Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася Млинівський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивувала тим, що 24 березня 2009 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Острожецькою сільською радою Млинівського району Рівненської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 24.03.2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 3 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу з відповідачем мають троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось, чоловік зловживає алкогольними напоями, безпричинно ображає та обзиває її, найменший син боїться його, тому проживають окремо з дітьми від чоловіка. Крім того, відповідач коштів на утримання дітей не надавав і не надає, хоча здатний надавати допомогу на утримання дітей, оскільки отримує пенсію як особа з інвалідністю 3 групи, також працює неофіційно, забезпечений житлом та земельною ділянкою. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягувати на її користь аліменти на утримання трьох дітей у розмірі половини його заробітку (доходу), а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати. 26 червня 2024 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області відкрито провадження у даній цивільній справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, її представник адвокат Новосад В. О. подав до суду заяву від 07.04.2025 року, у якій просив справу розглядати без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, був повідомлений через оголошення на офіційному вебсайті «Судова влада України» Млинівського районного суду Рівненської області. Заяв, клопотань, відзиву до суду від нього не надходило. 07 квітня 2025 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 24 березня 2009 року, який зареєстровано Острожецькою сільською радою колишнього Млинівського (тепер Дубенського) району Рівненської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 24.03.2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.03.2009 року (а.с. 4). Від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 16.10.2009 року серії [NUMBER] , від 26.11.2010 року серії [NUMBER] та від 16.10.2018 року серії [NUMBER] (а.с. 5-7). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони заходів до примирення не вживають, шлюбних відносин не підтримують. Із викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Отже, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, доходи позивачки (а.с. 10), те, що двоє дітей навчаються в ліцеї один відвідує дитячий садок (а.с. 8-9), суд приходить до висновку про задоволення позову також і в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, та вважає за необхідне стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі половини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи із 14.06.2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн., сплаченого позивачем згідно квитанції № 1340848962 від 10.06.2024 р. (а.с. 14). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, із відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1211,20 грн. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved