Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними\~договорами. В позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами: за договором №2584696 від 11.01.2024 25\~942,75 грн., за договором №6994430 від 25.02.2024 3\~174,43 грн., за договором №7603088 від 20.02.2024 - 3\~008,04 грн., за договором №20046-02/2024 від 12.02.2024 1\~866,05 грн., за договором №26178-02/2024 від 16.02.2024 2\~086,38 грн. та судові витрати. Позов мотивовано тим, що 11.01.2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено кредитний договір №2584696. 14.06.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача. Після отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. Крім цього, 25.02.2024 між ТОВ «Маніфою» та відповідачем укладено договір позики №6994430. 11.01.2024 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11-01/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Маніфа» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача. Після отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. 20.02.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено договір позики №7603088. 21.11.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21112024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача. Після отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. 12.02.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем укладено договір позики №20046-02/2024. 20.06.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20062024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача. Після отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. 16.02.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем укладено договір позики №26178-02/2024. 25.07.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №25072024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача. Після отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. Відповідач має заборгованість, яку не пагашає за такими кредитними договорами: №2584696 від 11.01.2024 25\~942,75 грн., №6994430 від 25.02.2024 3\~174,43 грн., №7603088 від 20.02.2024 - 3\~008,04 грн., №20046-02/2024 від 12.02.2024 1\~866,05 грн., №26178-02/2024 від 16.02.2024 2\~086,38 грн., що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.01.2024 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. (а.с. 64) Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився, проте в заяві про усунення недоліків позову просив розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав. Частиною восьмою\~статті 178 ЦПК України\~визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2\~ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 11.01.2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики (з фіксованою диференційованою кредитною ставкою) №2584696. Відповідно до умов договору, відповідач отримав кредит в сумі 2\~400 грн. строком на 30 днів. В договорі сторони також погодили розмір відсотків та порядок їх сплати. (а.с.10-12) 14.06.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. (а.с.151-154) 24.06.2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду №30 до договору факторингу №14/06/21, відповідно до умов якої, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги, вказаними у реєстрі боржників №26 від 24.06.2024. (а.с.17) Факт сплати позивачем коштів за даним договором факторингу підтверджується копією платіжної інструкції від 28.06.2024 №342. (а.с.171 на звороті) Відповідно до витягу з реєстру боржників №26 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги за договором позики (з фіксованою диференційованою кредитною ставкою) №2584696 від 11.01.2024. (а.с.19) 25.02.2024 між ТОВ «Маніфою» та відповідачем укладено договір позики №6994430. Відповідно до умов договору, відповідач отримав кредит в сумі 1 000 грн. строком на 80 днів. В договорі сторони також погодили розмір відсотків та порядок їх сплати. (а.с.26-31) Факт отримання відповідачем коштів за даним договором підтверджується копією листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 13.11.2024 №7/6335. (а.с. 173) 11.01.2024 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11-01/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. (а.с.135-138) 21.08.2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду №7 до договору факторингу №11-01/2024, відповідно до умов якої, ОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги, вказаними у реєстрі боржників №6 від 21.08.2024. (а.с.40) Факт сплати позивачем коштів за даним договором факторингу підтверджується копією платіжної інструкції від 21.08.2024 №410. (а.с.170) Відповідно до витягу з реєстру боржників №6 до договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги за договором позики №6994430 від 25.02.2024. (а.с.42) 20.02.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту №7603088. Відповідно до умов договору, відповідач отримав кредит в сумі 1 000 грн. строком на 360 днів. В договорі сторони також погодили розмір відсотків та порядок їх сплати. (а.с.48-56) 21.11.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21112024, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. (а.с.159-163) Факт сплати позивачем коштів за даним договором факторингу підтверджується копією платіжної інструкції від 26.11.2024 №22096. (а.с.172) Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №6 до договору факторингу №21112024 від 21.11.2024, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №7603088 від 20.02.2024. (а.с.64) 12.02.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту №20046-02/2024. Відповідно до умов договору, відповідач отримав кредит в сумі 1 000 грн. строком на 120 днів. В договорі сторони також погодили розмір відсотків та порядок їх сплати. (а.с.71-73) Факт отримання відповідачем коштів за даним договором підтверджується копією листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 24.01.2025 №3466_250124162147. (а.с. 178 на звороті) 20.06.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20062024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. (а.с.127-131) Факт сплати позивачем коштів за даним договором факторингу підтверджується копією платіжної інструкції від 26.06.2024 №21517. (а.с.171) Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №20062024 від 20.06.2024, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги за договором про надання фінансового кредиту №20046-02/2024 від 12.02.2024. (а.с.81) Також 16.02.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту 26178-02/2024. Відповідно до умов договору, відповідач отримав кредит в сумі 1 000 грн. строком на 120 днів. В договорі сторони також погодили розмір відсотків та порядок їх сплати. (а.с.83-85) Факт отримання відповідачем коштів за даним договором підтверджується копією листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 24.01.2025 №3466_250124162147. (а.с. 178) 25.07.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №25072024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.. (а.с.143-147) Факт сплати позивачем коштів за даним договором факторингу підтверджується копією платіжної інструкції від 30.07.2024 №381. (а.с.172 на звороті) Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №25072024 від 25.07.2024, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги за договором про надання фінансового кредиту 26178-02/2024 від 16.02.2024. (а.с.91) Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до\~статті 509 ЦК України\~між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) цієї\~глави ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до п. 1ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договорів (оферту) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозицію укласти договорі є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису (стаття 641 ЦК України). Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України (частина 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з п. 1 ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з приписом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з частини першої\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до приписів ч.1ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Факт отримання відповідачем кредитів: за договором про надання споживчого кредиту №7603088 від 20.02.2024 у сумі 1\~000 грн., договором про надання фінансового кредиту №20046-02/2024 від 12.02.2024 у сумі 1\~000 грн. та за договором про надання фінансового кредиту №26178-02/2024 від 16.02.2024 у сумі 1\~000 грн. підтверджений належними, достатніми доказами і не спростований відповідачем. Відповідач вчасно та в повному обсязі заборгованість не сплатив, а тому заборгованість по тілу кредиту у розмірі: 408,80 грн. за договором №7603088 від 20.02.2024, 518 грн. за договором №20046-02/2024 від 12.02.2024 та 523 грн. за договором №26178-02/2024 від 16.02.2024 підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Сторони в договорі про надання споживчого кредиту №7603088 від 20.02.2024, договорі про надання фінансового кредиту №20046-02/2024 від 12.02.2024 та в договорі про надання фінансового кредиту №26178-02/2024 від 16.02.2024 погодили розмір відсотків та порядок їх нарахування. Відповідач умови договорів не виконав, а тому у нього виникла заборгованість за відсотками: 1\~079,24 грн. за договором №7603088 від 20.02.2024, 1\~348,05 грн. за договором №20046-02/2024 від 12.02.2024 та 1\~563,38 грн. за договором №26178-02/2024 від 16.02.2024. Свого розрахунку заборгованості відповідач не надав, аби спростувати розрахунки позивача. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею, штрафами у сумі 1\~520 грн. за договором №7603088 від 20.02.2024, суд дійшов наступного висновку. Згідно з частиною 1\~статті 546 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1\~статті 549 ЦК України\~передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини 1\~статті 551 ЦК України\~якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень пункту 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений\~Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Станом на день розгляду справи воєнний стан в Україні не скасовано та не припинено. Враховуючи, що неустойка, яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, після 24.02.2024, вона підлягає списанню кредитодавцем, а тому підстави для її стягнення відсутні. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами №2584696 від 11.01.2024 та №6994430 від 25.02.2024, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017року у справі № 752/8842/14-ц та висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17). При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Кредитний договір №2584696\~ укладено 11.01.2024, а договір позики №6994430 25.02.2024. Водночас, договори факторингу, за якими відступлені права за кредитним договором №2584696\~укладений 14.06.2021, а за договором позики №6994430 - 11.01.2024. Тобто на момент укладення даних договорів факторингу ще не виникло зобов`язань між первісними кредиторами та боржником [PERSON] , відтак, у первісних кредиторів не виникли права вимоги за зобов`язаннями, які вони могли б передати ТОВ «ФК «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» на підставі договорів факторингу №14/06/21\~від 14.06.2021\~та №11-01/2024 від 11.01.2024. Вбачається також, що на час укладення вказаних договорів факторингу сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Інформація про [PERSON] як боржника за договором №2584696\~ від 11.01.2024 надана у витягу з реєстру прав вимоги №26 від 24.06.2024, тобто майже через три роки після укладення договору відступлення права вимоги. Також інформація про [PERSON] як боржника за договором №6994430 від 25.02.2024 надана у витягу з реєстру прав вимоги №6 від 21.08.2024, тобто майже через сім місяців після укладення договору відступлення права вимоги. Отже, між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» і ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» на час укладення вказаних договорів факторингу не були погоджені їх істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і вочевидь, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення цих договорів. Отже, ТОВ «ФК «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» право вимоги відносно [PERSON] як боржника у зобов`язаннях за кредитними договорами\~№2584696\~від 11.01.2024\~та №6994430\~від 25.02.2024 не набуло. Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанови Верховного Суду від 16 червня 2021року у справі № 554/4741/19, від 18 квітня 2022року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022року у справі № 209/3085/20). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Верховного Суду від 15 березня 2023року у справі № 753/8671/21, від 18 вересня 2023року у справі № 582/18/21). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанов Верховного Суду від 05 вересня 2019року у справі № 638/2304/17). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності. Такого висноку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 листопада 2023року у справі № 761/42030/21, від 11 грудня 2023року у справі № 607/20787/19. Зазначене свідчить про те, що позивач у справі не довів порушення саме його прав внаслідок невиконання [PERSON] зобов`язань за кредитними договорами №2584696 від 11.01.2024 та №6994430 від 25.02.2024. Встановивши, що надату укладення зазначених вище договорів факторингу від 14.06.2021 та від 11.01.2024 боргові зобов`язання за кредитними договорами №2584696 від 11.01.2024 та №6994430 від 25.02.2024 ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 5 440,47 грн, яка складається з: 408,80 грн. заборгованості по тілу кредиту та 1\~079,24 грн. заборгованості за відсотками за договором №7603088 від 20.02.2024, 518 грн. заборгованості за тілом кредиту та 1\~348,05 грн. заборгованості за відсотками за договором №20046-02/2024 від 12.02.2024 та 523 грн. заборгованості за тілом кредиту та 1\~563,38 грн. заборгованості за відсотками за договором №26178-02/2024 від 16.02.2024. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позов було задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 456,62 грн. пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial