Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

27 листопада 2024 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла зазначена позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі судового наказу Варвинського районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2024 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, без обмеження максимального розміру. Позивач зазначає, що з часу видачі судового наказу в нього змінився матеріальний та сімейний стан. Зокрема, він є військовослужбовцем і щомісячно отримує підвищену заробітну плату, а тому відповідач отримує без обмежень від 20 000,00 грн до 40 000,00 грн щомісячно. Вважає, що такий розмір аліментів є завищеним та істотно перевищує потреби дитини. На теперішній час він уклав новий шлюб із жінкою, яка має двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, а тому повинен забезпечувати свою нову сім`ю, а також спільного з відповідачкою сина [PERSON] , але аж ніяк не відповідача [PERSON] . На цій підставі позивач просить зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] з 1/4 частки всіх видів свого заробітку (доходу) щомісячно до 1/8 частки всіх видів свого заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 10 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено відкрите підготовче судове засідання у справі на 07 січня 2025 року. 27 грудня 2024 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 27-33). Свої заперечення щодо позовних вимог обґрунтовує тим, що позивач [PERSON] не довів належними та допустимим доказами погіршення свого матеріального стану чи стану здоров`я, а також того факту, що він не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, визначеному наказом суду. Навпаки, у позивача покращився матеріальний стан, у нього збільшилася заробітна плата, він придбав собі нове житло. Крім того, вона відшкодувала позивачу вартість половини квартири, придбаної у шлюбі, в сумі 140 000,00 грн. При цьому умови проживання сина [PERSON] , навпаки, потребують покращення. Наголошує на тому, що вона працює та отримує заробітну плату, а тому твердження позивача про те, що своїми аліментами він утримує не лише дитину, а і її, не відповідає дійсності. Позивач [PERSON] надав лише копії свідоцтв про народження дітей другої дружини. Просить суд врахувати, що позивач не є батьком дітей своєї нової дружини, а тому обов`язок з утримання цих дітей покладено на саму дружину та біологічних батьків дітей. Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження того, що діти дружини мешкають з ним та він витрачає свої кошти на їх утримання. Зокрема, їй відомо, що молодша дитина нової дружини позивача проживає зі своїм біологічним батьком. Позивач [PERSON] майже не бере участі у вихованні сина, а тому обов`язки з виховання, забезпечення морального та фізичного благополуччя дитини, покладено на неї. Через брак уваги з боку батька дитина проходила консультації психолога. Дитина потребує витрат на харчування, освіту, медичне лікування, спортивні заняття, розваги та розвиток. Захар має захворювання очей та проблеми із зором, що потребує регулярних обстежень та лікування. Загальні витрати на дитину становлять від 8 000,00 грн до 15 000,00 грн на місяць. Додаткових витрат на дитину позивач не сплачує. Усі витрати, що перевищують розмір отриманих аліментів, вона покриває самостійно. Зараз вони із сином мешкають у квартирі разом з ще чотирма особами. Для того, щоб вони із [PERSON] могли переїхати в окрему квартиру, там проводиться капітальний ремонт, на який витрачається значна частина аліментів. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката. 30 грудня 2024 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив (а.с. 73-76), у якому зазначив, що, будучи військовослужбовцем, спілкується із сином [PERSON] лише тоді, коли є така можливість. Відповідач, в свою чергу, має пояснювати це дитині. Просить суд звернути увагу на те, що відповідач користується автомобілем, хоча цей автомобіль належить на праві приватної власності йому, а не відповідачу. Наполягає на зменшенні розміру аліментів на утримання дитини, стверджуючи, що зараз з нього відраховують аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 25 000,00 - 30 000,00 грн щомісячно. Звертає увагу суду на те, що батьки повинні брати рівну участь в утриманні дитини. Заперечує проти суми витрат на правничу допомогу. 06 січня 2025 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача (а.с. 79-84). Вказує, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що його теперішня дружина взагалі працює. Їй відомо, що та звільнилася з роботи і на теперішній час перебуває разом зі своїми дітьми на повному утриманні позивача, що суперечить твердженню позивача про рівність батьків в забезпеченні виконання обов`язку по утриманню дітей. Оскільки позивач придбав собі новий автомобіль, а той, який залишився у неї, відремонтований за її кошти, вона вважає, що справедливо було б залишити авто у неї, враховуючи інтереси та потреби їхнього сина. Крім того, автомобіль є спільною власністю подружжя, а не власністю позивача. Підготовче засідання, призначене на 07 січня 2025 року, відкладалося до 03 лютого 2025 року за клопотанням відповідача. 23 січня 2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на заперечення відповідача (а.с. 118-120), де вказано, що відповідач [PERSON] багато років працює у фізичної особи-підприємця і, крім офіційної заробітної плати, отримує винагороду за реалізацію продукції, розмір якої приблизно такий же як і розмір заробітної плати, проте така винагорода не оподатковується. Зазначає, що подав заяву до відповідних органів, у якій повідомив про те, що відповідач отримує певний розмір оплати праці, який не оподатковується (в конверті). Вказує, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років складає 3 196,00 грн. Ухвалою від 03 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 04 березня 2025 року. За клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено до 19 березня 2025 року. Ухвалою суду від 19 березня 2025 року роз`яснено позивачу право на відвід судді (а.с. 167). 31 березня 2025 року від позивача надійшла заява про відсутність відводів (а.с. 177-178). Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов, надав аналогічні пояснення. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі, надавши аналогічні відзиву пояснення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] від шлюбу народилася спільна дитина - син [PERSON] (а.с. 11, 36). Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2024 року у справі № 731/6/24 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 37). Відповідно до судового наказу Варвинського районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2024 року у справі № 731/181/24 з [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрована адреса місця проживання: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрована адреса місця проживання: [ADDRESS] ), стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення з заявою до суду (26 березня 2024 року) до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7-8). Після видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , позивач [PERSON] уклав новий шлюб із [PERSON] (а.с. 10). Від нового шлюбу у позивача дітей немає. При цьому у теперішньої дружини [PERSON] є двоє дітей від попередніх шлюбів: донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 12, 13). Довідкою № 1361 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб підтверджується, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: 1. [PERSON] , [INFO] ; 2. [PERSON] , [INFO] ; 3. [PERSON] , [INFO] ; 4. [PERSON] , [INFO] ; 5. [PERSON] , [INFO] ; 6. [PERSON] , [INFO] (а.с. 38). Відповідач [PERSON] працює продавцем у ФОП [PERSON] та отримує заробітну плату, розмір якої наближений до мінімального, зокрема за листопад 2024 року їй нараховано 8 250,00 грн, тоді як мінімальна заробітна плата за цей період становить 8 000,00 грн (а.с. 39, 40-41). Під час перебування у шлюбі, 26 липня 2023 року, відповідач [PERSON] придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 42-44, 45), що стала спільною сумісною власністю подружжя. Після розірвання шлюбу, 15 жовтня 2024 року, відповідач [PERSON] придбала у позивача [PERSON] 1/2 частку вказаної квартири, сплативши тому 140 000,00 грн (а.с. 46-48, 49). Малолітній [PERSON] перебуває на «Д» обліку в лікаря-офтальмолога у зв`язку із захворюванням очей (а.с. 50), проходить систематичні обстеження та лікування (а.с. 51-57). На позивача [PERSON] зареєстрований транспортний засіб ВАЗ 111940, днз [NUMBER] . Позивач [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується копією відповідного посвідчення (а.с. 9). Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стаття 161 ЦПК України, яка передбачає стягнення аліментів у наказному провадженні, передбачає аліменти у розмірі на одну дитину - одна чверть, на двох дітей - одна третина, на трьох і більше дітей - половина заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Станом на день розгляду справи прожитковий мінімум для дитини з 6 до 18 років становить 3 196,00 гривні, 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно складає 1 598,00 гривень. Суд наголошує на тому, що судовий наказ містить обмеження розміру аліментів, оскільки в ньому чітко зазначено, що розмір аліментів не може бути більшим за 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно. За таких обставин суд критично ставиться до всіх тверджень позивача про отримання відповідачем аліментів на утримання сина в розмірі 20 000,00 - 40 000,00 грн, оскільки в силу обмеження, чітко вказаного у судовому наказі, отримання аліментів у сумі 40 000,00 грн є неможливим. Законодавцем також встановлена наявність конкретних підстав для зміни розміру аліментів. Так, згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так само, у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України роз`яснено, що при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Позивач не надав суду доказів на підтвердження своїх теперішніх доходів, а також інформації про наявність нерухомого майна, транспортних засобів тощо. При цьому твердження позивача про покращення його матеріального стану, тобто підвищення його заробітку, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Під зміною сімейного стану розуміється, зокрема, поява у сім`ї платника аліментів осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати і які фактично знаходяться на її утриманні. Аналізуючи доводи позивача про те, що він повинен утримувати свою дружину та її дітей, суд враховує, що на підтвердження цих доводів позивач надав лише копію свідоцтва про шлюб та копії свідоцтв про народження дітей теперішньої дружини. Позивач не надав доказів на підтвердження доходів своєї теперішньої дружини. Також позивач нічим не підтвердив, що він утримує дітей теперішньої дружини та зобов`язаний за законом це робити, не надав доказів на підтвердження того, що діти проживають з ним, усиновлені ним тощо. Щодо обов`язку утримувати власного сина [PERSON] , то цей обов`язок покладений на нього положеннями ст. 180 СК України, де вказано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , визначений в судовому наказі № 731/181/24 від 08 квітня 2024 року, забезпечує право дитини позивача на утримання від батька. При цьому стягнення аліментів здійснюється у частці від заробітку (доходу) платника. Вказаний вид стягнення автоматично регулює розмір стягнень залежно від рівня доходів платника і одночасно забезпечує обов`язкове стягнення аліментів у розмірі, не нижчому від гарантованого мінімального розміру, встановленого на рівні 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також обмежує розмір аліментів 10 (десятьма) прожитковими мінімумами на дитину відповідного віку, щомісячно. Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, зважаючи на стан здоров`я дитини та платника аліментів, відсутність доказів на підтвердження погіршення матеріального стану платника аліментів, беручи до уваги, що позивач є працездатною особою, а син [PERSON] є його єдиною дитиною, враховуючи рівність прав та обов`язків щодо утримання батьками своїх дітей, дотримуючись таких засад цивільного судочинства як справедливість, добросовісність та розумність, суд дійшов висновку, що підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , відсутні. Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що позивач як учасник бойових дій (а.с. 9) звільнений від сплати судового збору, судові витрати, крім витрат на правничу допомогу, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач у відзиві просила стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких зазначила в сумі 25 000,00 грн (а.с. 27-33, 69), на підтвердження яких подала: витяг з договору про надання правничої допомоги № 5 від 26 грудня 2024 року, де визначена вартість витрат на правничу допомогу у фіксованому розмірі - 12 000,00 грн (а.с. 155), квитанції та банківські виписки від 26 грудня 2024 року та 28 грудня 2024 року про оплату правничої допомоги в сумі 12 000,00 грн двома платежами по 6 000,00 грн кожний (а.с. 70, 156-159). Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Відповідно до п. 1 ч. 2 т. 137 ЦПК України розподілу підлягають витрати на правничу допомогу адвоката, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved