Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що 26.12.2000 року державний нотаріус 16-ої Київської державної нотаріальної контори Трапєзнікова З.О. видала [PERSON] та [PERSON] (рідному брату [PERSON] ) свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємцям майна [PERSON] , померлого [INFO] в рівних частках кожному. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з садового будинку [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] стала співвласницем 1/2 частини садового будинку [ADDRESS] . Згідно витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 26.12.2012 року за [PERSON] було зареєстроване право власності на вказану частку зазначеного нерухомого майна у електронному реєстрі. Аналогічна інформація міститься і у витязі з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Співвласником іншої 1/2 частини вказаного садового будинку №13 став відповідач [PERSON] на підставі договору дарування частини садового будинку, посвідченого 17.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. Тривалий час відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні її 1/2 частиною садового будинку №13 , змінивши замки вхідних дверей будинку і на паркані хвіртки, не допускаючи її до земельної ділянки і будинку. За таких обставин просять ухвалити рішення, яким усунути перешкоди з боку [PERSON] у користуванні [PERSON] власністю - 1/2 частиною садового будинку [ADDRESS] шляхом зобов`язання припинити протиправні дії щодо [PERSON] та видання ключів від вхідних дверей до будинку та паркану. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що [PERSON] дійсно є співвласником 1/2 частини садового будинку [ADDRESS] з 17.03.2020 року. Але при укладенні договору дарування дарувальник не передавав йому ключів від вхідних дверей садового будинку та паркану. Сам він ніяких замків не міняв. І будинок, і хвіртка паркану зачинені заржавілими замками, ключів від них він не має. Тому ніяких перешкод він позивачці не чинив і чинити не може. В жовтні 2024 року на його мобільний телефон зателефонував працівник поліції і повідомив, що позивач звернулась до поліції з заявою про чинення відповідачем перешкод їй у користуванні спірним будинком. Однак він повідомив працівника правоохоронного органу, що ніколи ніяких перешкод він [PERSON] не чинив і на вказаній земельній ділянці він позивача ніколи не бачив. Тому надана довідка з Дарницького управління поліції про результати розгляду повідомлення не є належним доказом, що підтверджує предмет позову. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.4, ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року" ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначає ч.1, ст.321 ЖК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавленийцього права чи обмежений у його здійсненні. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Як регламентує ч.1, ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За приписамич.1, ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як встановлено у судовому засіданні, 26.12.2000 року державний нотаріус 16-ої Київської державної нотаріальної контори Трапєзнікова З.О. видала [PERSON] та [PERSON] (рідному брату [PERSON] ) свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємцям майна [PERSON] , померлого [INFO] в рівних частках кожному. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з садового будинку [ADDRESS] (а.с.5). Таким чином, [PERSON] стала співвласницем 1/2 частини садового будинку [ADDRESS] . Згідно витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 26.12.2012 року за [PERSON] було зареєстроване право власності на вказану частку зазначеного нерухомого майна у електронному реєстрі (а.с.6). Аналогічна інформація міститься і у витязі з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.7-8). Співвласником іншої 1/2 частини вказаного садового будинку №13 став відповідач [PERSON] на підставі договору дарування частини садового будинку, посвідченого 17.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. (а.с.8). Як регламентовано ч.1, ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. За змістом п.2 Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 року №9-зп частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Таким чином, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина. Частина перша статті 55 Конституції України відповідає зобов`язанням України, які виникли, зокрема, у зв`язку з ратифікацією Україною Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, Конвенції про захист прав і основних свобод людини (Рим, 1950 рік), що згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. Як передбачає ч.1, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч.3, ст.16 ЦК Українни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 3) припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч.1, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч.1, ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як було встановлено судом вище, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні нею права власності на 1/2 частину садового будинку [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обгрунтувала тим, що відповідач тривалий час чинить перешкоди позивачу у користуванні її 1/2 частиною садового будинку №13 , змінивши замки вхідних дверей будинку і на паркані хвіртки, не допускаючи її до земельної ділянки і будинку. Відповідно ч.3, ст.12; ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як наголошує ч.1, ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 8.10.2024 року о 16-41 годин [PERSON] звернулась до Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві про те, що співвласник садового будинку №13 не допускає її до вказаного будинку та земельної ділянки, змінивши замки вхідних дверей та паркану. Зі змісту довідки вказаного правоохоронного органу [PERSON] у телефонній розмові з працівником поліції повідомив останнього, що він надає доступ заявниці до вказаного будинку і земельної ділянки і ніколи не обмежував її в цьому праві (а.с.9-10). Оцінюючи зміст вказаної довідки, суд приходить до висновку, що вона не містить відомостей про перешкоджання відповідачем позивачу у користування спірним садовим будинком, тому не є доказом в розумінні ст.76-80 ЦПК України, що підтверджує предмет позову. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки позивач та її представник не надали судові доказів чинення перешкод відповідачем позивачу у користуванні нею 1/2 частини садового будинку [ADDRESS] в розумінні ст.76-80 ЦПК України, при цьому представник відповідача заперечувала наявність таких перешкод з боку відповідача, тому позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими, так як судом не встановлено порушеного права та інтересу позивача відповідачем і в задоволенні позову необхідно відмовити. Згідно ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд відмовляє позивачу у задоволенні її позову в повному обсязі, якій ухвалою про відкриття провадження у справі від 21.02.2025 року було відстрочено сплату судового збору в розмірі 1 211 грн. 20 коп. до ухвалення судового рішення у справі, тому з позивача на користь держави необхідно стягнути 1 211 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved