що сторони ( [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ) зареєстрували шлюб 13 жовтня 2012 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 38 (арк.спр.15). Після державної реєстрації шлюбу заявниця змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (арк.спр.15). У шлюбі народилася одна дитина: син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданевідділом державної реєстрації актів цивільного стану Підгаєцького районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №14 від 21.05.2013 (арк.спр.17). Подружжя спільного господарства не ведуть та спільно не проживають з вересня 2021 року, сімейних відносин не підтримують. Позивачка та відповідач у поданих ними заявах просили час на примирення не надавати, (арк. спр. 2, 23, 26), отже наміру зберегти шлюб в них нема. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження /.../ є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позовні вимоги позивачки [PERSON] , суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, якщо має місце стійкий розлад подружніх відносин. Передбачене ч.1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін. Обидві сторони у своїх заявах наполягають на розірванні шлюбу, його збереження не можливе і не відповідає інтересам як позивачки, так і відповідача. Сторони фактично не підтримують подружніх та сімейних відносин, не проживають разом, шлюб носить формальний характер і вже фактично перестав існувати. Отже, суд дійшов висновку, що застосовувати заходи щодо примирення або відмовляти у задоволенні позову немає підстав. Питання про розподіл судових витрат позивачкою у позові не ставилося, тому суд його не вирішує. На підставі ст. ст. 7, 24, 56, 104, 105, 110, 111, 112, 115 СК України,

Outcome: approved