Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Відповідач уточнені позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Позивач на задоволенні уточнених позовних вимог наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] ; копія заповіту від 24.03.2017р., оформленого на ім`я позивача [PERSON] ; копія заяви [PERSON] від 11.08.2023р. про прийняття спадщини за заповітом; копія довідки старости Новосільського старостинського округу Виконавчого комітету Ренійської міської ради від 17.08.2023р. про склад сім`ї [PERSON] на день його смерті; копія витягу від 22.08.2017р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 06.04.2015р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] ; копія звіту від 05.02.2025р. про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.02.2025р.; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; відповідь завідувачки Ренійської держнотконтори від 03.03.2025р.; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 03.03.2025р. (після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось). Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі був призначений спадкоємцем за заповітом [PERSON] , відповідач являється рідним братом нині померлого. За життя [PERSON] належало майно: житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] - на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 06.04.2015р. На випадок смерті [PERSON] розпорядився належним йому майном, 24.03.2017р. склав заповіт на ім`я позивача (свого племінника), [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач звернувся до Новосільського старостинського округу із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка була зареєстрована в реєстрі за №4-42 від 11.08.2023р. Однак, всупереч встановленим правилам ведення нотаріальних дій органами місцевого самоврядування посадовими особами Новосільського старостинського округу не було надіслано вищевказану заяву до Ренійської державної нотаріальної контори Одеської області для її реєстрації та відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] . У зв`язку із цим, спадкова справа після смерті [PERSON] не була відкрита, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 03.03.2025р. (після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось). Незважаючи на це, позивач спільно мешкав із [PERSON] , допомагав йому по господарству, у побуті, хоча і не був зареєстрований за адресою мешкання дядька, але на день смерті мешкав разом із ним, після смерті [PERSON] виконав всі поминальні обряди та поніс матеріальні витрати на його поховання. Незважаючи на вищенаведене, оформити спадщину після смерті [PERSON] неможливо у зв`язку із тим, що в позивача відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Відповідач на час розгляду справи на спадщину не претендує, не заперечує, щоб її оформив позивач. У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок, про що 10.02.2025р. нотаріусом було\~ винесено відповідну постанову. Необхідні нотаріусу документи позивач надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса. Отже, після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином,\~ позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] , і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою\~ не визнана, відповідач на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини, але не до нотаріуса, а до Новосільського старостинського округу Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області. У зв`язку із тим, що були допущені порушення в роботі посадових осіб органу місцевого самоврядування, заява про прийняття спадщини до нотаріуса для її реєстрації надіслана не була, у зв`язку із чим не було підстав для заведення спадкової справи. Натомість позивач зазначив, що він спільно мешкав разом із спадкодавцем до його смерті. Це також підтвердили і свідки [PERSON] та [PERSON] , письмові пояснення яких були надані суду. Так, згідно письмових пояснень свідків, вони є мешканцями с. Новосільське Ізмаїльського району, мешкають неподалік родини [PERSON] . Зазначили, що [PERSON] мешкав сам, а в останні роки життя разом із ним мешкав його племінник [PERSON] , він доглядав за дядьком, допомагав йому у побуті, обробляв земельну ділянку при будинку, хоронив дядька також він. Як зазначили свідки, інших спадкоємців у [PERSON] не було, за життя він підтримував сімейний зв`язок із [PERSON] . Як зазначив позивач, після смерті у нього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач також не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на будинок, розпорядження щодо його цільового використовування). Суд звертає увагу на те, що в матеріалах спадкової справи, наданої суду в якості доказу, йде мова про спадкування [PERSON] майна після смерті дядька [PERSON] за заповітом, який 24.03.2017р. посвідчений секретарем Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №59. Як передбачено діючим законодавством України та судовою практикою, несвоєчасне здійснення (або взагалі нездійснення) державної реєстрації посвідченого заповіту в Спадковому реєстрі не зумовлює його нікчемність та не є підставою для оспорюваності заповіту (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі\~№ 755/8776/18). Зважаючи на те, що заповіт [PERSON] посвідчений 24.03.2017р. Новосільською сільською радою Ренійського району Одеської області, за яким він усе своє майно заповів [PERSON] , складений з дотримання вимог закону, підписаний особисто заповідачем, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі, і сторонами у справі він не оспорюється, суд приходить до обґрунтованого висновку про прийняття спадщини позивачем саме за заповітом. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом\~ із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved