Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Позивач АТКБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 08.05.2013 року в розмірі 64 076 грн 29 коп. станом на 20.03.2023 року, яка складається з: 51 182 грн 45 коп. - заборгованості за кредитом; 12 893 грн 84 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом; та судові витрати у розмірі 2684,00 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач [PERSON] звернулася до АТКБ "ПРИВАТБАНК" з заявою про отримання банківських послуг кредитування, підписавши відповідну Анкету - заяву б/н від 08.05.2013 року. Шляхом підписання вказаної анкети-заяви відповідач погодився з "Умовами та правилами банківських послуг", "Тарифами", які разом складають Договір про надання банківських послуг та відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, є договором приєднання. Укладений Договір є змішаним та поєднує в собі ознаки договору банківського рахунку (ст.1066 ЦК України) та кредитного договору (ст.1054 ЦК України), в зв`язку з чим, якщо банк здійснює платежі з рахунку клієнта, на якому відсутні грошові кошти, банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму. Позивач (Банк) відкрив відповідачеві картковий рахунок із встановленим початковим лімітом 0 грн 00 коп., в подальшому неодноразово збільшивши його, остаточно 19.11.2021 року до 50 000,00 грн. Відповідач в процесі користування картковим рахунком своєчасно не розраховувався за борговими зобов`язаннями, внаслідок чого утворилася прострочена заборгованість. Посилаючись на "Умови та правила", позивач вказує, що відповідач, окрім наданого тіла кредиту, зобов`язаний сплатити також проценти від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% - для картки "Універсальна" та 84,0% - для картки "Універсальна Голд", а тому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту, відсотками та судовий збір, сплачений за подання позову. (а.с.14) Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 05.07.2023 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників в судове засідання. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив судовий розгляд проводити за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі в разі повторної неявки відповідача. Відповідач в судові засідання неодноразово не з`являвся, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відзиву на позов чи інших заяв, що перешкоджають розгляду справи по суті, до суду не подавав. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09.04.2025 постановлено провести заочний розгляд справи на підставі ч.4 статті 223, ч.1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне: Повноваження позивача щодо надання банківських послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у витягу та виписці з ЄДРПОУ 10.06.2021 року, Витягу з нової редакції Статуту Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", затвердженому постановою КМУ від 05.06.2019 року № 594 (а.с. 54-57). 08.05.2013 року споживач [PERSON] ( відповідач [PERSON] ), [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , власноручно підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку , в якій просила оформити на своє ім`я кредитну картку «Універсальна» з кредитним лімітом 2000,00 (дві тисячі) гривень (а.с.16) Вказана Анкета-заява не містить умов узгодження сторонами строку дії кредитного договору, розміру відсотків за користування кредитом, штрафних санкцій за невиконання зобов`язань, тощо. До Анкети-заяви наданий Паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем [PERSON] 19.11.2021 року, яким Сторони узгодили основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, зокрема кредитний ліміт в сумі до 200000,00 грн; строк дії договору 12 місяців з пролонгацією, мета отримання на споживчі потреби, процентну ставку у пільговий період до 55 днів 0,00001% річних, поза межами пільгового періоду 42%, тип процентної ставки фіксована, а також розділом 6 визначено наслідки прострочення виконання або невиконання зобов`язання (а.с.17 21) Крім того, до Анкети- заяви додані Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Наказ № 906 від 11.02.2013 року (мовою оригіналу) «Об актуализации Условий и правил предоставления банковских услуг», які не містять підпису відповідача чи інших доказів ознайомлення відповідача зі змістом вказаних документів (а.с.22 - 50) Згідно Довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК", відповідачеві за укладеним кредитним договором було відкрито: - 24.02.2015 року платіжну картку № [NUMBER] , строком дії до квітня 2018 року "Карта Універсальна"; - 16.05.2018 року платіжну картку № [NUMBER] , строком дії до листопада 2021 року "Карта Універсальна GOLD"; - 19.11.2021 року платіжну картку № [NUMBER] , строком дії до жовтня 2025 року "Карта Універсальна GOLD" (а.с. 15). Як вбачається з Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, старт карткового рахунку за кредитною карткою № [NUMBER] відбувся 24.02.2015 року, зі встановленням кредитного ліміту в розмірі 0,00 грн; який 13.08.2021 року було збільшено до 34000,00 грн, а 19.11.2021 року збільшено до 50 000,00 грн . 26.12.2022 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн (а.с. 14). Згідно Виписки по картковому рахунку, відкритому на ім`я відповідача [PERSON] , позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, відкрив картковий рахунок, та здійснював його кредитування та обслуговування з 2015 по 2023 рік відповідно до узгоджених умов, в тому числі від 2021 року. В свою чергу, відповідач, активно користуючись кредитними коштами, здійснювала погашення заборгованості несвоєчасно й не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 01.03.2023 року виникла заборгованість в розмірі 64076, 29 гривні (а. с. 8-13, 59-73). Зазначений розрахунок містить відомості про порядок нарахування заборгованості, дати та суми погашення відсотків, кредиту, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості. Доказів на спростування правильності наведеного розрахунку матеріали справи не містять. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, надані до матеріалів справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За загальним правилом, встановленим статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Одним з видів зобов`язання є договір, вимоги до укладення якого встановлені главою 52 Цивільного кодексу України. Так, за змістом положень статей 626-628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин другої, четвертої статті 631 Цивільного кодексу України, договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Крім того, відповідно до ч.1, ч.2 статті 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно частин першої, другої статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до положень §2 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. (ч.1, ч.3 статті 1054 ЦК України) Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі визначається максимальний розмір процентної ставки, що може бути застосований. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно частин 1,2 статті 1069 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами по справі виникли договірні зобов`язання стосовно надання/отримання банківських послуг, за якими відповідач приєднався до публічного договору, запропонованого позивачем АТКБ «ПриватБанк» шляхом підписання Анкети-Заяви та паспорту споживчого кредиту, яким обумовлені всі істотні умови Договору кредитний ліміт, строк дії договору, порядок погашення, розмір процентів та штрафних санкцій в разі порушення умов. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивач (Банк) виконав взяті на себе зобов`язання; відкрив позичальнику банківський рахунок, надав платіжний засіб банківську картку, здійснював обслуговування рахунку та передавав відповідачеві у користування грошові кошти згідно проведених платіжних операцій. Натомість відповідач [PERSON] отримані від позивача грошові кошти повертала несвоєчасно й не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту та нарахованих відсотків в сумі 64076,29 гривні, що свідчить про порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з боржника суми заборгованості. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства За таких обставин, позовна заява АТКБ "ПриватБанк" про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованою та підлягає у задоволенню. Згідно ч.1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved