Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» звернулося до суду з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Сучасний Факторинг» заборгованість за кредитним договором №10200844405 від 23 серпня 2020 року в розмірі 25998,04 грн. та судові витрати. Позов обґрунтований тим, що 27 червня 2020 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено кредитний договір №10200844405, згідно з умовами якого сума кредиту за даним договором складає 21226,79 грн. Відповідно до п.1.1. основного договору кредитодавець зобов`язується надати кредитні кошти покупцю на умовах визначених розділом 2 основного договору, а покупець зобов`язується повернути кредит та внести плату за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених договором. Згідно розділу 3 основного договору сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 24 місяці та платності - 4,5% щомісячної комісії за управління кредитом та 0,01% за користування кредитом. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 42,87 % річних на загальну суму кредиту. Перший внесок за товар склав 1000 гривень та був сплачений покупцем продавцю в момент придбання товару. П.3.5 передбачає що перелік товарів та послуг, які придбаваються за рахунок кредитних коштів визначені покупцем в заяві на отримання споживчого кредиту. Факт отримання товару та послуг підтверджується особистим підписом покупця у видатковій накладній та/або відповідному правочині на отримання послуг. Відповідно до п.3.9 та п.3.10 кредитного договору розмір щомісячного платежу та погашення тіла кредиту та плати за користування кредитом становить 884,49 грн. з моменту укладення кредитного договору до 23 грудня 2020 року включно з 24 листопада 2020 року розмір щомісячного платежу становить 1839,70 грн, а щомісячний платіж повинен сплачуватись до 23 числа кожного місяця. Кредит надається на придбання товарів/послуг, що визначається клієнтом в заяві отримання кредиту. Сторона позивача намагалась в досудовому порядку домовитись з відповідачем про погашення боргу, телефонував до відповідача за телефоном наданим відповідачем надіслав листи щодо добровільної сплати боргу, для оперативного врегулювання договірних відносин. Однак вимоги були проігноровані. Заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №10200844405 від 23 серпня 2020 року станом на 28.01.2025 року становить 25998,27 грн, а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту становить 12850,71 грн, загальна заборгованість за сумою комісії становить 13147,56 грн. Станом на 28.01.2025 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Сучасний Факторинг» не погашена Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 07.03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а. с. 33). Сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача Юхименко Ю.Ю. при подачі позову до суду зазначив про проведення розгляду справи без участі представника позивача (а. с. 3 зворот). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач [PERSON] , про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позов до суду не надавала. Сповіщалася про дату та час судового засідання за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, до суду повернувся поштовий конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 34-35), що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням відповідача про розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, установив наступні обставини справи. Згідно з копії кредитного договору №10200844405 від 23 серпня 2020 року ТОВ «Сучасний Факторинг» та відповідачка [PERSON] уклали кредитний договір з якого слідує, що кредитодавець зобов`язується надати кредит покупцю, а покупець зобов`язується повернути кредит та внести плату за користування кредитом в строки та розмірі визначених договором. Плата за користування кредитом складає з річних відсотків за користування кредитом 0,01% від суми кредиту, реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 55,92% від загальної суми кредиту, щомісячна комісія за кредит становить 4,5% від суми кредиту. Строк кредитування 24 місяці. Розмір щомісячного платежу за користування кредитом становить 884,49 грн до 23.11.2020 включно. З 24.11.2020 року розмір платежу становить 1839,7 гривень. Сукупній вартість кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг, а також сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором складає 41287,3 гривень. (а.с.13-15 зворот). Згідно копії додатку №1 до кредитного договору про надання спожитого кредиту №10200844405 від 23 серпня 2020 року сума платежу за розрахований період з 23.09.2020 рік по 23.08.2022 рік становить 20059,41гривень (а.с.15 зворот). Згідно копії додатку №1 паспорт споживчого кредиту за кредитним договором №10200844405 від 23 серпня 2020 року відповідач був ознайомлений з умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, з інформацією щодо реальної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядку повернення кредиту (а.с.18). [PERSON] на підставі договору добровільного страхування від нещасних випадків та добровільного страхування фінансового ризику №10200844405 від 23 серпня 2020 року є застрахованою особою (а.с.19) Згідно копії рахунку-фактури № ФМА-1098-5724427 від 23 серпня 2020 року, видаткової накладної №ФМА-1098-39406540 від 23.08.2020 року, фіскального чеку від 23.08.2020 року, [PERSON] здійснила покупку у магазині «Фокстрот» на суму 18912,90 гривень з ПДВ.(а.с.20-21). За ч.1ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як слід з\~ст.536 ЦК України, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ч.1ст.1054ЦК України\~слід, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 1 ст.\~1048 ЦК України слід, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, як було встановлено, що відповідачу стороною позивача на придбання споживчих товарів наданий кредит, грошові кошти були перераховані продавцю. Однак відповідач отримавши куплений товар не повернув кредит, чим порушив умови договору кредитування. З боку позивача зобов`язання були виконанні в повному обсязі, що дало можливість відповідачу [PERSON] у повному обсязі розпоряджатися отриманим товаром. Однак з боку відповідача [PERSON] зобов`язання не виконуються кредитні кошти не повертаються. З наведених підстав слід вважати, що позовні вимоги позивача законні та підлягають задоволенню.\~ Відповідач не скористався своїми процесуальним правом передбаченими статями 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, не надав до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції № 0475640007 від 19.11.2024 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень (а. с. 5). Враховуючи приписи ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім згідно платіжної інструкції судовий збір у розмірі пропорційному частини задоволених позовних вимог, який становить 2422,40 гривень. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо, дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в розмірі 6500 гривень. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Між позивачем та адвокатським об`єднанням «Лігалассістанс» (ЄДРПОУ 42226370) укладено договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, згідно якого ТОВ «Факторинг партнерс» доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, в тому числі: надання правового супроводу захисту інтересів, представництво інтересів клієнта в судах, складення заяв, процесуальних та інших документів правового характеру (а. с. 34-35). Факт виконання адвокатським об`єднанням зобов`язань за договором про надання правової допомоги підтверджується витягом з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 08.11.2024. Крім цього позивачем надано копію прайс-листа АО «Лігалассістанс» від 01.11.2023 року (а. с.35 зворот-36). Суд зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та значенню справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Європейський суд з прав людини, зокрема, у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», зазначає, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Отже, сума гонорару адвокату повинна бути такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціні позову, витрати мають бути неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Водночас, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні платіжне доручення чи квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або необов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів, тощо). Предметом спору в даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. Станом на сьогодні судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання надмірного часу та зусиль адвоката. На думку суду, стороною позивача завищено розмір судових витрат за надані послуги з правової допомоги. Враховуючи фактично надані адвокатом позивачу послуги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved