Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення коштів за надання послуг з правничої допомоги, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.11.2024 року між Адвокатським об`єднанням «Брати Федорови» (надалі - Позивач, або ВИКОНАВЕЦЬ) та [PERSON] (надалі - Відповідач, або КЛІЄНТ) було укладено Договір про надання правової допомоги №03/11/24 та Додаткову угоду №1 відповідно до умов якої АО «Брати Федорови» прийняло на себе зобов`язання за винагороду надати послуги із здійснення захисту за ч. 1 ст. 130 КУпАП у Московському районному суді м.Харкова в режимі відеоконференції, згідно протоколу від 31.10.2024 р., за що Відповідач зобов`язався сплатити Позивачу гонорар у розмірі 20.000 грн. у наступному порядку: КЛІЄНТ сплачує ВИКОНАВЦЮ аванс у розмірі 10000 гривень в строк до 10.11.2024 року (пункт 2.1. Додаткової угоди №1); КЛІЄНТ сплачує ВИКОНАВЦЮ залишок гонорару, який непокритий авансом, виключно у разі закриття справи про адміністративне правопорушення та незастосування адміністративного стягнення за статтею 130 КУпАП, на протязі трьох днів з дня проголошення рішення суду (пункт 2.2. Додаткової угоди №1). В порушення пункту 2.1. Додаткової угоди №1, авансова частина гонорару у розмірі 10.000 грн не була сплачена в строк до 10.11.2024 року, а була повністю оплачена лише в строк до 25.11.2024 року. На виконання умов договору, працівниками позивача - адвокатом Рвачовим О.О., здійснювався захист позивача в суді у справі 643/13668/24 та Постановою судді Московського районного суду м. Харкова Довготько Т.М. від 17.12.2024 року, справа 643/13668/24, провадження у справі щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Однак, в порушення п.2.2. Додаткової угоди №1, залишок гонорару, який непокритий авансом, не був оплачений відповідач станом на момент подання позову. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про оплату послуг у повному обсязі, проте відповідач всіляко уникає оплати послуг по договору у повному обсязі. Крім того, відповідно до п.7.2. Договору, у випадку порушення КЛІЄНТОМ умов Договору в частині оплати наданих послуг за цим Договором, ВИКОНАВЕЦЬ має право вимагати у КЛІЄНТА сплату штрафу у розмірі п`ятдесят тисяч гривень. \~ \~ \~17.12.2024\~року відповідачу\~було направлено\~в меседжері\~Telegram\~та засобами\~поштового зв`язку\~повідомлення \~про необхідність\~оплатити гонорар,\~згідно п.2.2.\~Додаткової угоди\~№1,\~у розмірі\~10000\~(десять\~тисяч)\~гривень на\~протязі семи\~днів з\~дня отримання\~вимоги,\~а у\~разі несплати\~гонорару згідно\~п.2,\~п.п.2.2.\~Додаткової угоди\~№1\~у встановлений\~строк,\~позивач просив\~сплатити штраф\~у розмірі\~п`ятдесят\~тисяч гривень.\~Однак,\~а ні\~гонорар згідно\~п.2.2.\~Додаткової угоди\~№1,\~а ні\~штраф,\~згідно п.\~п.7.2.\~Договору,\~відповідачем сплачено\~не було.\~Просив стягнути\~з [PERSON] на користь Адвокатського об`єднання «Брати Федорови» заборгованість у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) гривень та судові витрати. 26.03.2025 до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача, у якому зазначено, що [PERSON] по незалежним від нього причинам не отримав ухвалу про відкриття провадження у справі, а також позовну заяву і додатки до неї, про існування позову до нього довідався випадково. Повідомлення про надходження листа з Пирятинського районного суду Полтавської області [PERSON] за місцем його проживання не надходило. Крім того, у зв`язку з тим, що [PERSON] потребував правничої допомоги, він 11.03.2025 року звернувся до адвоката і уклав договір про надання правничої допомоги для його представництва в суді. У зв`язку з викладеним, а саме: укладенням договору про надання правничої допомоги лише 11 березня 2025 року представник вчасно не могла надіслати відзив на позовну заяву адвокатського об`єднання «Брати Федорови» про стягнення заборгованості та штрафу за договором про надання правової допомоги до [PERSON] . Вказану ухвалу отримано представником відповідача, адвокатом Зубенко В.В. 13.03.2025 року. Вважає, що зазначені причини пропущення строку направлення відзиву на позовну заяву адвокатського об`єднання «Брати Федорови» про стягнення заборгованості та штрафу за договором про надання правової допомоги до [PERSON] є поважними і строк на направлення відзиву або зустрічного позову підлягає поновленню. Суд приймає до уваги пояснення представника відповідача щодо поважності причин пропуску строку подання відзиву на позов та вважав за можливе поновити відповідачу строк на подання відзиву. \~ \~У відзиві\~ представник\~ відповідача\~ зазначила,\~ що\~позовні вимоги\~позивача адвокатського\~об`єднання\~«Брати Федорови»\~вважає не\~обґрунтованими,\~та такими,\~що не\~підлягають задоволенню\~з наступного.\~Згідно укладеного\~ з\~позивачем \~договору про\~надання правової\~допомоги,\~відповідачем була\~здійснена оплата\~в розмірі\~10\~000\~грн в\~строк до\~10.11.2024\~.\~17.12.2024\~року Московським\~районним судом\~було постановлено\~рішення,\~про закриття\~провадження у\~справі про\~адміністративне правопорушення\~стосовно [PERSON] \~за ч.\~1\~ст.\~130\~КУпАП,\~яке вступило\~в законну\~силу через\~десять днів.\~В триденний\~строк,\~після оголошення\~судового рішення,\~ [PERSON] \~не зміг\~сплатити залишок\~гонорару,\~в розмірі\~10\~000\~грн,\~у зв`язку\~з тим,\~що змінилися\~життєві обставини\~відповідача,\~а саме:\~втрата роботи\~та хвороба.\~Позивачем у\~справі був\~ініційований судовий\~процес з\~вимогою стягнення\~грошових коштів,\~як штрафні\~санкції,\~за несвоєчасну\~сплату залишкового\~гонорару,\~відповідно до\~укладеного договору. В даному ж випадку загальний залишок гонорару складає 10 000 грн. При зверненні до суду з позовом у даній справі позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь штрафні санкції за прострочення сплати залишку гонорару 50 000 грн, що становить 500 % несплаченої суми. Таким чином, розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій не відповідає критеріям справедливості, добросовісності, розумності, оскільки із засобу розумного стимулювання відповідача виконувати основне зобов`язання штрафні санкції перетворюються на несправедливо непомірний тягар для відповідача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем. Загальновідомим є факт того, що на території України, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, та станом на теперішній час діє на території України. Також, загальновідомим є той факт, що м. Харків тривалий час перебувало в зоні ведення активних бойових дій, на теперішній час м. Харків постійно знаходиться під ворожими обстрілами, що негативно впливає на всі сфери діяльності. Як наслідок численних обстрілів м. Харкова відповідач втратив роботу і дохід, що суттєво негативно вплинуло на його життя і стан здоров`я. Таким чином, вбачається намагання позивача стягнути грошові кошти з відповідача, які є невиправданим додатковим прибутком. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер. Вона не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Представник позивача подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що заперечення, викладені відповідачем у відзиві, необґрунтовані та спростовуються доказами. Так, посилання представника відповідача на обставини військового стану в Україні є безпідставними, оскільки договір про надання правової допомоги було укладено 03.11.2024 року, тобто на третьому році війни, а тому обставина наявності військового стану в Україні не була для відповідача непередбачуваною та раптовою. Жодних доказів, що після укладення договору 03.11.2024 року відповідач втратив роботу та здоров`я - не додано. Так, після звернення до суду із вказаним позовом відповідач, дізнавшись про ініціювання судової процедури, в меседжері Telegram відправив голосове повідомлення, що не збирається сплачувати будь-які штрафні санкції та відшкодовувати судові витрати, понесені позивачем. Звертає увагу, що гонорар не було сплачено і досі. Таким чином, обставина невиконання умов договору в частині оплати гонорару та штрафу не пов`язана із скрутним становищем відповідача внаслідок військового стану в Україні, а пов`язана із принциповим небажанням відповідача виконувати свої договірні зобов`язання за договором. Крім того, звертає увагу, що в порушення пункту 2.1. Додаткової угоди №1, авансова частина гонорару у розмірі 10.000 грн. не була сплачена в строк до 10.11.2024 року, а була повністю оплачена лише в строк до 25.11.2024 року. Таким чином, порушення умов договору відповідачем мало місце ще на етапі оплати авансової частини гонорару, без жодних вагомих підстав. Негативні відгуки про відповідача щодо ведення ним бізнесу можна знайти в мережі Інтернет. Вказані обставини в своїй сукупності характеризують відповідача як людину безвідповідальну, яка нехтує своїми цивільними зобов`язаннями, що свідчить про необґрунтованість доводів представника відповідача про те, що невиконання умов договору сталось через хворобу, втрату роботи відповідача, тощо, що не підтверджується жодним доказом. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в його заявах по суті. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову з огляду на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши доводи представників сторін, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.11.2024 року між Адвокатським об`єднанням «Брати Федорови» та [PERSON] було укладено Договір про надання правової допомоги №03/11/24 та Додаткову угоду №1, відповідно до умов якої АО «Брати Федорови» прийняло на себе зобов`язання за винагороду надати послуги із здійснення захисту відповідача за ч. 1 ст. 130 КУпАП у Московському районному суді м. Харкова в режимі відеоконференції, згідно протоколу від 31.10.2024 р., за що відповідач зобов`язався сплатити позивачу гонорар у розмірі 20 000 грн. у наступному порядку: КЛІЄНТ сплачує ВИКОНАВЦЮ аванс у розмірі 10 000 гривень в строк до 10.11.2024 року (пункт 2.1. Додаткової угоди №1); КЛІЄНТ сплачує ВИКОНАВЦЮ залишок гонорару, який непокритий авансом, виключно у разі закриття справи про адміністративне правопорушення та незастосування адміністративного стягнення за статтею 130 КУпАП, на протязі трьох днів з дня проголошення рішення суду (пункт 2.2. Додаткової угоди №1) (а.с.15-17). Авансова частина гонорару у розмірі 10 000 грн. не була сплачена відповідачем в строк до 10.11.2024 року, а була повністю оплачена в строк до 25.11.2024 року (а.с.14). На виконання умов договору, працівниками позивача - адвокатом Рвачовим О.О., здійснювався захист відповідача в суді у справі 643/13668/24 та постановою судді Московського районного суду м. Харкова Довготько Т.М. від 17.12.2024 року, справа 643/13668/24, провадження у справі щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с.18-52,55-57). 17.12.2024 року відповідачу було направлено в меседжері Telegram та засобами поштового зв`язку повідомлення про необхідність оплатити гонорар, згідно п.2.2. Додаткової угоди №1, у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень на протязі семи днів з дня отримання вимоги, а у разі несплати гонорару згідно п.2, п.п.2.2. Додаткової угоди №1 у встановлений строк, позивач просив сплатити штраф у розмірі п`ятдесят тисяч гривень (а.с.53-54, 59-62). В порушення п.2.2. Додаткової угоди №1, залишок гонорару, який непокритий авансом, не був оплачений відповідачем станом на момент подання позову та на час розгляду справи. Відповідно до п.7.2. Договору, у випадку порушення КЛІЄНТОМ умов Договору в частині оплати наданих послуг за цим Договором, ВИКОНАВЕЦЬ має право вимагати у КЛІЄНТА сплату штрафу у розмірі п`ятдесят тисяч гривень. \~ \~ \~ Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно частини 3 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Частиною 1\~статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тошо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначити розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Відповідач [PERSON] з умовами Договору про надання правової допомоги та Додаткової угоди №1 до нього від 03.11.2014 року та сумою гонорару погодився та зобов`язувася його сплатити, про що свідчить його підпис у вказаному договорі, справжність якого відповідач не заперечує. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про доведеність фактичного надання позивачем правничої допомоги, в тому числі в контексті необхідності сплати "гонорару успіху", тому позовні вимоги в частині його стягнення в розмірі 10 000 грн за надані послуги з правничої допомоги адвоката, підлягають до задоволення. Щодо вимог позивача про стягнення штрафу в розмірі 50 000 грн суд зазначає наступне. За змістом статей\~546,\~548,\~549 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог\~закону\~або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений\~законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга\~статті 551 ЦК України). У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя\~статті 551 ЦК України). За\~\~\~\~змістом частини 3\~статті 509 ЦК України\~зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною 1\~статті 627 ЦК України\~визначено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним із принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Так, зокрема, неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3\~статті 551 ЦК України\~про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. Суд погоджується з доводами представника позивача, що обставини воєнного стану в Україні не можуть бути підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язань за договором, оскільки договір про надання правової допомоги було укладено 03.11.2024 року, тобто на третьому році війни, а тому обставина наявності воєнного стану в Україні не була для відповідача непередбачуваною та раптовою. Також жодних доказів, що після укладення договору 03.11.2024 року відповідач втратив роботу та здоров`я відповідачем не додано. При цьому суд враховує також поведінку відповідача щодо вжиття ним заходів до виконання зобов`язання, яке до сьогодні залишається невиконаним. Водночас, положення частини третьої\~статті 551 ЦК України\~з урахуванням\~загальних засад\~цивільного судочинства\~дає право\~суду зменшити\~розмір неустойки\~за умови,\~що її\~розмір значно\~перевищує розмір\~збитків.\~ \~ \~ \~\~Тлумачення частини\~третьої\~статті 551\~ЦК \~свідчить,\~що в\~ній не\~передбачено вимог\~щодо обов`язкової\~наявності одночасно\~двох умов,\~а тому\~достатнім для\~зменшення неустойки\~може бути\~наявність лише\~однієї з\~них.Таку правову позицію викладено у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 15.02.2018 у справі № 467/1346/15-ц, від 04.04.2018 у справі № 367/7401/14-ц та від 26.09.2018 у справі № 752/15421/17. Заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача залишку гонорару становить 10 000 грн, а вимога про сплату штрафу 50 0000 грн,\~ що\~складає 500%\~від суми\~основної заборгованості. Встановлення такого значного розміру штрафних санкцій несумісне з принципом розумності, справедливості, та носить некомпенсаційний характер, а є додатковим надходженням для позивача, які б він не отримав, за умови належного виконання відповідачем зобов`язань за\~\~договором. З урахуванням зазначеного, з \~огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, наявні підстави для зменшення розміру штрафу, заявленого до стягнення, із 500% до 100 %,\~\~відповідно до суми 10 000 грн. Такий розмір штрафу суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям.\~ Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1009,33 грн. з розрахунку: 20\~000 грн х 3028 грн / 60 000 грн. = 1009,33 грн. Враховуючи викладене,на підставі ст.ст. 551,626,901,903ЦК України,

Outcome: partial