Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить встановити факт, що вона є онукою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та визнати за позивачкою в порядку\~спадкування за\~заповітом після\~смерті [PERSON] право на 1/3 частку у праві спільної власності на земельну ділянку кадастровий номер 5110136900:41:020:0090, площею 0,061 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2496295651000. При цьому позивачка посилається на те, що за життя 06.08.2021 її бабуся - [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бурлаченко І.К., р/н 917, яким заповідала позивачці належні їй житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на 5/6 часток у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] та на 5/6 часток у праві власності на земельну ділянку кадастровий номер 5110136900:41:020:0090, площею 0,061 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] у встановлені законом строки звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на неможливість встановлення родинних відносин з померлою [PERSON] , а щодо 1/3 частки у праві власності на земельну ділянку кадастровий номер 5110136900:41:020:0090, площею 0,061 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , ще й з тих підстав, що право спадкодавиці на зазначене майно документально не було оформлено, у зв`язку з чим [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року було задоволено клопотання представника позивачки адвоката Досковського В.Г. про витребування доказів, витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвої Олени Олексіївни засвідчену копію матеріалів спадкової справи №10/2024, заведеної до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . 30 грудня 2024 року на адресу Київського районного суду м. Одеси надійшла копія спадкової справи №10/2024 до майна померлої [PERSON] . Представник позивачки - адвокат Досковський В.Г. до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його та позивачки відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник Одеської міської ради - Романець Юлія-Вікторія Олександрівна до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з викладеним суд розглянув справу за відсутності сторін та їхніх представників за наявними в матеріалах справи доказами. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, [INFO] у м. Одесі у віці 80 років померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть [NUMBER] . На час смерті [PERSON] належало 5/6 часток у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 69,6 кв.м, житловою 35,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2097891951101 та 5/6 часток у праві власності на земельну ділянку кадастровий номер 5110136900:41:020:0090, площею 0,061 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2496295651000, що підтверджується рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2019 у справі №520/3204/19, яким за [PERSON] було визнано право власності на частку житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] ; було зобов`язано державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Сальнікову З.В. видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на 1/3 частку зазначеного житлового будинку. 13 жовтня 2020 року на виконання рішення суду у справі №520/3204/19 державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Сальніковою З.В. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] . Крім того рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31.05.2021 по справі №947/37843/20 за [PERSON] було визнано право власності на частку земельної ділянки, площею 0,061 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] ; було зобов`язано державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Сальнікову З.В. видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на 1/3 частку зазначеної земельної ділянки. Як вбачається з наданих позивачкою копій витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 04.11.2021 та інформаційної довідки від 08.12.2023 за [PERSON] на підставі зазначених правовстановлюючих документів було зареєстровано право на 5/6 часток у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] та право на частку у праві власності на земельну ділянку, площею 0,061 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Незважаючи на встановлення рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31.05.2021 по справі №947/37843/20 факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] у вигляді1/3 частки у праві власності на земельну ділянку, площею 0,061 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та зобов`язання державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі Сальнікової З.В. видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене майно, таке свідоцтво з незалежних від [PERSON] підстав видано не було. Між тим положеннями ст. 1217 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як вбачається з правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 14.08.2019 по справі №523/3522/16-ц, відсутність реєстрації права власності на спірну квартиру за спадкодавцем, а також відсутність у нього свідоцтва про право власності на спадкове майно, успадковане після смерті іншої особи, не є перешкодою для реалізації спадкоємцями померлого права на прийняття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Згідно постанови приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвої О.О. від 17.09.2024 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку у праві власності на земельну ділянку кадастровий номер 5110136900:41:020:0090, площею 0,061 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з тих підстав, що права спадкодавиці на зазначене майно документально не були оформлені. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного суд вважає, що позов в частині визнання за позивачкою права власності на 1/3 частку у праві спільної власності на земельну ділянку, площею 0,061 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті бабусі [PERSON] підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про встановлення факту родинних відносин, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 06.08.2021 [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бурлаченко І.К., р/н 917, яким заповідала своїй онуці [PERSON] належні їй житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] . 15.02.2024 до спливу 6-ти місячного строку з моменту смерті [PERSON] [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвої О.О. із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу №10/2024. Як вбачається з матеріалів спадкової справи інші спадкоємці до майна померлої [PERSON] відсутні. 17.09.2024 р. приватний нотаріус ОМНО Алєксєєва О.О. видала [PERSON] постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] з огляду на неможливість встановлення родинних відносин між [PERSON] та померлою [PERSON] . Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено вирішення судом в порядку окремого провадження питань встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно роз`яснень, які викладені в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Оскільки незважаючи на наявність заповіту, складеного [PERSON] на користь [PERSON] від встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] залежить визначення факту та ступеню їхнього споріднення та, як наслідок, ставки оподаткування при оформленні права на спадщину, тобто встановлення такого факту матиме юридичні наслідки, - він може бути встановлений судом. З огляду на наявність спору про право - пред`явлення позивачкою вимог про визнання права на спадщину, за змістом ч. 6 ст. 294 ЦПК України питання встановлення факту родинних відносин може вирішуватись в порядку позовного провадження на загальних підставах. При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] суд виходить з аналізу наявних матеріалів спадкової справи та поданих позивачкою доказів. Так, згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] батьки позивачки уклали шлюб 09.08.1991, дошлюбне прізвище [PERSON] [PERSON] , дата народження [INFO] . Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] матір позивачки [PERSON] народилась [INFO] та батьками [PERSON] у зазначеному свідоцтві вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки про укладення шлюбу № 286, виданої 04.03.2008 відділом ЗАЦС Самарського району міського округу Самара управління ЗАЦС Самарської області, в архіві зазначеного відділу мається запис № 465 від 08.02.1964 р. про укладення шлюбу між бабою та дідом позивачки по лінії матері ( [PERSON] та [PERSON] ), дошлюбне прізвище [PERSON] « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] баба та дід позивачки по лінії матері розірвали шлюб 27 жовтня 1969 року. Згідно довідки про укладення шлюбу № А-03419 від 14.12.2023 в єдиному державному реєстрі записів актів громадянського стану є запис № 22 від 09.07.1971 про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та бабою позивачки по лінії матері [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». З огляду на викладене суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] є онукою [PERSON] . За наведених обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Outcome: approved