Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

10.08.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами. Вимоги позову обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного 09.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем кредитного договору № 05465-08/2021, [PERSON] отримав кредит в сумі 7\~500,00 грн. 27.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та відповідачем укладений договір позики № 0972505953, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 4\~000,00 грн. 21.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та відповідачем укладений кредитний договір № 2159408, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 15\~000,00 грн. В подальшому, 13.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 05465-08/2021 від 09.08.2021 в загальному розмірі 26\~875,00 грн. 24.11.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №\~24/11-22, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 0972505953 від 27.09.2021 в загальному розмірі 32\~069,99\~грн. 24.11.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 05052023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2159408 від 21.07.2021 в загальному розмірі 43\~325,56 грн. З урахуванням наведеного вище, позивач просить стягнути з відповідача вказані заборгованості та понесені судові витрати. Заочним рішенням суду від 08.01.2024 позовні вимоги ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» задоволені у повному обсязі. Ухвалою суду від 17.01.2025 вищевказане заочне рішення скасовано, справу призначено до нового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Від представника відповідача адвоката Бахмута М.С., надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що матеріали справи не містять жодного документального підтвердження того факту, що безпосередньо відповідач зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі, що саме відповідач був ознайомлений з текстом кредитного договору, відсутні докази отримання відповідачем коштів. Відповідач не підписував кредитний договір у будь-якому вигляді, електронного підпису не отримував. Доданий до матеріалів справи витяг з реєстру боржників до договору факторингу не містять в собі підписів та є неналежними доказами. Відповідач не отримував від позивача жодних повідомлень про відступлення до позивача права вимоги. Розділ 4 спірного договору не містить обов`язково реквізиту, а саме банківських реквізитів кредитора. Від представника позивача надійшли письмові пояснення, згідно яких він просить задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у поясненнях та позовній заяві. Додатково зазначив щодо факту укладання та підписання договору, що згідно умов договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника. Саме відповідач як позичальник коштів через свій особистий кабінет подавав заявки на отримання кредиту, тобто саме він був ініціатором. Кредитні договори є дійсними та ніким не оскарженими, відповідачем належним чином зобов`язання не виконані. Щодо відступлення права вимоги, то навіть при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, він має право здійснювати погашення заборгованості первісному кредиторові. Правнича допомога, заявлена стороною відповідача до стягнення, не містить доказів на підтвердження надання такої правової допомоги. Від представника позивача в письмових поясненнях зазначено про розгляд справи без участі їх представника, просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Від представника відповідача адвоката Бахмута М.С., в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідача, просять відмовити у задоволенні позовних вимог та не приймати докази, долучені позивачем до письмових пояснень. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи наступне. Кредитний договір № 05465-08/2021 від 09.08.2021. 09.08.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~05465-08/2021, відповідно до якого він отримав кредит в сумі 7\~500,00 грн строком на 30 днів з процентною ставкою в розмірі 2,50% на добу від суми кредиту (а.с. 9-10). Згідно графіку розрахунків та орієнтовної сукупної вартості кредиту, що є Додатком № 1 до вищевказаного кредитного договору, сума кредиту становить 7\~500,00 грн; проценти за користування кредитом 5\~625,00 грн (а.с. 11). 13.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 05465-08/2021 від 09.08.2021 в загальному розмірі 26\~875,00 грн (а.с. 23-25). Згідно розрахунку заборгованості станом на 30.06.2023 (період з 13.01.2023 по 30.06.2023), заборгованість відповідача становить 26\~875,00 грн, з яких 7\~500,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 19\~375,00 грн за процентами (а.с. 27). Така ж сума заборгованості вбачається і з витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 (а.с. 39). Договір позики № 0972505953 від 27.09.2021. 27.09.2021 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] укладено договір позики №\~0972505953, відповідно до якого він отримав кредит в сумі 4\~000,00 грн строком на 29 днів з процентною ставкою в розмірі 1,75% за один день користування кредитом (а.с. 33-34). Згідно графіку розрахунків та орієнтовної сукупної вартості кредиту, що є Додатком № 1 до вищевказаного кредитного договору, сума кредиту становить 4\~000,00 грн; проценти за користування кредитом 2\~030,00 грн (а.с. 40). 27.09.2021 між сторонами підписано і паспорт споживчого кредиту, з яким відповідач ознайомлений (а.с. 32). Виконання Товариством свого зобов`язання з переказу коштів підтверджується копією квитанції № 110868373 від 27.09.2021 на суму 4\~000,00 грн (а.с. 38). 24.11.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №\~24/11-22, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 0972505953 від 27.09.2021 в загальному розмірі 32\~069,99\~грн (а.с. 41-43). Згідно розрахунку заборгованості станом на 30.06.2023 (період з 24.11.2022 по 30.06.2023), заборгованість відповідача становить 32\~069,99 грн, з яких 4\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 28\~070 грн за процентами (а.с. 46). Така ж сума заборгованості вбачається і з витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 24/11-22 від 24.11.2022 (а.с. 45). Кредитний договір № 2159408 від 21.07.2021. 21.07.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~2159408, відповідно до якого він отримав кредит в сумі 15\~000,00 грн строком на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 1,90% на день (а.с. 50-56). 21.07.2021 між сторонами підписано і паспорт споживчого кредиту, з яким відповідач ознайомлений (а.с. 63-64). 24.11.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 05052023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2159408 від 21.07.2021 в загальному розмірі 43\~325,56 грн (а.с. 65-66). Згідно розрахунку заборгованості станом на 30.06.2023 (період з 05.05.2023 по 30.06.2023), заборгованість відповідача становить 43\~325,56 грн, з яких 15\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 30\~116,40 грн за процентами (а.с. 58). Така ж сума заборгованості вбачається і з витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 05052023 від 05.05.2023 (а.с. 57). Загальні норми. Відповідно до частин 1-2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Щодо тверджень відповідача в частині того, що він не укладав кредитний договір та не має електронного підпису. Суд зауважує, що відповідач у своєму відзиві не зазначає про який саме кредитний договір йдеться, а тому суд, узагальнюючи свої висновки, до яких дійшов в ході розгляду справи, зазначає про всі укладені з відповідачем кредитні договори та договір позики наступне. Приписами ч. 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства сторонами (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). В усіх договорах, що розглядаються в рамках даної справи, зазначено про те, що вони укладаються в електронній формі. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» (надалі Закон), електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У відповідності до ч. 12 ст. 11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону). Наведене знаходить своє підтвердження у постанові Верховного Суду по справі №\~524/5556/19 від 12.01.2021. Підписавши кредитні договори та договір позики шляхом використання електронно-цифрового підпису, відповідач фактично погодився із запропонованими кредитодавцем умовами договорів, що свідчить про те, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, які вони повинні виконувати. З наведених доказів слідує, що відповідач здійснив відповідний алгоритм дій, спрямованих на укладення договорів. Позиція відповідача щодо того, що він взагалі не укладав договір/договори в будь-якому вигляді та не має електронного підпису спростовується, до прикладу, копією довідки ТОВ «Інфінанс» про ідентифікацію, з якої вбачається, що одноразовий ідентифікатор 6v3w8r був надісланий позичальнику 27.09.2021 на номер мобільного телефону [NUMBER] (а.с.\~36). Цей номер телефону вказаний безпосередньо відповідачем в Заяві-Анкеті на отримання кредиту №\~3832666. Жодні персональні дані відповідача не могли б бути відомі позивачу без укладення спірних договорів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору, зазначені договори недійсними не визнано. Отже, з врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про укладення всіх вищезгаданих договорів між відповідачем та первісними кредиторами, а також невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаними договорами в таких розмірах: 7\~500,00\~грн за кредитним договором № 05465-08/2021 від 09.08.2021; 3\~999,99 грн за договором позики №\~0972505953 від 27.09.2021 та 13\~209,16 грн за кредитним договором №\~2159408 від 21.07.2021. Щодо відступлення права вимоги. Згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.\~516 ЦК України. Як встановлено судом раніше, 13.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 13012023, 24.11.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24/11-22 та 24.11.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 05052023. Згідно витягів до цих договорів факторингів вбачається, що від первісних кредиторів перейшли права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Вказане також підтверджується і повними реєстрами боржників (а.с. 170-172, 174-176, 178-180). Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до відповідача є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами. Щодо нарахування процентів суд зазначає наступне. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, окрім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 ЦК України та ст. 625 ЦК України. У постанові від 05.04.2023 по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі №\~444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12). Вимог щодо нарахування процентів згідно ст. 625 ЦК України, у позові не заявлено. Таким чином, до стягнення підлягають проценти за користування кредитами в межах строку кредитування. Пунктом 1.3 Кредитного договору № 05465-08/2021 від 09.08.2021, основними умовами Договору позики № 0972505953 від 27.09.2021 та п. 1.4.1 Кредитного договору №\~2159408 від 21.07.2021 визначені процентні ставки. Так, згідно п. 1.3 Кредитного договору № 05465-08/2021 від 09.08.2021 вона становить 2,50% на добу від суми кредиту; згідно основних умов Договору позики № 0972505953 від 27.09.2021 1,75% за один день користування кредитом; згідно п. 1.4.1 Кредитного договору №\~2159408 від 21.07.2021 1,90% на день. Загальна сума процентів, що підлягає до стягнення за всіма трьома договорами становить 16\~205,00 грн та складається з наступного: -5\~625,00 грн ((2,50% * 7\~500,00 грн) * 30 днів) за кредитним договором № 05465-08/2021 від 09.08.2021; -2\~030,00 грн ((1,75% * 4\~000,00 грн) * 29 днів) за договором позики № 0972505953 від 27.09.2021; -8\~550,00 грн ((2,90% * 15\~000,00 грн) * 30 днів) за кредитним договором № 2159408 від 21.07.2021. Щодо витрат на правничу допомогу. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)\~ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст.\~137 ЦПК України). Стороною відповідача до матеріалів справи не долучено жодного доказу на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. Отже, в цій частині вимоги відповідача задоволенню не підлягають. Щодо судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволені частково, на 40,00%, відповідно, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1\~073,60\~грн. На підставі ст.\~ст. 526, 527, 530, 629, 1049, 1054, 1082 ЦК України,

Outcome: partial