Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 329 424,18 грн, а також судового збору у розмірі 4 941,36 грн та витрати на професійну правничу допомогу. У обґрунтуванні позову позивач зазначив, що між КС «ЗАРАЗ» (позивач) та [PERSON] (відповідач) було укладено Договір про споживчий кредит № КВ-0038/12-22/1412-СП від 21 грудня 2022 року, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 55 904,00 грн на строк 6 місяців зі сплатою 60,00% річних за користування кредитом. 27 червня 2023 року сторони уклали Додатковий договір до Договору про споживчий кредит № КВ-0038/12-22/1412-СП від 21 грудня 2022 року, яким збільшено його термін дії до 21.12.2023. 21 грудня 2023 року сторони уклали Додатковий договір до Договору про споживчий кредит № КВ-0038/12-22/1412-СП від 21 грудня 2022 року, яким збільшено його термін дії до 21.12.2024. Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість в сумі 329 424,18 грн, з яких: 55 364,20 грн - заборгованість по тілу кредиту; 274 059,98 грн - заборгованість по процентам. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке. Суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між КС «ЗАРАЗ» (позивач) та [PERSON] (відповідач) було укладено Договір про споживчий кредит № КВ-0038/12-22/1412-СП від 21 грудня 2022 року, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 55 904,00 грн на строк 6 місяців зі сплатою 60,00% річних за користування кредитом. 27 червня 2023 року сторони уклали Додатковий договір до Договору про споживчий кредит № КВ-0038/12-22/1412-СП від 21 грудня 2022 року, яким збільшено його термін дії до 21.12.2023. 21 грудня 2023 року сторони уклали Додатковий договір до Договору про споживчий кредит № КВ-0038/12-22/1412-СП від 21 грудня 2022 року, яким збільшено його термін дії до 21.12.2024. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Суд установив, що відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит № КВ-0038/12-22/1412-СП від 21 грудня 2022 року, внаслідок чого перед позивачем за вказаним договором у нього існує заборгованість в сумі 122 449,00 грн, з яких: 55 364,20 грн - заборгованість по тілу кредиту; 67 084,80 грн - заборгованість по процентам. Стосовно суми заборгованості по процентам у розмірі саме 67 084,80 грн суд звертає увагу на положення ч. 1 ст. 1048 ЦК України, відповідно до якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Зважаючи на визначену у Договорі про споживчий кредит № КВ-0038/12-22/1412-СП від 21 грудня 2022 року та фактично надану суму кредиту у розмірі 55 904,00 грн строком на 2 роки зі сплатою 60,00% річних за користування кредитом, у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість по процентам саме у розмірі 67 084,80 грн, а не 274 059,98 грн, як про це зазначає позивач. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд убачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище заборгованість. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам судовий збір у розмірі 1 836,73 грн. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Прохання позивача відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу не знаходить свого обґрунтування, та не підтверджені фактами реального надання правової допомоги саме по цій цивільній справі, не надано погодинного розрахунку наданої професійної правничої допомоги, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, акту виконаних робіт та документально підтверджених здійснених ним витрат, тому суд приходить до висновку про відмову у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial