Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 29.08.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), за актовим записом №1729 та стягнути на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін, оскільки фактично створив сім`ю з іншою жінкою. Позивачка також вказує, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, як батько дитини, матеріальної допомоги на його утримання не надає, всі обов`язки щодо утримання та виховання дитини позивач несе самостійно. Ухвалою суду від 27.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви і доданих до неї документів направлялись відповідачу за місцем його проживання, проте поштове відправлення повернулись на адресу суду не врученими з відмітками «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 21-22) Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст.\~279\~ЦПК\~України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Інших заяв по суті справи до суду також не надходило. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29.08.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), за актовим записом №1729, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Дитина проживає разом з матір`ю, спір щодо визначення місця проживання длоньки між сторонами відсутній. Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Щодо вимоги про розірвання шлюбу Згідно статті 51 Конституції України та\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3\~ ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ ст. 105 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не згодна, відповідач не висловив заперечень щодо розірвання шлюбу, а тому суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Щодо вимоги про розірвання шлюбу. Згідно статті 51 Конституції України та\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3\~ ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ ст. 105 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не згодна, відповідач не висловив заперечень щодо розірвання шлюбу, а тому суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Частина 1 статті 183 Сімейного кодексу України встановлює, що частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Відповідач є батьком дитини та нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Домовленість між батьками щодо виконання даного обов`язку відсутня. За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо. При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями ст. 182 СК України; з метою забезпечення прав неповнолітньої дитини на належне утримання, суд присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до її повноліття. Відповідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1 211, 20 грн, який сплачений нею при зверненні до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, та на користь держави судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн, оскільки при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved