Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

05 лютого 2025 року представника позивача [PERSON] \~ через систему «Електронний суд»\~ звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 5000 доларів США. Позов обґрунтовано тим, що 05 лютого 2022 року між позивачем та відповідачем було укладеного договір позики, згідно умов якого, [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в розмірі 5000,00 доларів США (п`ять тисяч доларів США) та зобов`язувався повернути суму позики до 05 квітня 2022 року, що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою від 05.02.2022. В порушення умов договору позики від 05 лютого 2022 року [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав, суму позики не повернув. Численні вимоги позивача про повернення суми позики, залишилися поза увагою відповідача, що в свою чергу стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою. Також повідомили, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс [PERSON] і які очікує понести [PERSON] у зв`язку із розглядом справи становить 18089,54 грн, в тому числі: 16000,00 грн витрати на правничу допомогу; 2089,54 грн. судовий збір за подання позовної заяви. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 лютого 2025 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 21 лютого 2025 року судом отримано відповідь з Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області щодо місця реєстрації відповідача. Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням учасників справи на 20 березня 2025 року. Через неявку відповідача в судове засідання 20 березня 2025 року, останнє судом відкладено на 15 квітня 2025 року. 20 березня 2025 року на адресу суду надійшла заява від представника позивач про розгляд справи за відсутності сторони позивача, підтримання позовних вимог у повному обсязі та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 15 квітня 2025 року направив заяву про розгляду справи за його відсутності, визнання позовних вимог у повному обсязі. Фіксація судового засідання, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 05 лютого 2022 року відповідачем [PERSON] було власноручно написано та підписано розписку про те, що він позичив у [PERSON] 5000 доларів США 05.02.2022. Та зобов`язався віддати 05.04.2022 (а.с.11).\~ При вирішенні спору суд виходить з наступного. Частиною першою ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій ст. 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 Цивільного кодексу України підтвердженням укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та у порядку, що передбачені договором. Відповідно до частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У контексті статей 524, 533-535 ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Так, згідно п. 15 Договору позики, у випадку порушення позичальником терміну повернення позики, або у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, встановлених цим договором,

Outcome: approved