Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

ТОВ "ЮНІТ\~КАПІТАЛ"\~звернулося до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором.\~Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що 11.08.2021\~ТОВ «МАНІВЕО\~ШВИДКА ФІНАНСОВА\~ДОПОМОГА» та\~відповідач \~уклали кредитний\~договір №306643958\~у формі\~електронного документа\~з використанням\~електронного підпису.\~Відповідач підписав\~кредитний договір\~електронним підписом,\~створеним за\~допомогою одноразового\~персонального ідентифікатора\~MNV684WF.\~11\~серпня 2021\~року ТОВ\~«МАНІВЕО ШВИДКА\~ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»\~перерахувало грошові\~кошти в\~сумі 22250,00\~грн.\~на банківську\~карту відповідача\~№ [NUMBER] .\~Первісний кредитор\~свої зобов`язання\~надати грошові\~кошти виконав\~в повному\~обсязі.\~28\~листопада 2018\~року ТОВ\~«МАНІВЕО ШВИДКА\~ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»\~та ТОВ\~«ТАЛІОН ПЛЮС»\~уклали договір\~факторингу №\~28/1118-01\~строк дії\~якого закінчується\~28.11.2019.\~28\~листопада 2019\~року ТОВ\~«МАНІВЕО» та\~ТОВ «ТАЛІОН\~ПЛЮС» уклали\~додаткову угоду\~№19,\~згідно з\~якою строк\~дії договору\~продовжено до\~31.12.2020.\~При цьому\~інші умови\~договору залишилися\~без змін.\~31\~грудня 2020\~року між\~клієнтом та\~фактором укладено\~додаткову угоду\~№ 26\~від 31.12.2020\~до договору\~факторингу №28/1118-01\~від 28.11.2018,\~що продовжила\~строк договору\~до 31.12.2021.\~В даній\~додатковій угоді\~договір факторингу\~№28/1118-01\~від 28.11.2018\~викладено у\~новій редакції,\~проте його\~дата укладення\~залишена як\~28.11.2018\~та №\~28/1118-01.\~31\~грудня 2021\~року сторони\~договору факторингу\~уклали додаткову\~угоду №27,\~яка продовжила\~строк дії\~договору до\~31.12.2022.\~При цьому\~інші умови\~договору залишилися\~без змін,\~відповідно до\~договору факторингу\~в редакції\~від 31.12.2020.\~31\~грудня 2022\~року сторони\~договору факторингу\~уклали додаткову\~угоду №31,\~яка продовжила\~строк дії\~договору до\~31.12.2023.\~При цьому\~інші умови\~договору залишилися\~без змін,\~відповідно до\~договору факторингу\~в редакції\~від 31.12.2020.\~31\~грудня 2023\~року сторони\~договору факторингу\~уклали додаткову\~угоду №32,\~яка продовжила\~строк дії\~договору до\~31.12.2024.05 серпня 2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021. В подальшому ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» уклали ряд додаткових угод №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. 20 серпня 2024 року ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивач уклали договір факторингу № 2008/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №525062936. Заборгованість відповідача на момент подання позовної заяви становить 46646,92 грн., яка складається з наступного: 22250,00 грн. - заборгованість по кредиту; 22396,22 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Враховуючи викладене вище, позивач просить стягнути стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №306643958 від 11.08.2021 у розмірі 46646,92 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.02.2025 прийнято до \~розгляду та \~відкрито спрощене \~позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній\~справі за\~позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 27 лютого 2025 року до суду від представника відповідача адвоката Вовка А.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказав, що договір факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило право вимоги ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», був укладений 28.11.2018, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником 11.08.2021 року, відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на підставі договору факторингу від 28.11.2018. Отже, між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на час укладення договору відступлення прав вимоги 28.11.2018 не були погоджені умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і вочевидь, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення цього договору. Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке і підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17 (провадження № 61- 12551св20). Вважає, що заявлені позивачем судові витрати не підтверджені належними доказами, а саме не надано відповідного платіжного документу на підтвердження оплати послуг (виписка по рахунку, банківська квитанція). Крім того, представник відповідача вказав, що позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови в позові в разі доведеності позовних вимог. Клопотання про поновлення з поважних причин пропущеного строку позовної давності позивач до суду не подавав. Також вказав, що як вбачається зі змісту позовної заяви та додатків до неї, кредитний договір був укладений з [PERSON] , а позовні вимоги пред`явлено до [PERSON] . Докази, додані до позову на підтвердження позовних вимог мають відмінності в написанні прізвища особи, яка укладала договір та до якої подано позов, тобто вказані докази є неналежними. 04 березня 2025 року представник позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» адвокат Тараненко А.І. подав до суду відповідь на відзив. Вказав, що з урахуванням визначених строків дії договору факторингу № 28/1118-01 та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Пунктом 1.2. договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. В той же час, відповідно до п. 1.5. договору факторингу, реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. форма вказаного реєстру наведена в додатку №1 до договору. Тобто, реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності сторін. Договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2022. Договором факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), а не тільки ті вимоги, які існували на момент укладення договору 20.08.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 200824 від 20.08.2024 відповідно до умов якого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Вказав, що дані обставини та докази спростовують висновки відповідача про те, що позивач не набув права вимоги до [PERSON] , оскільки вказані права вимоги були передані (відступлені) від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» у листопаді 2021 року, тобто після укладення кредитного договору в серпні 2021, які позивач набув в серпні 2024 року. А сам лише факт укладення договору факторингу між первісним кредитором та ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС в 2018 році не спростовує даних обставин, оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Щодо строків позовної давності зазначив наступне. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020р. №. 540-IX доповнив розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ пунктом 12, яким під час карантину строки, визначено, що строки, передбачені ст. 257, 258 ЦКУ, продовжуються на строк дії такого карантину. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі по тексту «Указ») на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. Згідно з п. 19 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 11 березня 2025 року від представника відповідача адвоката Вовка А.І. надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі № 909/1411/13, від 13 жовтня 2021 року у справі № 910/11177/20). Право вимоги від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перейшло до нових кредиторів, починаючи ще з 28 листопада 2018 року, а сам кредитний договір №306643958 укладено 11.08.2021. 14 березня 2025 року представник позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» адвокат Тараненко А.І. подав до суду додаткові пояснення, в яких вказав, що позивач дійсно підтвердив факт переходу права вимоги, оскільки він виконав умови договору факторингу, надавши відповідні документи. У судове засідання представник позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» адвокат Тараненко А.І. не з`явився. У позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримав та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзиві. Додатково пояснив, що його прізвище " [PERSON] ", а не " [PERSON] ", як вказано у матерілах справи. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 11.08.2021 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідач уклали кредитний договір №306643958 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Позичальникові надано кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22250,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Строк кредиту становить 84 дні. Процентна ставка 0.69 % в день. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV684WF. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало 11.08.2021 грошові кошти в зазначеній сумі на його банківську карту № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням №0530df62-3d8d-4ea7-8b07-ce5d034a9c84. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 306643958 від 11.08.2021 заборгованість [PERSON] станом на 07.01.2025 складає 44646,92 грн., з яких 22250,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 22396,92 грн. прострочена заборгованість за процентами. 28 листопада 2018 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. 28 листопада 2019 року ТОВ «МАНІВЕО» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31 грудня 2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.202. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. 31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. 05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021. В подальшому ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. 20.08.2024 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивач уклали договір факторингу № 2008/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 3008/24 від 20.08.2024 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на суму 44646,92 грн.. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У\~статті 3 Закону України "Про електронну комерцію"\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями\~ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 12\~ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги»\~встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Частина 2\~ст. 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Відповідно до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1\~ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1\~ст.89 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основної суми боргу за кредитним договором є доведеними та підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача в частині стягнення заборгованості по відсоткам суд зазначає наступне. Згідно ч 1ст 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України\~припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом. У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Зазначене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц. Відповідно до умов кредитного договору № 306643958 від 11.08.2021, відповідач отримав грошові кошти у розмірі 22250 грн. строком на 84 днів. Згідно додатку № 1 до договору № 306643958 від 11.08.2021, який є невід`ємною частиною договору, сума нарахованих процентів за користування коштами - 8098,02 грн., загальна вартість кредиту становить 30348,02 грн.. Враховуючи умови договору та строк дії кредитного договору, сума грошових коштів за відсотками, яка повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача становить 8098,02 грн. Безпідставними є твердження представника відповідача, що на час укладення договору факторингу №28/1118-01від 28.11.2018 у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було відсутнє право вимоги до відповідача за кредитним договором 306643958 від 11.08.2021, оскільки предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, а реєстр прав вимог №147 від 06.07.2021 за яким відступлено право вимоги до відповідача підписаний після укладання кредитного договору № 122462658 від 06.05.2021. Крім того, відповідно до додаткових угод до договору факторингу №28/1118-01 строк дії договору продовжено до 31.12.2024. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 306643958 від 11.08.2021 у розмірі 30348,02 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту -\~22250 грн.; заборгованість за процентами у розмірі 8098,02 грн.. Щодо посилання представника відповідача у відзиві на неналежність доказів, у зв`язку з невірним зазначенням в кредитному договорі та в частині документах, які знаходяться у матеріалах справи прізвища відповідача (« [PERSON] » замість « [PERSON] »), суд зазначає наступне. З копії паспорту відповідача вбачається, що дані відповідача, які ідентифікують особу та зазначені у договорі, частині документах та у паспорті, окрім однієї літери у прізвищі, збігаються, а саме: РНОКПП, адреса відповідача. Згідно платіжного доручення № 0530df62-3d8d-4ea7-8b07-ce5d034a9c84ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 11.08.2021 здійснило перерахування коштів в сумі 22250 грн. за договором № 306643958від 11.08.2021 для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] . Отримувач [PERSON] , код [NUMBER] . Отже, матеріалами справи підтверджено, що кредитний договір укладений саме з відповідачем [PERSON] , оскільки він підписаний електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV684WF, та за цим договором саме [PERSON] отримав грошові кошти на належну йому банківську картку. Щодо строку позовної давності суд зазначає наступне. У відповідності до статей\~256, 257 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з цим, 30.03.2020 був прийнятий\~Закон України №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким доповнений Розділ "Прикінцеві\~та перехідні\~положення"\~ЦК України п.12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,681,728,786,1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02.04.2020, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину. Строк карантину неодноразово продовжувався й закінчився 30.06.2023. Крім того, згідно з\~Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі. Законом України\~від 15\~березня 2022\~року №2120-ІХ\~"Про\~внесення змін\~до Податкового\~кодексу України\~та інших\~законодавчих актів\~України щодо\~дії норм\~на період\~дії воєнного\~стану" внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ "Прикінцеві\~та перехідні\~положення"\~ЦК України доповнено, зокрема п.19, згідно з яким у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Позивач ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" звернувся з позовом до суду 23.01.2025. З огляду на зазначене та встановлені обставини, суд вважає, що позивач звернувся до суду в межах строків позовної давності. А відтак, твердження представника відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності та застосування її наслідків є помилковим. [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи довічно з дитинства відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААА № 910151, а тому звільнений від сплати судового збору у всіх судових інстанціях на підставі п. 9 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судовий збір у розмірі 1646,50 грн., сплачений позивачем, слід компенсувати за рахунок держави. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до п.3 ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За змістом ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи характер інституту судових витрат, вимоги ч. 4 ст. 137 ЦПК України, оплата послуг адвоката безпосередньо пов`язана з розглядом справи, а тому до уваги судом береться складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт щодо правової консультації, збирання доказової бази, складання відзиву. Представником позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги № 26/08/24-02 від 26.08.2024, акт прийому-передачі наданих послуг за договором № 26/08/24-02 від 26.08.2024 з зазначенням наданих послуг та кількістю витрачених годин на кожну послугу. Загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 6000 грн. Таким чином, враховуючи те, що позов задоволено частково, та співмірність судових витрат із обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 4078,20 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: partial