Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої правопорушенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що, відповідно до обвинувального акту відносно відповідачки [PERSON] , який був розглянутий 10.07.2024 року Нікопольський міськрайонним судом Дніпропетровської області, остання визнана винуватою за ч.1 ст.125 КК України та їй призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. При цьому, обвинувальний акт був розглянутий у спрощеному провадженні, тобто, в судове засідання її як потерпілу не викликали, хоча, діями відповідачки їй була завдана матеріальна та моральна шкода, яку остання в добровільному порядку компенсувати не бажає, а тому вважає за необхідне звернутись до суду за захистом своїх прав з приводу наступного. Так, вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду [PERSON] визнано винною у тому, що вона 21.04.2024 року, близько 10:00 год, знаходилась на подвір`ї біля другого під`їзду за адресою: [ADDRESS] та, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, нанесла потерпілій [PERSON] правою рукою удар тім`яною частиною голови об дерево, чим спричинила [PERSON] , згідно висновку експерта № 571 від 24.06.2024 року, тілесне ушкодження у вигляді підшкірної гематоми тім`яної області голови, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Умисні дії [PERSON] кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тому, опираючись на дані норми, вважає, що діями [PERSON] їй було завдано матеріальну та моральну шкоду, за спричинення якої вона має право на компенсацію. Таким чином, просить суд стягнути з відповідачки на свою користь компенсацію за спричинену їй матеріальну шкоду у розмірі 7 408 грн. 30 коп. та 3 000 грн. 00 коп. компенсації за спричинену моральну шкоду. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2025 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до\~ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.19-20). Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.22), своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористалась, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надала. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного. Відповідно до\~ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.2\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно зі\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як встановлено судом, вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду від 10 липня 2024 року [PERSON] визнано винною у тому, що вона 21.04.2024 року, близько 10:00 год., знаходилася на подвір`ї біля другого під`їзду за адресою: [ADDRESS] та, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, нанесла потерпілій [PERSON] правою рукою удар тім`яною частиною голови об дерево, чим спричинила [PERSON] , згідно висновку експерта № 571 від 24.06.2024 року, тілесне ушкодження у вигляді підшкірної гематоми тім`яної області голови, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Умисні дії [PERSON] кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження (а.с.7-9). Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.2\~ст.78 того ж Кодексу\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч.4, 6\~ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ті обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці її дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, в результаті неправомірних дій [PERSON] позивачці були завдані ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Відповідно до довідок та виписок із медичної картки хворого, [PERSON] перебувала на лікуванні з 27 квітня 2024 року по 06 травня 2024 року (а.с.3) та, як вбачається з долучених квитанцій, витрати на її лікування склали 7 408 грн. 30 коп. (а.с.4). Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов щодо стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню, оскільки заявлена сума до стягнення є доведеною та документально підтвердженою. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди з відповідачки на користь позивачки у розмірі 3 000 грн. 00 коп., суд приходить до наступного. Згідно зі\~ст.23 ЦК України,\~особа має право на відшкодування моральної шкоди в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає\~у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1\~ст.1167 ЦК України,\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч.1, п.1 ч.2\~ст.23 ЦК України,\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Частиною 3\~ ст.23 ЦК України\~ передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як зазначено в п.3\~Постанови від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4\~(зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 року № 5), роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно\~ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка знаходиться у розділі 1, встановлює, що право кожного на життя охороняється законом. Відповідно до\~ ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. Встановлене\~ Конституцією України\~ та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені\~ст. 16 Цивільного Кодексу України. Статтею 23\~ЦК України передбачено, що розмір моральної шкоди визначає суд з урахуванням певних обставин, а саме залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. У справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року Європейський суд зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Суд вважає доведеним наявність заподіяння моральної шкоди позивачці внаслідок дій відповідачки. Тому, виходячи із характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнала позивачка, характеру немайнових втрат, а також те, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність, у відповідності до\~ст.3 ЦК України, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає сума у розмірі 3\~000 грн. 00 коп. Отже, в силу ст.ст.23, 1167 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки моральної шкоди підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч.1, 6\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.1, 2\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. У відповідності до п.2 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. За таких обставин, враховуючи, що позовні вимоги задоволенні повністю, суд приходить до висновку, що з відповідачки в дохід держави слід стягнути судові витрати в розмірі 1 211 грн. 20 коп. На підстав викладеного,

Outcome: approved