Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

ТОВ "ФК "ЕЙС" звернулось до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 17.01.2022, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , уклали Кредитний договір № 180975436 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписала Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV96SR9. Зокрема, 17.01.2022 о 16:57:51 год., відповідач ввела ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснула кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Відповідно до п.1.1. договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 24 800 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Позивач зазначає, що відразу після вчинених дій відповідача, 17.01.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 24 800 грн., на її банківську карту № [NUMBER] що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняла пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. В подальшому, 28.11.2019 року ТОВ«Манівео» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року, при цьому умови договору залишаються без змін. 31.12.2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу № 28/118-01 від 28.11.2018 року викладено в новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року. При цьому умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року. 31.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року. При цьому умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року. 31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року. Позивач зазначає, що в подальшому, 23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024 року. 26.12.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу № 26/12/Е, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № 180975436 від 17.01.2022 року становить 24 210,17 грн., та складається з: 21 390,90 грн. - заборгованість по кредиту, 2 819,27 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Відповідно до акту прийому - передачі реєстру боржників за договором факторингу № 26/12/Е від 26.12.2024 року, позивачу перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 24 210,17 грн. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не здійснювало нарахувань за кредитним договором. В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №180975436 від 17.01.2022 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 24 210,17 грн. У зв`язку із викладеним позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованості за кредитним договором №180975436 від 17.01.2022 року у розмірі 24 210,17 грн., та понесених судових витрат. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням, окрім того цією ж ухвалою витребувано у Акціонерного Товариства Комерційного Банку "ПРИВАТБАНК" (Код ЄДРПОУ 14360570), МФО: 305299, інформацію: - чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжна картка, маска картки № [NUMBER] чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). - чи був здійснений переказ коштів із транзитних рахунків - ДЕБЕТ рах. № [NUMBER] Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Код ЄДРПОУ: 38569246) та зарахування на картковий рахунок-маска карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за період 17.01.2022 - 22.01.2022 у сумі 24 800,00 грн; (безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer; згідно платіжного доручення №E67B24E0-A788-434B-982F-IF215978578C від 17.01.2022). - чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки № [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). - у разі підтвердження переказу коштів із транзитних рахунків - ДЕБЕТ рах. № [NUMBER] Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Код ЄДРПОУ: 38569246) на картковий рахунок-маска карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період 17.01.2022 - 22.01.2022 у сумі 24 800,00 грн; (безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer; згідно платіжного доручення №E67B24E0-A788-434B-982F-1F215978578C від 17.01.2022), надати первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення ), що підтвердять дану інформацію. - у випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок Боржника) 07.04.2025 року на адресу суду від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надійшли витребувані докази по справі. 04.04.2025 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Цокало Т. М., надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що заперечує щодо задоволення позовних вимог, оскільки на момент укладення договору факторингу, укладеного між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» № 22/1118-01 від 28.11.2018 року, ще не виникли зобов`язання між первісним кредитором та боржником [PERSON] , відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «ФК «ЕЙС» на підставі договору факторингу № 26/12/1 від 26.12.2024 року, укладеного між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС" та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС, тому позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача та наявність у нього права звернення до суду з даним позовом, оскільки у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» відсутні вимоги, так як ним не володіє. Крім того просила стягнути на користь відповідача понесені нею витрати на правничу допомогу в сумі 9 500,00 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Так, відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 17.01.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , уклали кредитний договір №180975436 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Зокрема, [PERSON] , за допомогою мережі інтернет, перейшла на офіційний сайт товариства, ознайомилась з правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого, добровільно без примусу чи тиску [PERSON] , заявила про бажання отримати кошти, подавши відповідну заявку, в якій вказала свої персональні дані, а саме: ПІБ, паспортні дані, номер телефону, ІПН, адресу електроної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації, проживання. [PERSON] , підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV96SR9. Зокрема, 17.01.2022 о 16:57:51 год., [PERSON] , ввела ідентифікатор у відповідне поле інформаційно телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Відповідно до п.7.11 кредитного договору, визначається, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису, позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор, відповідно до правил та ЗУ «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Відповідно до п.1.1. договору, кредитодавець, зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 24 800 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правил надання грошових коштів у позику. Відразу після вчинення дій [PERSON] , 17.01.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 24 800 грн., на її банківську карту № [NUMBER] , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняла пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № 180975436 від 17.01.2022 року становить 24 210,17 грн., та складається з: 21 390,90 грн. - заборгованість по кредиту, 2 819,27 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. 28.11.2019 року ТОВ«Манівео» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 19 згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року, при цьому умови договору залишаються без змін. 31.12.2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу № 28/118-01 від 28.11.2018 року викладено в новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року. При цьому умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року. 31.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року. При цьому умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року. 31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року. 23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024 року. 26.12.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу № 26/12/Е відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором. Позивач стверджує, що відповідно до акту прийому - передачі реєстру боржників за договором факторингу № 26/12/Е від 26.12.2024 року, позивачу перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 24 210,17 грн. Як вбачається із копії Виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 180975436 на ім`я [PERSON] , станом на 20.01.2025 заборгованість за кредитним договором не погашена та складає 24 210,17 грн. Крім того, позивачем надані розрахунки заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 180975436 від 17.01.2022, виконані ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс", з яких вбачається, що розрахунки виконані за період з 17.01.2022 по 23.02.2024, сума заборгованості становить 24 210,17 грн, яких 21 390,90 грн - тіло кредиту, 2 819,27 - проценти. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 ЦК України установлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Законом України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Законом України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Договір кредитної лінії № 180975436 від 17.01.2022 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова компанія» та [PERSON] , укладено в електронному виді із застосуванням електронного підпису. [PERSON] , через особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого кредитодавець надіслав останній за допомогою засобів зв`язку на указаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з пунктом 2.1 згідно умов договору факторингу, укладеного ТОВ Манівео швидка фінансова допомога" з ТОВ "Таліон плюс" клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Пунктом 1.3. цього договору факторингу установлено, що під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Отже, цим договором факторингу встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Ці умови визначені в розділі 4 "Порядок відступлення права вимоги". Відповідно до п. 1.5. "Реєстр прав вимог" означає перелік Прав вимог до боржників, що відступається за цим договором. За змістом цих умов такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу. Аналіз цих умов свідчить, що до фактора переходить дійсне право вимоги, тобто існуюче на момент укладання договору факторингу. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 180975436 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , укладено 17.01.2022. Договір факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс» укладено 28.11.2018. Отже, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником [PERSON] , тобто не виникло право вимоги, яке могло бути передане за договором факторингу у відповідних Реєстрах боржників. Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні не набуло, таке право не було передане цим товариством на підставі договору факторингу від 23.02.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке в свою чергу відступило своє право вимоги ТОВ "ФК "ЕЙС" за договором факторигну №26/12/Е від 26.12.2024. Отже, виходячи з вище наведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд доходить висновку, що невиконанням відповідачем зобов`язання за договором кредитної лінії №180975436 від 17.01.2022, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , не порушуються права і законні інтереси ТОВ «ФК «ЕЙС», а отже ТОВ «ФК «ЕЙС» не має права вимагати від [PERSON] , сплати заборгованості за вказаним вище кредитним договором. В зв`язку з тим, що до ТОВ «ФК «ЕЙС» не перейшло право вимоги, воно є неналежним позивачем, тому не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за вище зазначеним кредитним договором. Верховний Суд у постанові від 29.06.2021 у справі № 916/2040/20) зазначив, що відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Отже, дослідивши надані позивачем письмові докази, оцінивши їх у сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЕЙС». Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем. Щодо судових витрат відповідача, які вона просить стягнути з позивача, суд зазначає наступне. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, як вбачається із заяви про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, між відповідачкою [PERSON] та адвокатом Цокало Т. М., було укладено договір №1230 від 21.03.2025 року про надання юридичної (правової) допомоги. Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання юридичної (правничої) допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з актом приймання-передачі послуг №1 від 04.04.2025 року, адвокат надала відповідачу наступні послуги: надання усної консультації, ознайомлення із матеріалами позовної заяви, підготовка та написання відзиву. Згідно з положенням ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До відзиву на позов надано копію ордеру на надання правової допомоги, копію договору про надання юридичної (правничої) допомоги №1230 від 21.03.2025 року, копію акту прийняття - передачі послуг №1 від 04.04.2025 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №2424, копію квитанції №1230 від 21.03.2025 року на суму 9 500 грн, детальний опис робіт. Згідно із заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представником відповідача заявлено розрахунок витрат у розмірі 9 500 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати (в тому числі судовий збір), пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, наприклад у висновку, викладеному у Постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 № 910/13071/19, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору. Представником відповідача належними доказами підтверджено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 500 гривень, які були реальними та необхідними, вказані витрати не суперечать складності справи та часу, витраченого на надання послуг, доказів зворотнього представником позивача не надано. Отже, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, суд доходить висновку про покладення на позивача обов`язку компенсувати відповідачу витрати на правничу допомогу в розмірі 9 500 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved