Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

У лютому 2025 року представник позивача адвокат Яцун Володимир Михайлович, представляючи інтереси позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовом про визначення позивачеві додаткового строку тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка помела [INFO] . Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] .\~\~ На день смерті [PERSON] була зареєстрована одна по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Стратілата, що знаходиться на території Мринської сільської ради Ніжинського (колишнього Носівського) району Чернігівської області, площею 5,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 005564, виданого на підставі рішення Носівської РДА Чернігівської області від 01.07.1996 р. № 155, який зареєстрований 21.01.1998 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Нещодавно позивач дізналася, що за життя 27 вересня 1996 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала їй. При зверненні до нотаріальної контори нотаріус пояснила, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, позивач пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Причиною пропуску строку стало те, що позивач на момент смерті спадкодавця не знала про наявність спадкового майна та заповіту, складеного на її ім`я. Про наявність спадкового майна та заповіту їй повідомили працівники агропідприємства, яке орендує земельні ділянки, але вже після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач є спадкоємцем майна за заповітом, спадщину після смерті [PERSON] ніхто інший не прийняв. Позивач уважає, що вона пропустила строк для прийняття спадщини із поважних причин, тому представник позивача просив визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Ухвалою судді від 11 лютого 2025 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 15 квітня 2025 року (а. с. 15). У підготовче судове засідання позивач та представник позивача Яцун В.М. не з`явилися, до початку підготовчого судового засідання представник позивача подав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує позовні вимоги та пояснення, викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити та розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача (а. с. 35). Представник відповідача Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що Мринська сільська рада визнає позовні вимоги в повному обсязі, проти визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не заперечує та просить розглянути справу без присутності свого представника (а. с. 34). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. [INFO] в с. Роздольне Носівського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 5). Судом установлено, що на день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , одна, що підтверджується копією довідки Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 186/03-08 від 24 липня 2024 року (а. с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Стратілата, що знаходиться на території Мринської сільської ради Ніжинського (колишнього Носівського) району Чернігівської області, площею 5,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 005564, виданого на підставі рішення Носівської РДА Чернігівської області від 01.07.1996 р. № 155, який зареєстрований 21.01.1998 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а. с. 10). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 27 вересня 1996 року секретарем Селищенської сільської ради Кравець Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 59, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати, і на що вона за законом матиме право на день своєї смерті, заповідала [PERSON] . 16 липня 2024 року [PERSON] , старостою Селищенського старостинського округу Ніжинського району Чернігівської області, видано [PERSON] дублікат заповіту замість втраченого, що підтверджується копією дубліката заповіту (а. с. 8) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 31). Заповіт [PERSON] є чинним, його не змінено й не відмінено. Отже, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за заповітом. Позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , визначеним у заповіті, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] (а. с. 9). Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 33) та повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської\~\~ області\~\~\~ від\~\~ 19 лютого 2025 року (а. с. 29) слідує, що до майна померлої [PERSON] спадкова справа не заводилася. Тобто позивачем пропущено строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України. У позовній заяві позивач указує, що вона на момент смерті спадкодавця не була обізнана з наявністю спадкового майна та не знала про існування заповіту, складеного [PERSON] на її ім`я. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року\~\~\~ у\~\~\~\~ справі\~\~\~\~ №565/1145/17 поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Як слідує з правової позиції Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Так, при вирішенні питання про визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] суд ураховує, що позивач не була обізнана про наявність спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] та не знала про існування заповіту, складеного [PERSON] на її ім`я, що свідчить про поважність причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини. Також суд бере до уваги, що Мринська сільська рада є належним відповідачем по справі, оскільки має право на спадкове майно (у розумінні ст. 1277 ЦК України відумерлість спадщини), інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом, які прийняли б спадщину після смерті [PERSON] , відсутні, відповідачем визнано позов у повному обсязі, вимоги позову і визнання їх відповідачем не суперечать закону та не порушують\~ жодним чином права інших осіб і не направлені на захист інтересів таких інших осіб. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Ураховуючи, що строк для звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений позивачем з поважної причини, спадщина після смерті [PERSON] на час розгляду справи ніким не прийнята, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після її смерті, інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні, суд робить висновок про необхідність задоволення позовних вимог та визначення позивачеві додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На\~\~\~ підставі наведеного,

Outcome: approved