Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1. 24 березня 2025 року адвокат Гурник Віктор Олександрович, який діє від імені та в інтересах заявника [PERSON] , звернувся в Шумський районний суд Тернопільської області із заявою про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] строком на 6 місяців. 2. Заява обґрунтована тим, що 14 червня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У шлюбі в подружжя [INFO] народилась дочка [PERSON] . Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області №609/1162/20 від 03 лютого 2021 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Представник заявника зазначив, що [PERSON] вчиняв домашнє насильство по відношенню до заявниці як під час перебування в офіційно зареєстрованому шлюбі, так і продовжує свої протиправні дії після його розірвання, спричиняючи шкоду здоров`ю не лише [PERSON] , а й спільній малолітній дочці. Так, 03 лютого 2025 року о 05:30 год ранку [PERSON] прийшов до фактичного місця проживання заявниці за адресою [ADDRESS] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почав стукати у вікно житлового будинку, тим самим розбудив [PERSON] та малолітню [PERSON] . Після чого погрожував фізичною розправою, вчиняв конфлікт, ображав заявницю словесно та висловлювався в її бік нецензурною лайкою. Незважаючи на те, що шлюб між подружжям розірвано ще в 2021 році, [PERSON] все одно продовжує переслідувати колишню дружину та навідується до неї додому. Також зазначає, що мали місце ряд випадків звернення [PERSON] , її рідних та медичних працівників ЦРЛ в поліцію впродовж 2018 року стосовно спричинення [PERSON] останній тілесних ушкоджень. Крім того вказав, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №12025216010000032 від 26 лютого 2025 року про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 126 КК України, розпочатому за зверненням [PERSON] після подій 03 лютого 2025 року, скеровано до суду. Просить звернути увагу на скріншоти листування, долучені до цієї заяви між [PERSON] та [PERSON] , зокрема з месенджера «Viber» за 30 квітня 2023 року та 14 серпня 2024 року. У своїх повідомленнях колишній чоловік погрожує заявниці, ображає її словесно, принижує її честь та гідність. Намагаючись відгородитися від психологічного насильства, яке вчиняє по відношенню до заявниці колишній чоловік, вона заблокувала його в месенджері «Viber». Проте [PERSON] продовжував надсилати SMS-повідомлення на особистий номер телефону [PERSON] , що підтверджується скріншотами з листуванням за 03-05 лютого 2025 року. Обмежувальний припис є необхідним заходом для захисту заявниці від домашнього насильства, що вчиняє по відношенню її колишній чоловік, оскільки дії [PERSON] набули систематичного характеру, то важливо вжити конкретних заходів для запобігання подальшим насильницьким актам. Такий захід дозволить заявниці відчувати себе більш захищеною та підтриманою, а також допоможе запобігти подальшим випадкам насильства з боку колишнього чоловіка. З урахуванням наведеного заявниця вважає, що вірогідність продовження чи повторного вчинення [PERSON] відносно неї домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, є досить високою, а тому наявні підстави для видачі обмежувального припису стосовно кривдника з визначенням заходів тимчасового обмеження його прав. 3. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник адвокат Гурник В.О. підтримали заявлені вимоги та просили суд видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , поклавши на нього строком на 6 місяців певні обов`язки, зазначені в заяві про видачу обмежувального припису. Заявниця пояснила, що [PERSON] неодноразово, перебуваючи у нетверезому стані, в присутності п`ятирічної дочки обзиває її нецензурними та образливими словами, піднімає на неї руку, кричить. Це досить негативно впливає на психіку дитини, а відтак обмежувальний припис буде необхідним заходом. Також розповіла, що 03 лютого 2025 року близько п`ятої години ранку її колишній чоловік знову прийшов у нетверезому стані до житлового будинку її батьків, що в с. Матвіївці, почав стукати у двері та вікна, Перебуваючи в приміщенні будинку, [PERSON] вчинив сварку, голосно кричав нецензурні та образливі слова, побив її, її маму та вітчима, які пробудились і прийшли їй на допомогу, спричинивши тілесні ушкодження. Від його криків прокинулась малолітня дочка, яка сильно злякалась та почала плакати. Також заявниця викликала працівників поліції та швидку допомогу. На даний час заявниця змушена відвідувати з дитиною психолога, оскільки дитина боїться батька, його нового приїзду. Окрім іншого, заявниця зазначила, що [PERSON] часто в її адресу вигукує «Ти здохнеш!» і щось в цьому роді, що дає їй підставу реально побоюватись за своє життя та життя своїх рідних, з якими вона проживає разом. Додатково заявниця зазначила, що на чисельні випадки домашнього насильства, які були в минулому, вона зверталась до працівників поліції, однак до суду так і не доходило, оскільки вона особисто забирала заяви, надіялась, що він зміниться. На даний час, після отримання від [PERSON] численних смс-повідомлень з погрозами, заявниця боїться повторного його приїзду до неї додому в стані алкогольного сп`яніння, коли знову він її поб`є в присутності п`ятирічної дитини, тому звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] . 4. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] не погодився із вимогами заяви та заперечив проти видачі стосовно нього обмежувального припису, так як це позбавить його можливості спілкування з дитиною. Заперечував факти вчинення ним домашнього насильства відносно колишньої дружини ні в минулому, ні зараз, а також те, що він погрожував заявниці, присилав їй смсповідомлення у «Viber» з погрозами та образами, випадків притягнення його до адміністративної відповідальності не було, не пригадує, щоб приходив до колишньої дружини 03 лютого 2025 року і вчиняв там скандал та домашнє насильство. Не погоджується із твердженням колишньої дружини стосовно її переслідування та наміру спричинити шкоду. Також пояснив, що звернувся у Великодедеркальський ЦНАП, щоб встановити години побачень з дитиною, в травні очікує відповідь на своє звернення. Зазначив, що сам особисто звернувся до психолога в м. Тернопіль, щоб той поспілкувався із дитиною, однак йому повідомили, що в с. В.Дедеркали є свій психолог. Про обвинувальний акт, який знаходиться в суді на розгляді він обізнаний, однак не пам`ятає дати події. На запитання представника заявниці [PERSON] про номер телефону, яким [PERSON] користується у мережі «Viber», останній назвав: 0673968638. 5. Представник заінтересованої особи [PERSON] - адвокат Свиріпа В.З. в судовому засіданні зазначила, що домашнє насильство можливе тільки між подружжям, близькими особами, а між колишнім подружжям [PERSON] та [PERSON] немає близьких відносин, а отже не було ніякого домашнього насильства, докази, додані до заяви про видачу обмежувального припису, просила не брати до уваги, як такі, що не доводять фактів вчинення [PERSON] , домашнього насильства до заявниці, допитані свідки мають неприязні відносини з [PERSON] , через це просила не брати до уваги їх покази, а обмежувальний припис необхідний заявниці, щоб [PERSON] не мав можливості спілкуватися з їх спільною донькою, а не через можливе домашнє насильство щодо неї. 6. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сестрою заявниці. З [PERSON] в неї відносин немає ніяких, він є колишнім чоловіком її сестри, його поведінку оцінює негативно, оскільки протягом тривалого часу вчиняє домашнє насильство відносно її сестри [PERSON] . Була свідком їх частих сварок, під час яких [PERSON] обзивав заявницю нецензурними та образливими словами, погрожував, що заб`є її. Сама вона не була свідком побиття [PERSON] сестри, однак зі слів [PERSON] знає, що колишній чоловік неодноразово піднімав на неї руку. Також зазначила, що сестра викликала неодноразово поліцію, однак вибачала чоловіку все, задля збереження сім`ї та вважала, що той виправиться та не буде так чинити далі, однак нічого не змінювалось. Був випадок, коли [PERSON] насильно утримував сестру в себе вдома у с. Великі Дедеркали, вона їздила визволяти сестру, викликала поліцію, тільки з приїздом поліції він відпустив сестру. Після розлучення, [PERSON] часто забирав [PERSON] з їх спільною дитиною в м.Тернопіль, через декілька днів сестра з донькою поверталась. На запитання, які у них відносини з колишнім чоловіком, [PERSON] відповідала, що все як було, нічого не змінилось. Зі слів своєї матері [PERSON] та сестри [PERSON] їй стало відомо, що останній раз, 03 лютого цього року, [PERSON] , будучи у нетверезому стані, приїхав до них додому та всіх побив. Знає, що сестра завжди боялась свого колишнього чоловіка та й зараз боїться, так як в сестри є ще двоє дітей окрім їх спільної дочки, за життя яких вона також боїться. 7. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є мамою заявниці. [PERSON] та її дочка [PERSON] розлучені, однак [PERSON] після розлучення періодично навідується до дочки та їх спільної дитини, по 2-3 рази на місяць. Так, 03 лютого 2025 року, близько 5 години ранку, [PERSON] прийшов знову до них додому в с. Матвіївці у нетверезому стані і вчинив сварку. Голосно кричав, виражався нецензурними словами, коли вона зайшла в кімнату доньки, то бачила як [PERSON] схопив [PERSON] за волосся і протягнув по кімнаті, [PERSON] при цьому кричала та плакала, а після сварки була знервована, тремтіла. За неї вступився [PERSON] чоловік свідка, якого [PERSON] положив на підлогу та почав душити. [PERSON] просила [PERSON] , щоб той відпустив [PERSON] , бо задушить, вони разом з дочкою якось відтягнули [PERSON] від її чоловіка. [PERSON] в свою чергу погрожував доньці фізичною розправою, кричав, що позабиває всіх. Це все відбувалось в присутності їх п`ятирічної доньки, яка була дуже налякана. Також свідок пояснила, що з [PERSON] в неї стосунки нормальні, коли він до них нормально ставиться, то й вона в свою чергу до нього нормально ставиться, а коли він ображає її дочку, то вона змушена заступатись. Після того випадку її донька [PERSON] боїться нового приходу свого колишнього чоловіка, постійно зачиняє вхідні двері на замок ще задовго до вечора, хоча для села це незвично. ІІ. Процесуальні дії у справі. 8. Ухвалою суду від 25 березня 2025 року було відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження, призначено судове засідання на 27 березня 2025 року. 9. Судове засідання, призначене на 27 березня 2025 року було відкладене на 02 квітня 2025 року за клопотанням заінтересованої особи [PERSON] у зв`язку з наміром залучити адвоката. 10. Судове засідання, призначене на 02 квітня 2025 року було відкладене на 15 квітня 2025 року за клопотанням адвоката Свиріпи В.З., у зв`язку із необхідністю ознайомитися з матеріалами справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 11. Відповідно до рішення Шумського районного суду Тернопільської області №609/1162/20 від 03 лютого 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 14 червня 2018 року та зареєстрований Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №950 розірвано. 12. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Матвіївською сільською радою Шумського району Тернопільської області 07 листопада 2019 року підтверджується, що [PERSON] народилась [INFO] в с. Матвіївці Шумського району Тернопільської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . 13. У листі Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області №25557-2025 від 17.02.2025, який надано у відповідь на адвокатський запит [PERSON] , міститься наступна інформація: - 30.04.2018 до СПД м. Шумськ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення із Шумської ЦРЛ за фактом звернення [PERSON] , [INFO] із отриманими тілесними ушкодженнями, які останній наніс її чоловік, [PERSON] , [INFO] . Дане повідомлення прийняте і зареєстроване в ІТС ІПНП СПД м. Шумськ Кременецького РВП в ЄО №620 від 30.04.2018 та приєднано до ЄРДР №12018210200000108 за ст. 125 ч. 1 ККУ; - 30.04.2018 до СПД м. Шумськ Кременецького РВП надійшло повідомлення від [PERSON] за фактом того, що її чоловік, [PERSON] , здійснює психологічний тиск відносно заявниці. Дане повідомлення прийняте і зареєстроване в ІТС ІПНП СПД м. Шумськ Кременецького РВП в ЄО №621 від 30.04.2018 та приєднано до ЄРДР №12018210200000108 за ст. 125 ч. 1 ККУ; - 02.05.2018 до СПД м. Шумськ Кременецького РВП надійшло повідомлення від гр. «Б» за фактом того, що [PERSON] спричиняє тілесні ушкодження сестрі заявниці, [PERSON] . Дане повідомлення прийняте і зареєстроване в ІТС ІПНП СПД м. Шумськ Кременецького РВП в ЄО №640 від 02.05.2018 та приєднано до ЄРДР №12018210200000108 за ст. 125 ч. 1 ККУ; - 03.08.2018 до СПД м. Шумськ Кременецького РВП надійшло повідомлення від гр. «Б» за фактом того, що [PERSON] , вчиняє конфлікт із сестрою заявниці, [PERSON] . Дане повідомлення прийняте і зареєстроване в ІТС ІПНП СПД м. Шумськ Кременецького РВП в ЄО №1143 від 03.08.2018. Конфлікт був вичерпаний до приїзду працівників поліції; - 06.08.2018 до СПД м. Шумськ Кременецького РВП надійшло повідомлення від [PERSON] за фактом того, що чоловік [PERSON] , вчиняє сварку та не віддає документи на їх дітей. Дане повідомлення прийняте і зареєстроване в ІТС ІПНП СПД м. Шумськ Кременецького РВП в ЄО №1153 від 06.08.2018; - 19.10.2018 до Кременецького РВП надійшло повідомлення від [PERSON] за фактом потреби допомоги поліції для її супроводу, оскільки остання їде автобусом до місця проживання, а на зупинці ймовірно чекає чоловік, [PERSON] , який буде вчиняти конфлікт. Дане повідомлення прийняте і зареєстроване в ІТС ІПНП Кременецького РВП в ЄО №3890 від 19.10.2018. Заявниці надано роз`яснення згідно чинного законодавства; - 19.10.2018 із Ланівецької КЦРЛ надійшло повідомлення до ВП №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП за фактом звернення [PERSON] із тілесними ушкодженнями, які останній наніс її чоловік [PERSON] . Дане повідомлення прийняте і зареєстроване в ІТС ІПНП ВП №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП в ЄО №2406 від 19.10.2018 та приєднано до ЄРДР №12018210130000237 за ст. 125 ч. 1 ККУ; - 05.11.2018 із Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області до ВП №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП надійшли матеріали за зверненням [PERSON] за фактом того, що її чоловік, [PERSON] , спричинив тілесні ушкодження заявниці. Дане повідомлення прийняте і зареєстроване в ІТС ІПНП ВП №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП в ЄО №2564 від 05.11.2018 та приєднано до ЄРДР №12018210130000237 за ст. 125 ч. 1 ККУ; - 03.02.2025 від фельдшера БЕМД до Кременецького РВП надійшло повідомлення за фактом звернення [PERSON] із тілесними ушкодженнями та стресовим станом, які останній спричинив колишній чоловік, [PERSON] . Дане повідомлення прийняте і зареєстроване в ІТС ІПНП Кременецького РВП в ЄО №1590 від 03.02.2025 та приєднане до ЄРДР №12025216010000032 за ст. 126 ч. 1 ККУ. Також повідомляють, що відносно [PERSON] , [INFO] станом на 17.02.2025 працівниками поліції не складався терміновий заборонний припис відповідно до ст. 25 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». 14. Крім того судом було оглянуто та досліджено Лист Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області №3454-2025 від 05.03.2025, який надано у відповідь на адвокатський запит [PERSON] і у якому міститься наступна інформація: - кримінальні провадження №12025216010000032 за ч. 1 ст. 126 КК України, №12025216010000033 за ч. 1 ст. 125 КК України, №12025216010000038 за ч. 1 ст. 126 КК України скеровані з обвинувальним актом 26.02.2025 до Кременецького районного суду за обвинуваченням [PERSON] , [INFO] жителя [ADDRESS] . 15. Із інформації, яка міститься на офіційному веб-порталі Судової Влади України Шумського районного суду Тернопільської області слідує, що у провадженні судді Ковтуновича О.В. перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення [PERSON] , де потерпілими є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , справа №609/191/25, призначено до судового розгляду на 07.04.2025. 16. Також до матеріалів справи було долучено копію Обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно [PERSON] , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025216010000032 від 03 лютого 2025 року, за ознаками кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, та ч. 1 ст. 126 КК України. Із обвинувального акту слідує, що 03.02.2025 до Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області надійшла заява від [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] про те, що того самого дня, близько 05:47 год, під час перебування за місцем проживання заявниці її колишній чоловік [PERSON] , [INFO] , житель с. Великі Дедеркали Кременецького району Тернопільської області, в ході словесної суперечки, спричинив заявниці різкий фізичний біль не завдавши тілесних ушкоджень. Вказані відомості 03.02.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025216010000032, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України. Крім того, 04.02.2025 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025216010000033, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за фактом спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] . Крім того, 05.02.2025 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025216010000038, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України за фактом вчинення [PERSON] насильницьких дій відносно [PERSON] , якому завдали фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень. 24.02.2025 відповідно до постанови прокурора про об`єднання до кримінального провадження №12025216010000032 від 03.02.2025 були приєднані кримінальні провадження №12025216010000033 від 04.02.2025 та №12025216010000038 від 05.02.2025, основне провадження №12025216010000032 від 03.02.2025. Потерпілими у даному кримінальному провадженні є: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 17. До матеріалів заяви долучено скріншоти особистого листування у месенджері у вигляді текстових повідомлень між [PERSON] та [PERSON] , із яких вбачаються агресивні та образливі висловлювання та принизливе ставлення [PERSON] до [PERSON] . У повідомленнях [PERSON] прослідковуються словесні образи, погрози [PERSON] та її сім`ї, що підтверджують викладені в заяві обставини. В судовому засіданні судом безпосередньо досліджувалась переписка в телефоні заявниці з абонентом під іменем «Юра» за номером 0673968638, яка повністю відповідає змісту повідомлень із скріншотів, доданих до заяви. 18. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №413319173, сформованої 14.02.2025, вбачається, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частка двохкімнатної квартири, загальною площею 49.3 кв.м., що розташована за адресою [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 27.01.1994, виданого на підставі розпорядження органу приватизації Шумської «Райсільгоспхімія» від 27.10.1993 №33. 19. В судовому засіданні представник заінтересованої особи [PERSON] адвокат Свиріпа В.З. висловила свою думку стосовно наданих заявницею письмових доказів, а також надала письмові пояснення стосовно належності та допустимості цих доказів. Так, представник зазначає, що долучена до матеріалів справи копія Адвокатського запиту, адресованого представником заявника [PERSON] Кременецькому РВП ГУНП в Тернопільській області стосовно надання інформації про стан досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених [PERSON] без номера, без дати, без підпису і не може братися судом до уваги, оскільки такий доказ поданий з порушенням порядку, встановленого законом та не може підтверджувати обставини, які входять до предмета доказування, оскільки є версією заявниці, тобто припущенням, та залежить виключно від волі її автора. Крім того, зазначає, що Інформація Кременецького РВП ГУНП в тернопільській області №25557-2025 від 17.02.2025 не є належним (оскільки не містить жодної інформації щодо предмета доказування вчинення [PERSON] домашнього насильства) та допустимим (обставини справи щодо винуватості особи у вчиненні домашнього насильства, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування рішенням компетентних органів про притягнення до відповідальності, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування) доказом. В листі Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області відсутня інформація про випадки вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] , притягнення [PERSON] до будь-якого виду відповідальності за згаданими в листі фактами. Стосовно інформації, що вказана в листі Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області №34504-2025 від 05.03.2025 зазначає, що жодним обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, винуватість [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення не доведено, дане кримінальне провадження зареєстроване за ч. 1 ст. 126 КК України, а не ст. 126-1 КК України, отже цей доказ не є належним, допустимим та достатнім. Нормами ст. 125 КК України передбачено покарання за умисне легке тілесне ушкодження, а нормами ст. 126 КК України передбачено покарання за побої і мордування. ІV. Оцінка Суду. За вказаних обставин до правовідносин між сторонами підлягають застосуванню наступні норми права. 20. Як визначено у\~статті 55\~Конституції України та\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 21. Статтею 3 Конституції України\~встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. 22. У\~статті 27 Конституції України\~зазначено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Україна, як кожна держава учасниця, що ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, взяла на себе негативні та позитивні зобов`язання щодо забезпечення прав і свобод, викладених у Конвенції та протоколах до неї. Це означає, що з одного боку держава зобов`язується утримуватися від порушень прав і свобод людини через дії своїх повноважних осіб (негативні зобов`язання), а з іншого охороняти права і свободи людини від порушення їх з боку приватних осіб (позитивні зобов`язання). Так, стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145). 23. Відповідно до ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України\~"Про запобігання та протидію домашньому насильству"; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України\~"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених\~Законом України\~"Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених\~Законом України\~"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених\~Законом України\~"Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених\~Законом України\~"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків". 24. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). 25. Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. 26. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Верховним Судом у постанові № 753/4405/20 від 12 квітня 2022 року зазначено, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. 27. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство\~це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство\~це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство\~це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство\~це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. 28. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. 29. За змістом п. 7 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника\~це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. 30. Стаття 26 зазначеного Закону\~визначає, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Верховний Суд у постанові № 299/3692/19 від 30 червня 2021 року вказав, що враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. 31. Згідно із ч. 3\~ст. 26 цього Закону\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. 32. Пунктами 5-9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що: 5) запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються; 6) кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; 7) обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; 8) особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; 9) оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 зроблено висновок, що відповідно до частини третьої\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Звертаючись до суду, [PERSON] обґрунтовувала підстави для видачі судом обмежувального припису стосовно [PERSON] нормами\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». 33. Відтак, суд оцінивши доводи заяви, проаналізувавши надані документи, в тому числі скріншоти переписок заявниці та кривдника, встановив, що [PERSON] , який заявниці приходиться колишнім чоловіком, неодноразово за місцем проживання [PERSON] вчиняв щодо колишньої дружини домашнє насильство психологічного та фізичного характеру та насильство за ознакою статі, що вбачається із доданих до заяви документів. Дії [PERSON] полягали у образах нецензурною лексикою, приниженні, залякуванні, погрозах фізичною розправою, чиненні морального та психологічного тиску, нанесенні тілесних ушкоджень та побоїв. Зміст конкретних фраз, лексики та характеру використання мовних засобів, які [PERSON] застосовує у переписці з колишньою дружиною, дає підстави для висновку, що його дії слід кваліфікувати як домашнє насильство у формі психологічного насильства, що небезпідставно викликає у заявниці побоювання за свою безпеку та безпеку своїх рідних і завдає шкоди її психічному здоров`ю. Всі ці дії в сукупності вказують на те, що заінтересована особа продовжує вчиняти домашнє насильство щодо [PERSON] навіть після офіційного розірвання шлюб, що викликало у постраждалої особи побоювання за свою безпеку та безпеку своєї сім`ї, та стало причиною її звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Отож, \~ [PERSON] як жертва домашнього насильства, з урахуванням та оцінкою наявних ризиків потребує захисту у порядку, передбаченому\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки протиправні дії [PERSON] стосовно [PERSON] та її рідних, наявність в провадженні суду кримінального провадження про вчинення [PERSON] кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення кривдником щодо неї як психологічного, так і фізичного насильства. Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї. Видача обмежувального припису є обов`язковою в разі доказово обґрунтованого постійного використання у безпосередньому спілкуванні або переписці з колишнім чоловіком/дружиною та дітьми погроз, у тому числі фізичною розправою, вживанням щодо них ненормативної лексики, образ та приниження, які кваліфікуються як домашнє насильство у формі психологічного насильства йдеться у Постанові Верховного Суду від 13 липня 2020 року у справі №753/10840/19, провадження №61-22727св19. Зазначене підтверджується фактичними обставинами справи, які встановлено судом в ході заслуховування пояснень заявниці, показів свідків та під час дослідження письмових доказів. Тривалість протиправної поведінки [PERSON] щодо [PERSON] є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». 34. З огляду на вказані обставини, суд доходить висновку про задоволення заяви [PERSON] та про необхідність видачі обмежувального припису щодо [PERSON] , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав на строк 6 місяців, а саме: - заборона перебувати у місці проживання (перебування) [PERSON] в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - заборона наближатися на відстань до 200 метрів до місця проживання (перебування), роботи та інших місць частого відвідування постраждалою [PERSON] ; - заборона особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; - заборона вести листування, телефонні переговори із [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Суд вважає, що вказані тимчасові обмеження прав [PERSON] є виправданими та доречними, відповідають меті їх застосування, та забезпечать дієвий та ефективний захист заявниці від кривдника. 35. Оцінивши надані докази, з урахуванням оцінки ризиків, суд вважає, що саме такий строк дії обмежувального припису (шість місяців) є пропорційним, необхідним та достатнім для уникнення фізичного контакту потерпілої та кривдника, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту та захисту життя та здоров`я [PERSON] . 36. Згідно із вимогами частини 4\~ст. 350-6 ЦПК України\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 37. В силу ч. 3 ст. 350-5\~ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved