Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] (далі по тексту - позивачка) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), третя особа: ПрАТ «СК «Вусо» (далі по тексту - третя особа), у якому, з урахуванням поданої 24.02.2025 заяви про зменшення розміру позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 46 915,27 грн, судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, витрати на проведення оцінки матеріальних збитків завданих автомобілю у розмірі 4 500,00 грн, витрати на надання правової допомоги у розмірі 29 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.08.2023 відбулась ДТП за участі належного позивачці транспортного засобу Renauit Duster д.р.н. [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобіль позивачки отримав механічні пошкодження і їй було завдано матеріальні збитки. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.10.2023 у справі №761/33787/23, винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано [PERSON] . Страхове відшкодування, яке було сплачено ПрАТ «СК «Вусо» на користь позивачки становить суму у розмірі 74 129,79 грн. Страхове відшкодування здійснено без урахування амортизаційних витрат (суми від вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, яка відповідає значенню фізичного зносу автомобіля), а також зменшено на розмір франшизи. Франшиза у розмірі 2 000,00 грн сплачена відповідачем на користь позивачки. Згідно Звіту №28716 про оцінку вартості (розміру) збитків від 30.10.2023, який надавався страховою компанією, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу становить 124 784,93 грн, значення коефіцієнту фізичного зносу становить 0,4365. Позивачкою було замовлено Висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №618/09-23 від 29.09.2023, згідно якого вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу становить 130 745,07 грн, значення фізичного зносу становить 0,46. За замовлення оцінки матеріальних збитків завданих автомобілю позивачкою було сплачено суму у розмірі 4 500,00 грн. Згідно висновку експерта від 19.11.2024 №СЕ-19/111-24/55255-АВ, який наданий судовим експертом, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу становить 119 647,30 грн з урахуванням ПДВ, значення коефіцієнту фізичного зносу становить 0,46, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 84 343,99 грн. Еквівалент значення коефіцієнту фізичного зносу становить суму у розмірі 35 303,31 грн. ПрАТ «СК «Вусо» виплатило позивачці вартість матеріального збитку без урахування ПДВ 76 129,79 грн. Різниця між вартістю матеріального збитку з урахуванням ПДВ 87 741,75 грн та вартістю матеріального збитку без урахування ПДВ 76 129,79 грн, становить суму у розмірі 11 611,96 грн. Таким чином, розмір завданої позивачці внаслідок ДТП матеріальної шкоди становить 46 915,27 грн. На підставі зазначеного позивачка просить суд про задоволення позову. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2023 матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.12.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 14.02.2024 від представника відповідача - адвоката Іванченко В.П. надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача заперечила проти позову, просила відмовити у його задоволенні. У відзиві зазначила, що відповідач не погоджується із розміром збитку, вважає його завищеним. Позивачкою не надано доказів про фактичне здійснення ремонту автомобіля. Відновлювальний ремонт автомобіля не проведено, його вартість позивачкою не сплачена. 19.03.2024 від позивачки надійшла відповідь на відзив. 27.03.2024 від представника відповідача - адвоката Іванченко В.П. надійшло клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи. 29.04.2024 від представника позивачки - адвоката Кормушиної О.І. надійшли пояснення щодо клопотання представника відповідача про призначення автотоварознавчої експертизи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.04.2024 клопотання представника відповідача про призначення автотоварознавчої експертизи задоволено. Призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Провадження у справі зупинено до проведення судової автотоварознавчої експертизи. 17.06.2024 від судового експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.06.2024 поновлено провадження у справі для розгляду клопотання експерта. 05.08.2024 від судового експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи. 19.08.2024 від представника відповідача - адвоката Іванченко В.П. надійшло клопотання про долучення доказів, а саме фотокопій пошкодженого в результаті ДТП автомобіля Renauit Duster. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.08.2024 призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. На розгляд експертів поставлено наступне питання: яка вартість матеріального збитку спричиненого власнику транспортного засобу Renauit Duster, який було пошкоджено в результаті ДТП 23.08.2023, станом на дату пригоди. Провадження у справі зупинено до проведення судової автотоварознавчої експертизи. 25.11.2024 від судового експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов висновок експерта №СЕ-19/111-24/55255-АВ від 19.11.2024. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.11.2024 провадження у справі поновлено, призначено підготовче судове засідання. 24.02.2025 від позивачки надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог у якій позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 46 915,27 грн, судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, витрати на проведення оцінки матеріальних збитків завданих автомобілю у розмірі 4 500,00 грн, витрати на надання правової допомоги у розмірі 29 000,00 грн. 04.03.2025 протокольною ухвалою закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Від представника позивачки - адвоката Кормушиної О.І. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили, пояснення щодо позову не подавали. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 23.08.2023 відбулась ДТП за участі належного позивачці [PERSON] транспортного засобу Renauit Duster д.р.н. [NUMBER] та транспортного засобу Nissan Altima д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Право власності на автомобіль Renauit Duster д.р.н. [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль Renauit Duster д.р.н. [NUMBER] отримав механічні пошкодження і позивачці було завдано матеріальні збитки. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.10.2023 у справі №761/33787/23, винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано [PERSON] , що підтверджується копією постанови суду. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент скоєння ДТП, автомобіль Nissan Altima д.р.н. [NUMBER] було застраховано в ПрАТ «СК «Вусо». 03.11.2023 ПрАТ «СК «Вусо» сплатило на користь позивачки страхове відшкодування у зв`язку з ДТП, яке відбулось 23.08.2023, у розмірі 74 129,79 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями. Страхове відшкодування було виплачено за вирахуванням розміру франшизи, коефіцієнту фізичного зносу та ПДВ. Франшиза у розмірі 2 000,00 грн сплачена відповідачем на користь позивачки. Згідно Звіту №28716 про оцінку вартості (розміру) збитків від 30.10.2023, який надавався страховою компанією, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу становить 124 784,93 грн, значення коефіцієнту фізичного зносу становить 0,4365, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 87 741,75 грн, вартість матеріального збитку без урахуванням ПДВ становить 76 129,79 грн. Відповідно до Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №618/09-23 від 29.09.2023, який складено оцінювачем [PERSON] , за замовленням позивачки, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу становить 130 745,07 грн, значення фізичного зносу становить 0,46. За замовлення оцінки вартості матеріального збитку завданого автомобілю Renauit Duster позивачкою було сплачено суму у розмірі 4500,00 грн, що підтверджується копією квитанції від 27.09.2023. Згідно Висновку судового експерта Київського НДЕКЦ МВС Ізмайлова Д.В. від 19.11.2024 №СЕ-19/111-24/55255-АВ, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу Renauit Duster д.р.н. [NUMBER] становить 119 647,30 грн з урахуванням ПДВ, значення коефіцієнту фізичного зносу становить 0,46, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 84 343,99 грн. Як вбачається із Висновку судового експерта від 19.11.2024 №СЕ-19/111-24/55255-АВ, грошовий еквівалент значення коефіцієнту фізичного зносу становить суму у розмірі 35 303,31 грн. Як встановлено вище, третя особа виплатила позивачці матеріальний збиток без урахування ПДВ 76 129,79 грн. Різниця між вартістю матеріального збитку з урахуванням ПДВ 87 741,75 грн та вартістю матеріального збитку без урахування ПДВ 76 129,79 грн, становить суму у розмірі 11 611,96 грн. Таким чином, розмір завданої позивачці внаслідок ДТП матеріальної шкоди становить 46 915,27 грн. Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Нормами ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У Постанові № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 Верховний Суд підтримав правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15, та зазначив, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виникає обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На основі наявних в матеріалах справи доказів позивачка довела, що розмір завданої їй внаслідок ДТП матеріальної шкоди становить 46 915,27 грн. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача, оскільки останній внаслідок своїх протиправних дій є винним у вчиненні ДТП, яке знаходиться у причинному зв`язку зі шкодою, завданою позивачці внаслідок ДТП. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 46 915,27 грн ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Також з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню витрати на проведення оцінки матеріальних збитків у розмірі 4 500,00 грн. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 133 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно з ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до частин 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з письмових матеріалів справи, між [PERSON] та Адвокатським бюро «Юрій Кормушин і партнери» укладено договір про надання правової допомоги від 11.11.2023. Відповідно до акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 20.02.2025 та копій платіжних іструкцій вбачається, що позивачка понесла витрати на правову допомогу у загальному розмірі 29 000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 073,60 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 29 000,00 грн.

Outcome: approved