Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що відповідач уклав із двома товариствами кредитні договори, за якими отримав грошові кошти. Зокрема, 19.02.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» і\~ [PERSON] було укладено кредитний договір № 20418-02/2024. Надалі 29.07.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 29072024, за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Крім того, 22.02.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» і\~\~\~ [PERSON] було укладено кредитний договір № 35535-02/2023. В подальшому\~03.07.2023 року між ТОВ «ФК «Івеструм» і ТОВ «Стар файненс груп» було укладено договір факторингу № 3072023, за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «Стар файненс груп». Після цього 27.12.2023 року між ТОВ «Стар файненс груп» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №27122023-2, за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Крім того, 28.02.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» і\~\~\~ [PERSON] було укладено кредитний договір № 45597-02/2023. В подальшому\~03.07.2023 року між ТОВ «ФК «Івеструм» і ТОВ «Стар файненс груп» було укладено договір факторингу № 3072023, за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «Стар файненс груп». Після цього 27.10.2023 року між ТОВ «Стар файненс груп» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №27102023, за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Позивач вказує, що за відповідними договорами факторингу він набув право вимоги за зазначеними трьома кредитними договорами, а тому, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредитів та сплаті відсотків за наведеними кредитними договорами не виконує, у нього виникла заборгованість за кредитами, що порушує права позивача, у зв`язку із чим позивач просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 34087 гривень 50 копійок (а.с.6). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку вручення судових повісток, передбаченому\~статтею 130\~ЦПК України (а.с.63), у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 19.02.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» і\~\~\~ [PERSON] укладено кредитний договір №20418-02/2024 за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 6100 гривень 00 копійок на строк 100 днів з процентною ставкою 136333,96% річних (а.с. 7-12). Із наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31.12.2024 року відповідач має заборгованість за цим кредитним договором на загальну суму 21350 гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 6100 гривень\~00\~копійок, заборгованість за відсотками 15250 гривень 00 копійок (а.с. 17). Надалі 29.07.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №29072024, за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.13-16). Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем за вказаним кредитним договором, по якому позивач набув право вимоги від кредиторів. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Крім того, 22.02.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і\~ [PERSON] укладено кредитний договір № 35535-02/2023, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 2 000 гривень 00 копійок на строк 15 днів із процентною ставкою 1,50 % на добу, тобто під 547,5% річних (а.с. 18-21). Крім того, 28.02.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і\~ [PERSON] укладено кредитний договір № 45597-02/2023, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 2 000 гривень 00 копійок на строк 14 днів із процентною ставкою 1,50 % на добу, тобто під 547,5% річних (а.с. 30-33). В подальшому 03.07.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і ТОВ «Стар файненс груп» було укладено договір факторингу № 3072023, за яким право вимоги за кредитними договорами від 22.02.2023 №35535-02/2023 та від 28.02.2023 №45597-02/2023 було відступлено на користь ТОВ «Стар файненс груп» (а.с.22-24, 34-36). Після цього 27.10.2023 року та 27.12.2023 року між ТОВ «Стар файненс груп» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договори факторингу: - №27102023, за яким право вимоги за кредитним договором від 28.02.2023 №45597-02/2023 було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», - та №27122023-2, за яким право вимоги за кредитним договором від 22.02.2023 №35535-02/2023 було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.25-28, 37-40). Із наданих позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунків заборгованості вбачається, що станом на 31.12.2024 року відповідач має заборгованість за кредитним договором від 28.02.2023 №45597-02/2023 на загальну суму 5437 гривень 50 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 1500 гривень 00 копійок, заборгованість за відсотками 3937 гривень 50 копійок (а.с.41), а за кредитним договором від 22.02.2023 №35535-02/2023 відповідач має заборгованість на загальну суму 7300 гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 2000 гривень 00 копійок, заборгованість за відсотками 5300 гривень 00 копійок (а.с.29). Суд критично оцінює вказані твердження позивача, виходячи з наступного. Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 656 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Із запровадженням з 15.12.2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до п. п. 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту ст. ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. З договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», вбачається, що фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримує права вимоги по зобов`язанням за основним договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть майбутньому, з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі відповідно до додатку №2 до цього Договору. Для реалізації фактором придбаних ним прав клієнт під час підписання договору факторингу передав за узгодженням сторін на електронну пошту фактора або кур`єрською доставкою у письмовому вигляді або на електронному носієві фактору заповнений Реєстр боржників за формою, встановленою Додатком 1 до договору (п. п.1.2, 2.1 договору). Згідно акту приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 03.07.2023 року до договору факторингу №3072023 від 3 липня 2023 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта від 03.07.2023 року, складений відповідно до умов договору. В момент підписання акту фактору передаються права вимоги по основним договорам, які зазначені в реєстрі боржників. Тобто, саме підписанням Акту прийому-передачі реєстру боржників (додаток 2 до договору) та Реєстру боржників (додаток 1 до договору) сторони договору засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги, форма якого затверджена в додатку № 1 до договору. За змістом позову позивач зазначає, що до ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами від 22.02.2023 №35535-02/2023 та від 28.02.2023 №45597-02/2023 відповідно до реєстру боржників від 03.07.2023 року до договору факторингу № 3072023, укладеного між між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП». Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Проте, у матеріалах справи відсутній Реєстр боржників від 03.07.2023 року до договору факторингу № 3072023, укладеного між укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», а тому, суд не може встановити факт переходу права грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами від 22.02.2023 №35535-02/2023 та від 28.02.2023 №45597-02/2023 від ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» до ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП». Враховуючи викладене, суд надходить до висновку про те, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до [PERSON] за кредитними договорами від 22.02.2023 №35535-02/2023 та від 28.02.2023 №45597-02/2023 від первісного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» до ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» і відповідно від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки, передбачені кредитним договором від 19.02.2024 року №20418-02/2024, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за даним кредитним договором. Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним кредитним договором складає 21350 гривні 00 копійки. За таких обставин, позов є частково обґрунтованим та підлягає задоволенню в обсязі суми заборгованості, визначеної судом. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1\~ст. 133 ЦПК України). За подачу даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3 028 гривень 00 копійок, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією № 94170 від 14 січня 2025 року (а.с. 54). Тобто, на підставі статей\~133,\~141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, суд враховує обставину часткового задоволення позовних вимог в обсязі 62,63% та вважає, що судові витрати позивача у вигляді сплати судового збору за вимогами майнового характеру, які підлягають відшкодуванню відповідачем, слід визначити відповідно до відсотку задоволеної суми позову у розмірі 62,63%, що становить 1896 гривні 44 копійки. На підставі викладеного,

Outcome: partial