Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

22.07.2024 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшов вказаний позов, який мотивований тим, що 01.06.2016 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди належної вказаному відповідачу земельної ділянки кадастровий номер 0522686800:02:000:0195, площею 2,2577 га, що розташована на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, строком на 49 років. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31.08.2022 у справі № 138/125/21, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 02.11.2022, вказаний договір було достроково розірвано. Окрім цього, позивач та відповідач [PERSON] домовились про купівлю-продаж вказаної земельної ділянки, у зв`язку з чим позивач 08.06.2016 передав останньому кошти у сумі 10000 доларів США у якості оплати предмету купівлі, які рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09.05.2023 у справі № 138/547/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів, стягнуті на користь позивача як безпідставно отримані. Під час розгляду цивільної справи № 138/547/22 позивачу стало відомо, що між відповідачами у даній справі укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки № 84 від 16.01.2023, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Юрієм Дмитровичем. При цьому вказаним рішенням суду від 09.05.2023 у справі № 138/547/22 встановлено, що: «На підтвердження своїх пояснень представник відповідача надав суду копію повідомлення приватного нотаріуса Серебрякової Ю.В. від 17.06.2022 адресованого [PERSON] , в якому зазначено, що [PERSON] , як власник земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 2,2577 га, з кадастровим номером 0522686800:02:000:0195, має намір щодо її продажу за 600 000,00 грн. Вказане вище повідомлення позивач отримав 28.06.2022, що підтверджується його особистим підписом на вказаному вище повідомленню. При вирішенні даного спору суд звертає увагу на те, що пропозицію про продаж земельної ділянки відповідач надав позивачу фактично уже після звернення до суду позивача з даним позовом, оскільки повідомлення нотаріуса датоване 17.06.22 і сума купівлі-продажу землі уже зазначена в розмірі 600000,00 грн., що станом на дату повідомлення еквівалентно 20512,82 доларів США відповідно до офіційного курсу гривні Національного банку України , а саме 29 грн. 25 коп. за 1 (один) долар та не відповідає раніше обумовленій між сторонами сумі коштів. Більш того, в подальшому [PERSON] здійснив продаж тієї ж земельної ділянки зовсім іншій особі лише за 150 000,00 грн., що на переконання суду фактично свідчить про штучність дій відповідача з метою ухилення від виконання раніше досягнутих домовленостей між сторонами, а не про небажання позивача купити у відповідача земельну ділянку.» Позивач, з посиланням на положення ст. 9 Закону України «Про оренду землі» вважає, що в даному випадку відповідачем [PERSON] була змінена істотна умова договору купівлі-продажу земельної ділянки, а саме ціна її продажу з 600000 грн. на 150000 грн., проте в порушення порядку, передбаченого абз. 2-4 ст. 130-1 ЗК України [PERSON] не було повідомлено про такі зміни, шляхом направлення письмового повідомлення про намір продажу земельної ділянки за ціною 150000 грн., що призвело до порушень прав позивача, як орендаря земельної ділянки, на переважне право купівлі належної [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення. За таких підстав позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить перевести на нього права та обов`язки покупця за договором купівлі-продажу серія та номер № 84 земельної ділянки з кадастровим номером 0522686800:02:000:0195, площею 2,2577 га, що розташована на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, укладений 16.01.2023 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Ю.Д. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26.07.2024 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08.08.2024 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами та надано строк для подання відзиву. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25.12.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Посвятенка Ю.Д. 03.02.2025 до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення щодо позову, в яких приватний нотаріус просив у його задоволенні відмовити з тих підстав, що з 02.11.2022 позивач втратив статус орендаря земельної ділянки. На день укладення договору купівлі-продажу від 16.01.2023 позивач не був особою, яка має переважне право її купівлі. Наявність осіб, що мають переважне право на придбання земельної ділянки була перевірена приватним нотаріусом, шляхом вивчення витягу з Державного земельного кадастру та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до відомостей з яких орендарем земельної ділянки було СТОВ «Прогрес», яке відступило своє переважне право на придбання земельної ділянки [PERSON] , яка й придбала земельну ділянку належну [PERSON] за посвідченим ним договором від 16.01.2023. Також третя особа вказує, що після отримання позивачем 28.06.2022 повідомлення від приватного нотаріуса Серебрякової Ю.В. про намір продажу [PERSON] земельної ділянки, в якому була зазначена ціна продажу 600000 грн., договір купівлі-продажу земельної ділянки протягом місяця укладений не був, а тому намір власника на її продаж втратив свою чинність відповідно до положень ст. 130-1 ЗК України. 26.02.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Варцаби С.А. надійшли письмові пояснення, в яких представник просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що з 02.11.2022 позивач перестав бути орендарем спірної земельної ділянки, а відтак з цього часу і не міг бути суб`єктом переважного права її купівлі другої черги відповідно до п. б ч. 1 ст. 130-1 ЗК України. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання 31.03.2025 учасники справи не прибули, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали\~справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд приходить до такого висновку. Відповідно до вимог частини 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. За принциповими положеннями\~ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами\~ст. 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.\~76,\~77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~та ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,2577 га, кадастровий номер 0522686800:02:000:0195, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Дана обставина підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 331377330 від 05.05.2023 (а.с. 55-61). 01.06.2016 [PERSON] уклав договір оренди землі з [PERSON] щодо оренди вказаної земельної ділянки строком на 49 років, який було достроково розірвано рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31.08.2022 у справі № 138/125/21, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 02.11.2022 (а.с. 62-89). Вказані обставини також визнаються і учасниками справи. Отже, з 02.11.2022 позивач втратив статус орендаря належної на той час [PERSON] земельної ділянки площею 2,2577 га, кадастровий номер 0522686800:02:000:0195, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області Як посилається у позові позивач та встановлено рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09.05.2023 у справі № 138/547/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів, 28.06.2022, тобто під час дії договору оренди земельної ділянки від 01.06.2016, позивач отримав повідомлення приватного нотаріуса Серебрякової Ю.В. від 17.06.2022 адресованого [PERSON] , в якому зазначено, що [PERSON] , як власник земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 2,2577 га, з кадастровим номером 0522686800:02:000:0195, має намір щодо її продажу за 600 000,00 грн. Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 9 Закону України «Про оренду землі» ( у редакції чинній станом на червень 2022 року - час отримання позивачем повідомлення про намір [PERSON] здійснити продаж земельної ділянки ) орендар, який відповідно до закону може мати у власності орендовану земельну ділянку, має переважне право на придбання її у власність у разі продажу цієї земельної ділянки, за умови, що він сплачує ціну, за якою вона продається. У разі продажу земельної ділянки на земельних торгах реалізація переважного права купівлі земельних ділянок на земельних торгах здійснюється на умовах та в порядку, визначеному\~статтями 135-139\~Земельного кодексу України. Орендодавець зобов`язаний повідомити в письмовій формі орендаря про намір продати земельну ділянку третій особі із зазначенням її ціни та інших умов, на яких вона продається. У разі продажу земельної ділянки на земельних торгах орендар повідомляється про намір продати земельну ділянку на умовах та в порядку, визначених\~статтею 135\~Земельного кодексу України. У разі продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення (крім продажу її на земельних торгах) орендар повідомляється у порядку, визначеному\~статтею 130-1\~Земельного кодексу\~України. Реалізація переважного права купівлі земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється в порядку, передбаченому\~Земельним кодексом України. Порядок продажу земельних ділянок сільськогосподарського призначення у випадку наявності суб`єктів переважного права на її придбання у Земельному кодексі України визначений ст. 130-1. Так, відповідно до ч. 1 статті 130-1 ЗК України (у редакції чинній станом на червень 2022 року час отримання позивачем повідомлення про намір [PERSON] здійснити продаж земельної ділянки) переважне право купівлі земельних ділянок сільськогосподарського призначення мають такі суб`єкти: а) у першу чергу - особа, яка має спеціальний дозвіл на видобування корисних копалин загальнодержавного значення (металічні руди кольорових металів, металічні руди благородних металів, металічні руди рідкіснометалевих та рідкісноземельних металів, радіоактивних металів, електро- та радіотехнічна сировина), якщо відповідно до інформації, отриманої з Державного земельного кадастру, така земельна ділянка знаходиться в межах ділянки надр, наданої такій особі у користування, крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна (будівлі, споруди), що перебувають у власності особи, яка використовує земельну ділянку на праві власності, оренди, емфітевзису, суперфіцію, а також крім земельних ділянок для садівництва; б) у другу чергу - орендар земельної ділянки. Суб`єкт переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення другої черги може реалізувати таке право у разі відсутності суб`єкта першої черги або відмови суб`єкта першої черги від реалізації такого права. Згідно з\~ч.\~3\~ст.\~130-1\~ЗК України за наявності переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення її власник зобов`язаний не пізніш як за два місяці до дня укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки зареєструвати намір щодо продажу земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У разі якщо продаж земельної ділянки сільськогосподарського призначення здійснюється не на земельних торгах, заява про державну реєстрацію такого наміру подається у визначений цією частиною строк нотаріусу, який здійснюватиме нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, разом з проектом такого договору. Нотаріус зобов`язаний протягом трьох робочих днів повідомити про такий намір суб`єктів переважного права цінним листом з описом вкладень та повідомленням про вручення або особисто під розписку. Суб`єкт переважного права вважається повідомленим про зазначений намір також у разі його відмови отримати повідомлення, про що є відповідна позначка, або якщо повідомлення повернулося до нотаріуса у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання. Суб`єкти переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення першої черги встановлюються шляхом отримання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. У разі якщо в такому витягу відсутня інформація про наданий відповідний спеціальний дозвіл на користування надрами, вважається, що власник такого дозволу не має переважного права купівлі такої земельної ділянки. Суб`єкти переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення другої черги встановлюються шляхом отримання відомостей із Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Суб`єкт переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення, який бажає скористатися таким переважним правом, зобов`язаний повідомити про це нотаріуса цінним листом з описом вкладень та повідомленням про вручення або особисто під розписку. Протягом місяця з дня отримання такого повідомлення нотаріус за погодженням із продавцем земельної ділянки повинен призначити день і час укладення договору купівлі-продажу та повідомити про це суб`єкта переважного права купівлі земельної ділянки, який виявив бажання скористатися таким правом, цінним листом з описом вкладень та повідомлення про вручення. У разі якщо протягом місяця з дня, коли суб`єкт переважного права був належним чином повідомлений нотаріусом про намір щодо продажу земельної ділянки, такий суб`єкт не повідомив належним чином нотаріуса про своє бажання скористатися переважним правом або відмовився від укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, або не з`явився для укладення такого договору у день і час, призначені нотаріусом (за умови отримання повідомлення про вручення суб`єкту переважного права повідомлення про призначення дати та часу укладення договору купівлі-продажу або повідомлення про відмову від отримання такого повідомлення або якщо повідомлення повернуто нотаріусу у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання), вважається, що такий суб`єкт переважного права відмовився від свого переважного права. У разі зміни власником земельної ділянки ціни та інших умов договору купівлі-продажу процедура, передбачена абзацами другим - четвертим цієї частини, здійснюється повторно. Вимоги цієї частини не поширюються на випадки продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення: суб`єкту переважного права купівлі земельної ділянки першої черги; суб`єкту переважного права купівлі земельної ділянки другої черги, за умови відсутності суб`єкта переважного права купівлі земельної ділянки першої черги або у разі надання ним письмової відмови від реалізації свого переважного права. У разі якщо протягом місяця з дня спливу строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини, договір купівлі-продажу земельної ділянки не був укладений, процедура, передбачена абзацами другим - четвертим цієї частини, здійснюється повторно. Отже, за встановлених судом обставин на підставі наявних у справі доказів, [PERSON] до 02.11.2022 мав переважне право купівлі належної [PERSON] земельної ділянки як її орендар, тобто як суб`єкт другої черги. Як зазначалось вище, на виконання вимог вказаної статті ЗК України, 28.06.2022, тобто під час дії договору оренди земельної ділянки від 01.06.2016, позивач отримав повідомлення приватного нотаріуса Серебрякової Ю.В. від 17.06.2022 адресованого [PERSON] , в якому зазначено, що [PERSON] , як власник земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 2,2577 га, з кадастровим номером 0522686800:02:000:0195, має намір щодо її продажу за 600 000,00 грн. Зважаючи на дату отримання такого повідомлення та норми вказаної статті ЗК України, позивач протягом місяця, тобто до 28.07.2016, в разі бажання скористатись своїм переважним правом купівлі земельної ділянки, повинен був повідомити нотаріуса про таке своє бажання. Оскільки позивач не надав суду належні та допустимі докази на виконання вказаних вимог ЗК України, то він вважається таким, що відмовився від свого переважного права купівлі земельної ділянки, належної [PERSON] , яку орендував на той час. Також, оскільки в подальшому договір купівлі-продажу земельної ділянки за ціною у 150000 грн. було укладено 16.01.2023, у позивача переважне право її купівлі було відсутнє, зважаючи на те, що гарантований двомісячний строк, не пізніше якого власник мав зареєструвати намір продажу земельної ділянки, розпочався 16.11.2022, в той час як позивач статус орендаря земельної ділянки втратив 02.11.2022. А тому суд погоджується з посиланнями третьої особи та представника відповідача адвоката Варцаби С.А. про те, що у приватного нотаріуса, за наслідками перевірки інформації у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні підстави повідомляти позивача про продаж земельної ділянки як суб`єкта другої черги переважного права купівлі земельної ділянки. \~ \~ \~ \~За таких підстав суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, а тому і про відсутність підстав для їх задоволення. Крім того, зважаючи на те, що позивачем були внесені грошові кошти у сумі 150000,00 грн на депозитний рахунок суду, який відкритий в управлінні державної казначейської служби, що не є бюджетним рахунком, а є спеціальним реєстраційним рахунком для обліку депозитних сум, тому кошти, які зараховуються на цей рахунок є власністю осіб, що їх внесли та підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням із настанням відповідних умов. Оскільки грошові кошти в сумі 150000,00 гривень були внесені позивачем [PERSON] , то в силу презумпції правомірності фактичного володіння майном (ч. 3 ст. 397 ЦК України) вони належать останньому. Таким чином, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, тому такі кошти підлягають поверненню позивачу, оскільки підстава для знаходження вказаних грошових коштів на депозитному рахунку суду відпала. На підставі викладеного вище та

Outcome: dismissed