Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

16 січня 2025 року заявник [PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яку в подальшому уточнив та просить встановити факт, народження [PERSON] , [INFO] у м. Кяхта, Бурятської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки (нині - російська федерація) та родинних відносин між ним та [PERSON] , [INFO] , як сина та батька, а також [PERSON] , як сина та матері, та зареєстровано районним відділом Запису актів громадянського стану м. Кяхта Бурятської АРСР, про що в книзі реєстрації актів про народження 29.03.1983 було зроблено актовий запис № 106, що є підставою для поновлення актового запису цивільного стану про державну реєстрацію народження [PERSON] . В обґрунтування заяви посилався на те, що він, [PERSON] , народився [INFO] у м. Кяхта, Бурятської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки (нині російська федерація), що підтверджується паспортом громадянина України у формі ID-картки № [NUMBER] виданий 08.06.2021 органом 6315, копією паспорта громадянина України серія та номер [NUMBER] , виданий Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області, копією свідоцтва про народження серія та номер [NUMBER] , виданого районним відділом Запису актів громадянського стану м.Кяхта Бурятської АРСР, про що в книзі реєстрації актів про народження 29.03.1983 було зроблено актовий запис № 106. Згідно із свідоцтвом про народження та іншими документами, його батьками є: батько, [PERSON] , мати, [PERSON] . В 2022 році, під час повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, у тому числі до м. Харкова, частина документів була втрачена, у тому числі свідоцтво про його народження та свідоцтво про шлюб батьків. Під час повторного перегляду наявних документів, які зберіглися на сьогоднішній день, були знайдені лише копії вказаних документів. Підставою для отримання дублікатів документів послужила необхідність проведення нотаріальних дій в іноземній країні, пов`язаних із підтвердженням родинних зв`язків заявника із батьками, його народження у шлюбі, а також відмова органу реєстрації актів цивільного стану від поновлення втрачених документів, у зв`язку із знаходженням підтверджуючих документів в російській федерації, а також, для надання до компетентних органів іноземної держави оформлених у передбачений законом спосіб документів - свідоцтва про народження [PERSON] , свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , які необхідно перевести на іноземну мову та здійснити апостилювання, що відповідно до Гаазької конвенції, підписаної 5 жовтня 1961 року, скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів. Зважаючи на вищевикладене, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, визнанням рф країною агресором, зупинення дії та виходом України з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року на підставі Закону № 2783-ІХ у заявника, відсутня можливість самостійно отримати дублікат свідоцтва про його народження для підтвердження родинних відносин з матір`ю, [PERSON] та батьком, [PERSON] , з причини знаходження підтверджуючої документації в російській федерації, тобто на території держави агресора. У зв`язку з цим, [PERSON] вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту, а саме що [PERSON] , народився [INFO] у м. Кяхта, Бурятської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки (нині російська федерація), є сином [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27 січня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. 24 лютого 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» представник заінтересованої особи Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Сіренко Н.С. подала пояснення. Так, згідно даних пояснень, представник посилається на те, що діючим законодавством України до компетенції відділів державної реєстрації актів цивільного стану не віднесено функції визначення родинних зв`язків між особами. З документів, доданих до заяви вбачається наявність свідоцтва про народження, що підлягає знищенню в установленому законом порядку. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні заяви, з підстав викладених в ній. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання також не з`явилась, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечували. Представник заінтересованої особи Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання також не з`явився, просив проводити розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладався на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини по справі, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами даної цивільної справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст.315 ЦПК України, не є вичерпним. Згідно роз`яснень, які викладені у пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ч.2, 3, 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Судом встановлено, що заявник у справі [PERSON] народився [INFO] м. Кяхта, Бурятської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки (нині російська федерація), що підтверджується паспортом громадянина України у формі ID-картки № [NUMBER] виданий 08.06.2021 органом 6315, копією паспорта громадянина України серія та номер [NUMBER] , виданий Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області, копією свідоцтва про народження серія та номер [NUMBER] , виданого районним відділом запису актів громадянського стану м. Кяхта Бурятської АРСР, про що в книзі реєстрації актів про народження 29.03.1983 було зроблено актовий запис № 106. Так, згідно копії свідоцтво про народження серія та номер [NUMBER] , виданого районним відділом запису актів громадянського стану м. Кяхта Бурятської АРСР, про що в книзі реєстрації актів про народження 29.03.1983 було зроблено актовий запис № 106, батьками заявника [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Як зазначає заявник, в 2022 році, під час повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, у тому числі до м. Харкова, частина документів була втрачена, у тому числі свідоцтво про його народження. Під час повторного перегляду наявних документів, які зберіглися у заявника, була знайдена лише копія свідоцтва про його народження. З метою документального підтвердження родинних відносин зі своєю матір`ю, [PERSON] , та батьком [PERSON] , заявник спробував самостійно отримати дублікат Свідоцтва про народження в органах РАЦС. Однак, йому було відмовлено в усному порядку, обґрунтовуючи свою позицію відмови тим, що місцем народження заявника в Свідоцтві про народження, серія та номер [NUMBER] , заначено м. Кяхта Бурятської АРСР, нині територія російської федерації, що унеможливлює отримання необхідного підтверджуючого документа у країни агресора, з причини припинення документообігу починаючи з 24.02.2024 року. Підставою для отримання дублікату документа послужила необхідність проведення нотаріальних дій в іноземній країні, пов`язаних із підтвердженням родинних зв`язків заявника із батьками, а також відмова органу реєстрації актів цивільного стану від поновлення втраченого документі, у зв`язку із знаходженням підтверджуючого документа (свідоцтва про народження) в російській федерації, а також, для надання до компетентних органів іноземної держави оформленого у передбачений законом спосіб документа - свідоцтва про народження заявника [PERSON] , яке необхідно перевести на іноземну мову та здійснити апостилювання, що відповідно до Гаазької конвенції, підписаної 5 жовтня 1961 року, скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів. У зв`язку з цим, заявник [PERSON] вимушений був звертатись до суду із заявою про встановлення юридичного факту. Відповідно до ст. 22 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон про міжнародне приватне право) до особистих немайнових прав застосовується право держави, у якій мала місце дія чи інша обставина, що стала підставою для вимоги про захист таких прав, якщо інше не передбачено законом. Згідно із ч.1 ст.13 Закону про міжнародне приватне право документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Аналогічно регламентовано зазначене питання у пункті 7 глави 1 розділу II Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 (далі - Правила реєстрації актів цивільного стану), відповідно до якого документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Про деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Однак зазначені норми незастосовні у правовідносинах за участю рф. У зв`язку з військовою агресією рф проти України та повномасштабним вторгненням 24 лютого 2022 року російських військ на територію України задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю Президент Володимир Зеленський підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У відповідь на акт збройної агресії рф проти України Президент України підтримав пропозицію Міністерства закордонних справ України про розрив дипломатичних відносин України з рф, про що 24 лютого 2022 року оголошено на офіційному веб-сайті Міністерства закордонних справ України. На доручення Глави Української держави Міністерство закордонних справ України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права. 01 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-IX «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі - Закон № 2783-IX). Відповідно до статті 72 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, зупинення дії договору відповідно до його положень або відповідно до цієї Конвенції звільняє учасників, у взаємовідносинах яких зупиняється дія договору, від зобов`язання виконувати договір у своїх взаємовідносинах протягом періоду зупинення. Стаття 25 Закону України «Про міжнародні договори України» містить аналогічну норму, відповідно до якої зупинення дії міжнародного договору України за умов, якщо договір не передбачає іншого, чи за відсутності іншої домовленості з іншими його сторонами, звільняє Україну від зобов`язання виконувати його протягом періоду зупинення дії договору з тими його сторонами, з якими зупинено дію договору, і не впливає стосовно іншого на встановлені договором правові відносини України з іншими його сторонами. За повідомленням Міністерства закордонних справ України дію Мінської конвенції у відносинах з рф та Республікою Білорусь зупинено з 27 грудня 2022 року. З дати зупинення дії Мінської конвенції, зокрема, до документів, виданих на території рф і Білорусі, при їх пред`явленні на території України застосовується вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, від 05 жовтня 1961 року, яка є чинною у відносинах України з рф і Білоруссю. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що свідоцтво про народження від 29 березня 1983 року серії [NUMBER] , видане районним відділом запису актів громадянського стану м. Кяхта Бурятської АРСР, про що в книзі реєстрації актів про народження 29.03.1983 було зроблено актовий запис № 106 на ім`я заявника [PERSON] , може підтверджувати його особу лише у випадку засвідчення його оригіналу (дублікату) апостилем. Разом з тим, із заяви [PERSON] вбачається, що він не має ні оригіналу, ні дублікату свого свідоцтва про народження. З огляду на збройний конфлікт між рф та Україною заявник позбавлений фізичної можливості як на звернення за дублікатом втраченого свідоцтва про народження на території держави-агресора, так і на апостилювання цього документа відповідними органами рф, яким надаються повноваження на проставлення апостиля. Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236. б) медичне свідоцтво про народження(форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження. Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану, якщо державна реєстрація народження дитини проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження, дані про дату і місце народження дитини зазначають відповідно до рішення суду. Відповідно до ч. 9, 10 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Враховуючи викладене та той факт, що заявник [PERSON] позбавлений юридичної можливості засвідчити в Україні факт свого народження в позасудовий спосіб внаслідок обставин, що не залежали від нього (реєстрації народження на території, яка належить до рф), де видано свідоцтво про народження, а також те, що його особисті немайнові та майнові права перебувають у стані правової невизначеності, а, отже, потребує гарантованого Конституцією України та міжнародними договорами державного захисту, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність заяви, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved