Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

У грудні\~року МТСБУ\~в особі\~представника Равлюка\~Андрія Григоровича\~звернулось до\~Дзержинського районного\~суду м.\~Харкова з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~в якому\~просило стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивачав порядку регресу витрати, пов`язані з регламентною виплатою, у розмірі 65713,86 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 27.03.2023 відповідач, керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ» д.н.з. [NUMBER] в м. Харкові порушив ПДР України та здійснив зіткнення з автомобілем «MAZDA» д.н.з. [NUMBER] , який отримав механічні пошкодження. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Розмір матеріального збитку, завданий потерпілій стороні, становить 69 668,98 грн. Завдана шкода майну, винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі, тому потерпіла особа з метою отримання відшкодування звернулася з відповідною заявою до МТСБУ. МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 63 813,86 грн. Крім того, МТСБУ понесло витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 1900,00 грн. Оскільки відповідачем не відшкодовано позивачу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, МТСБУ на підставі ст. 1191 ЦК України, п.п. 38.2.1 та 38.2.5 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернулося до суду за захистом майнових прав з цим позовом. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ понесені витрати в розмірі 65713,86 грн. та судові витрати в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою суду від 24 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення їй цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. Судом на адресу місця проживання відповідача направлялась копія ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2025 року. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Позивач у позовній заяві просив справу розглядати без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, тому суд, зі згоди позивача, відповідно до ухвали суду від 08 квітня 2025 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.03.2023 року о 20 год. 00 хв. в м. Харків, на перехресті вул. Сумська та вул. Маяковського, [PERSON] , керуючи а/м Mercedes-benz, д.н.з. [NUMBER] , не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1. «дати дорогу», внаслідок чого відбулось зіткнення з а/м Mazda д.н.з. [NUMBER] та з а/м ЗАЗ Lanos д.н.з. [NUMBER] - від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальні збитки, чим порушив вимоги п. 8.4. б); 16.11 Правил дорожнього руху. Зазначені обставини встановлені постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 липня 2023 року у справі № 638/3570/23, яка 21 липня 2023 року, у зв`язку з чим не підлягають доказуванню у цій справі згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Цією ж постановою \~провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , за ст. 124 КУпАП - закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини водія [PERSON] , був пошкоджений автомобіль Mazda, д.н.з. [NUMBER] . Зазначений автомобіль був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія EP № 212145001 в ПРАТ "СК "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" з терміном дії до 21.11.2023, що підтверджується Відповіддю від НПУ № 3023087574278646 про ДТП. На час скоєння вказаного ДТП автомобіль Mercedes-benz, д.н.з. [NUMBER] , не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується Витягом з єдиної централізованої бази даних МТСБУ станом на 27.03.2023 року та відповіддю НПУ № 3023087574278646 про ДТП. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія [NUMBER] від 19.11.2021, власником автомобіля Mazda, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] . 28 березня 2023 року власник автомобіля Mazda, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернулася до МТСБУ із Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та Заявою про із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Згідно зі\~Звітом № 238/23 від 11 квітня 2023 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеним суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] (сертифікат №1032/20 від 27.11.2020, термін дії до 27.11.2023), вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Mazda 3, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки, становить 69 668 (Шістдесят дев`ять тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 98 коп. (включаючи ПДВ на запасні частини, виключаючи ПДВ на матеріали фарбування). Згідно з Довідкою № 1 від 28.07.2023 про розмір відшкодування з фонду захисту потерпілих, складеною провідним спеціалістом МТСБУ Тетяною ЗАХАРЧЕНКО, затвердженою Начальником відділу регламентних виплат Михайлом ДЕЛАЙЧУКОМ, підтверджена шкода по майну, яка підлягає до сплати [PERSON] , складає 63 813,86 грн. Відповідно до Наказу МТСБУ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » № 3/13487 від 31.07.2023, на підставі ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приймаючи до увагу довідку № 1 від 28.07.2023 та документи надані МТСБУ по справі № 91513, МТСБУ прийнято рішення сплатити на рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 63 813,86 грн за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. 31.07.2023 року МТСБУ перерахувало на банківський рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 63 813,86 грн, призначення платежу: «Виплата по справі №91513, згідно наказу №3/13487 від 31.07.2023р., т.з. AX3966ME», що підтверджується платіжною інструкцією № 973863 від 31.07.2023. Крім того, 08.05.2023 року МТСБУ сплатило на банківський рахунок ТОВ СОС Сервіс Україна грошові кошти у розмірі 1900,00 грн, призначення платежу «Оплата послуг аваркома (експерта) по справі №91513, згідно рах. №1582 від 27.04.2023р., т.з. AX3966ME», що підтверджується платіжною інструкцією № 921885 від 08.05.2023 року. Відповідно до\~п.3\~ч.2\~ст.11\~ЦК України,\~підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є завдання майнової\~(матеріальної)\~та моральної\~шкоди іншій\~особі. В силу положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. За змістом частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення ст. 1188 ЦК України свідчить, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18. У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо». Таким чином, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18). З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою. У даній справі МТСБУ здійснив відшкодування регламентної виплати потерпілому у ДТП [PERSON] за страховика винної особи [PERSON] з посилання на те, що цивільно-правова відповідальність останнього на момент скоєння ДТП не була застрахованою. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Пунктом 2.1. статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із абзацом 1 пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ, подати після виплати страхового відшкодування регресний позов (у випадку страховика до страхувальника або водія транспортного засобу, особи, яка заподіяла шкоду навмисно, підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги (пункт 38.1 статті), тоді як у разі МТСБУ - до власника, водія транспортного засобу, страховика, підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги, а також особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до ДТП (пункт 38.2. статті). У справі, що розглядається, встановлено, що 27.03.2023 року о 20 год. 00 хв. в м. Харків, на перехресті вул. Сумська та вул. Маяковського, [PERSON] , керуючи а/м Mercedes-benz, д.н.з. [NUMBER] , не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1. «дати дорогу», порушив вимоги п. 8.4. б); 16.11 Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з а/м Mazda д.н.з. [NUMBER] та з а/м ЗАЗ Lanos д.н.з. [NUMBER] , від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальні збитки. На час скоєння вказаного ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як свідчать матеріали справи, 31.07.2023 року МТСБУ, за заявою власника пошкодженого транспортного засобу [PERSON] здійснено регламентну виплату у розмірі 63 813,86 грн. Згідно з абзацом 2 пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Виключний перелік регламентних виплат, що здійснюються МТСБУ передбачено статтями 41 та 42 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У вказаних нормах визначено, що МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, передбачених цим Законом. Підставою заявлених вимог про відшкодування витрат в порядку регресу позивачем визначено із посиланням на приписи статей підпункту 38.2.1. пункту 38.2 статті 38, пункт 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обставини перерахуванням ним в порядку статті 41 зазначеного Закону потерпілій у ДТП особі регламентної виплати за страховика винної особи, цивільно-правова відповідальність якої в ДТП не була застрахована. Згідно з пунктом 38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Отже, зазначена стаття передбачає наявність у МТСБУ права на пред`явлення регресного позову за наявності однієї з умов, що вказані у пункті 38.2 цієї статті. Таким чином, оскільки в результаті вказаної ДТП, що сталася з вини водія [PERSON] , був пошкоджений автомобіль Mazda, д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , при цьому водій [PERSON] на час скоєння вказаного ДТП водій не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ правомірно виплачено потерпілому грошові кошти в розмірі 63 813,86 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, що зумовило виникнення у МТСБУ права на пред`явлення регресного позову до особи, винної в ДТП, а саме до [PERSON] . Згідно зі ст. 81 ЦПК України що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч зазначеним вище вимогам відповідач не надав доказів добровільного відшкодування шкоди потерпілій стороні або сплаті МТСБУ грошових коштів в рахунок погашення виплаченої ним регламентної виплати. Крім того відповідачем наявності у нього підстав для звільнення від цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду відповідно до закону. Згідно зі ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для судового захисту майнових прав позивача в обраний ним спосіб, у зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування витрат в порядку регресу та стягує з відповідача на користь позивача 63 813,86 грн в рахунок відшкодування здійсненої регламентної виплати та грошові кошти за оплату послуг аварійного комісара у розмірі 1900,00 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved