Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

У 2023 році [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.08.2022 в селі Микуличині, Надвірнянського району, Івано-Франківської області відбулася дорожньо-транспортна пригода внаслідок зіткнення мопеда «Мустанг» під керуванням відповідача [PERSON] з неповнолітнім велосипедистом [PERSON] , який є її сином. За фактом ДТП 27.08.2022 року було порушено кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12022091110000087 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. В рамках цього кримінального провадження її неповнолітнього сина [PERSON] визнано потерпілим, а її залучено у якості законного представника неповнолітнього потерпілого. Однак, постановою слідчого від 29.11.2022 вказане кримінальне провадження було закрите у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди її сину було завдано моральної та матеріальної шкоди. Він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а саме закриту черепно-мозкову травму у вигляді перелому кісток лицевого черепа струсу головного мозку, що потягнуло необхідність проведення медичної операції «репозиції кісткових уламків виличної кістки гачком Лімберга зліва». У зв`язку з чим тривалий час лікувався. На даний час потребує тривалого реабілітаційного періоду, та в майбутньому додаткових медичних операцій. Зазначає, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду незалежно від наявності її вини. Відтак, на підставі викладеного, Позивачка просить стягнути з Відповідача матеріальну шкоду у розмірі 1125 грн 71 коп, моральну шкоду в сумі 150 000,00 гривень, судовий збір та витрати на правничу допомогу, які вона очікує понести в розмірі 20 000 грн. 05.07.2023 року відповідач [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] , яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок зіткнення 26.08.2022 року в селі Микуличині по вул. Горби, мопеда марки «Мустанг», яким керував він та велосипеда марки «Leader» під керуванням сина позивачки [PERSON] , йому заподіяно матеріальну та моральну шкоду. Пояснює, що він, 26.08.2022 року, керуючи мопедом, рухався по своїй смузі руху - по правій стороні проїзної частини вулиці уверх дороги, побачив, як йому назустріч зверху вниз їде незнайомий хлопець на велосипеді, прямо на нього, тобто по лівій частині вулиці по ходу руху вниз. У зв`язку з цим він зупинився на правому краю проїзної частини вулиці. Однак, велосипедист, не змінюючи траєкторії свого руху, рухаючись швидко по спуску дороги, виїхав із повороту на зустрічну смугу руху і в`їхав прямо у нього. Внаслідок чого вони обоє отримали тілесні ушкодження, а транспортні засоби - пошкодження. Зазначає, що своїми діями не вчинив жодних правопорушень, не порушив Правил дорожнього руху, в його діях відсутня вина. Вказане підтверджено також результатами досудового розслідування, в ході якого не встановлено з його боку порушень Правил дорожнього руху і ознак злочину, у зв`язку з чим кримінальне провадження закрито. Навпаки, в ході досудового розслідування виявлено порушення правил дорожнього руху саме з боку велосипедиста, що призвело до зіткнення транспортних засобів. В результаті ДТП він впав на проїзну частину дороги, отримав травму голови, у нього було розсічена лобна ділянка зліва та забій правого плечового суглобу. Все це супроводжувалось сильним пульсуючим струменем крові з ділянки голови, одяг був залитий кров`ю, на ділянці дороги теж було багато крові, Він був не в змозі сам піднятися, тому покликав на допомогу [PERSON] , який рухався по дорозі. Зазначає, що окрім фізичного болю зазнав стресу та хвилювань, все тіло тремтіло і було відчутна сильна біль в серці. Протягом певного часу болі не вщухали, його стан здоров`я погіршувався, в зв`язку з чим він змушений був звернутись до дільничного лікаря за направленням якого проходив обстеження в Яремчанській міській лікарні. Відповідач зазначає, що внаслідок ДТП отримав черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забиту рану лобної ділянки зліва, забій правого плечового суглобу середньої важкості. У зв`язку з чим лікувався. При медичному обстеженні та первинній медичні допомозі він поніс матеріальні витрати на закупівлю медичних препаратів на суму 509, 34 грн та на суму 476,50. Решту чеків не збережено, а тому підтвердити дійсний розмір витрат не може. Також йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 100 000 грн. Зазначає, що довгий час перебував у пригніченому душевному стані, порушився режим сну, не покидало відчуття тривоги. В процесі спілкування батьки велосипедиста з неповагою ставились до нього та всіляко прагнули словесно його пригнічувати, не зважаючи на його вік, стан здоров`я, отримані тілесні ушкодження при ДТП. Не беручи до уваги відсутність протиправності та вини в його діяннях, батьки велосипедиста здійснювали моральний вплив на нього, звинувачували його у ДТП, та виправдовували поведінку свого сина. При цьому він, розуміючи неправомірність дій велосипедиста, до сім`ї [PERSON] не пред`являв жодних претензій. Зазначає, що до цього часу больові синдроми від отриманих ним травм повністю не зникли, він продовжує лікуватися та несе додаткові витрати. Внаслідок понесених моральних та фізичних страждань після ДТП, значно погіршився стан його здоров`я. У 2014 році він переніс операцію з протезування аортального клапана, в нього постійна аритмія серця, події ДТП негативно позначились на стані його здоров`я, спричинили ускладнення. Оскільки неправомірними діями велосипедиста завдано йому матеріальну та моральну шкоду, то він просить стягнути з позивачки, як матері неповнолітнього велосипедиста, заподіяну йому шкоду у вказаному розмірі, а також судовий збір за подання позовної заяви. Ухвалою суду від 16.05.2023 відкрито провадження у справі і призначено її до підготовчого судового розгляду. Ухвалою суду від 10.07.2023 витребувано від Відділення поліції № 1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області для огляду у судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 12022091110000087 від 27.08.2022. Ухвалою суду від 10.07.2023 прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення ДТП та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 04.12.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що після ДТП вони поїхали до Івано-Франківської обласної лікарні, де синові надавали медичну допомогу. Оскільки перелом дуже складний, йому без знеболювального засобу вправляли кістку, хлопець переніс сильну біль. Медична допомога надавалася безкоштовно, однак деякі препарати довелося купити. Підтвердити може витрати на суму 1 125 грн 71 коп. Проте, лікування сина ще не завершилося, в майбутньому йому треба буде класти брекет-систему для вирівнювання щелепи, орієнтовна вартість якої одна тисяча доларів та ще супутні витрати. Дитина зазнала значних душевних страждань та сильну біль через процедури, які проводилися в лікарні. У зв`язку із лікуванням та тривалою реабілітацією її син [PERSON] довго не зміг відвідувати школу, отримувати знання та задоволення від спілкування з іншими дітьми. У нього виник страх перед транспортними засобами, через що він став боятись кататись на велосипеді, знаходитись близько біля дороги, що в свою чергу позбавляє останнього радощів дитинства та негативно впливає на його розвиток та соціалізацію у суспільстві. У нього погіршився сон та з`явилось постійне відчуття тривоги. Тому просила задовольнити вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 150 000 грн. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Допитаний у судовому засіданні неповнолітній [PERSON] суду пояснив, що 26.08.2022 року близько 13 год 00 хв разом зі своїм товаришем [PERSON] катались на велосипедах. Їдучи по дорозі їм навпроти виїхав мопед. Відбулося зіткнення. Обставин не пам`ятає. Він їхав по центру дороги, яка була рівною. Пам`ятає як забирали його з місця події друзі. Більше тижня він перебував на лікуванні у Івано-Франківській обласній лікарні. У нього були переломи кістки обличчя. Робили операцію. Близько місяця не міг нормально їсти, спати, розмовляти. Реабілітаційний період триватиме до 21 року, оскільки до цього часу формуються кістки людини. Переніс дуже сильну біль під час оперативного втручання, яке проводилося без знеболювальних засобів. У судовому засіданні представник відповідача та позивача за зустрічним позовом адвокат Лісодід О.В. категорично заперечив щодо задоволення позовних вимог позивачки, оскільки вважає їх безпідставними. Зазначає, що відповідач [PERSON] не їхав мопедом, останній, побачивши, що йому на зустріч їде велосипедист, зупинився. Тобто транспортний засіб відповідача перебував у стані зупинки. Відповідачем не було порушено жодних Правил дорожнього руху. У його діях відсутня вина. В ході досудового розслідування було встановлено, що саме велосипедистом [PERSON] були порушені правила дорожнього руху, в результаті чого той в`їхав у відповідача, який зупинився. Тому вважає позовні вимоги безпідставними, надуманими. Оскільки в ході досудового розслідування було встановлено вину неповнолітнього [PERSON] у зіткненні транспортних засобів, то позивачка, як мати хлопчика, повинна відшкодувати [PERSON] матеріальну та моральну шкоду, завдану діями її сина внаслідок ДТП. Просив врахувати, що [PERSON] є особою похилого віку, пенсіонером. У 2014 році переніс операцію з протезування аортального клапана, в нього постійна аритмія серця. Події ДТП негативно позначились на стані його здоров`я. Оскільки неправомірність (протиправність) дій велосипедиста, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого [PERSON] завдано тілесних ушкоджень та пошкоджень транспортного засобу, то обов`язок з відшкодування завданої йому матеріальної шкоди в сумі 985,84 грн. та моральної шкоди в сумі 100 000 грн повинен бути покладений на особу, яка її завдала. З огляду на це просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки повністю, а вимоги [PERSON] за зустрічним позовом задовольнити у повному обсязі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її батьком. 26.08.2022 сталася ДТП, зіткнувся мопед «Мустанг» під керуванням її батька з велосипедистом [PERSON] . Вона не була очевидцем ДТП, про обставини події їй відомо зі слів батька і [PERSON] . Їй відомо, що подія сталася у першій годині дня, батько рухався на мопеді по правій стороні дороги направляючись вверх, коли побачив як на зустріч йому рухався невідомий хлопець на велосипеді. Тато швидко зреагував і здійснив повну зупинку, а велосипедист не змінював траєкторію руху і з прискореною швидкістю продовжив рух, внаслідок чого здійснив наїзд на її батька. Батько впав на дорогу та отримав численні травми. Оскільки самостійно піднятися не зміг, то покликав на допомогу [PERSON] , який рухався по дорозі. Він живе неподалік і одразу після зіткнення забрав тата на своє подвір`я та надав йому першу медичну допомогу. Протягом 10 хв після дзвінка батька вона приїхала на місце ДТП. Іншого хлопця, який був учасником ДТП вже не бачила. Пізніше стан батька погіршився і вони змушені були звернутися за медичною допомогою до Яремчанської ЦМЛ. За результатами обстеження в тата була виявлена черепно - мозкова травма, забій лобової частини голови, струс головного мозку, забій правого плечового суглобу. У зв`язку із ДТП батько себе погано почував не тільки фізично, а й отримав душевні страждання, так як він чоловік похилого віку. Крім того, у 2014 позивач переніс операцію протезу ортального клапану, у зв`язку з чим завжди потребував додаткового медичного обстеження та постійного вживання ліків. Через ДТП стан його здоров`я погіршився. Протягом 26 років її батько був за кермом, не притягався до відповідальності за порушення правил дорожнього руху, керував різними транспортними засобами і ніколи не був учасником ДТП. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що працює слідчим слідчого відділення ВП №1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП у Івано-Франківській області. Проводив огляд місця події та здійснював досудове розслідування кримінального провадження по факту цієї дорожньо-транспортної пригоди. Потерпілим було визнано неповнолітнього, а законним представником була його мама [PERSON] . Дане провадження закрито згідно положень п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Постанова про закриття кримінального провадження не скасована. Стосовно того де знаходилися учасники ДТП не пригадує, пам`ятає тільки сліди крові, які були по праву руку від мопеда. Відносно слідів гальмування також не пригадує, зазначив, що дану інформацію потрібно дивитися по схемі ДТП. Також пояснив, що велосипедист рухався на спуск дороги, а мопед на підйом, і якщо б [PERSON] рухався своєю смугою руху, то міг би уникнути зіткнення. Мати потерпілого [PERSON] також приймала участь при огляді місця ДТП, ознайомилася з протоколом огляду місця події, підписала його і жодних зауважень з її боку на той час не було. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків. Відповідно до статтей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з частиною першою статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України. Позивачка [PERSON] звернулася до суду в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`ю її сина внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю відповідача [PERSON] . Одночасно відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до позивачки [PERSON] , яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням його здоров`ю внаслідок дорожнього-транспортної пригоди за участю її неповнолітнього сина [PERSON] , який здійснив наїзд на нього. Судом встановлено, що 26 серпня 2022 близько 13.00 год в селі Микуличин по вул. Горби, відбулося зіткнення мопеда «Мустанг» без реєстраційного номера під керуванням водія [PERSON] та велосипеда марки «Leader», яким керував [PERSON] , внаслідок чого обоє учасників ДТП отримала тілесні ушкодження. Відомості по факту вказаного ДТП, 27.08.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12022091110000087 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України. За результатами досудового розслідування встановлено, що у даній дорожньо-транспортній пригоді відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України в діях водія [PERSON] , оскільки водій велосипеда [PERSON] порушив вимоги пунктів 1.2, 2.3.б, 10.1, 11.2, 11.3, 12.1, 12.3, виїхавши із повороту на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з водієм мопеду [PERSON] .. У зв`язку з чим постановою слідчого СВ ВП № 1 (м. Яремче) Надвірнянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області 29.11.2022 вказане кримінальне провадження закрито за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у діях [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист [PERSON] отримав закриту черепно-мозково-лицеву травму у вигляді перелому кісток лицевого черепа та струсу головного мозку, які відповідно до висновку експерта № 213 від 20.10.2022 за № 7669/108/52 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. У свою чергу водій [PERSON] внаслідок ДТП отримав травму голови у вигляді розсічення лобної ділянки зліва та забій правого плечового суглобу (Клінічний догоспітальний протокол № 833 КНП «Яремчанська центральна міська лікарня» від 26.08.2022) У зв`язку із тілесними ушкодженнями, отриманими внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] та [PERSON] зазнали матеріальної шкоди, зумовленої лікуванням, та моральної шкоди, у зв`язку з перенесеними фізичними та душевними стражданнями. Судом встановлено, що позивач за первісним позовом [PERSON] , [INFO] , тобто, станом на дату ДТП йому було повних 15 років (паспорт громадянина України № [NUMBER] , виданий 02.06.2021 року). В інтересах [PERSON] діє як законний представник його мати [PERSON] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 03.10.2006 року). Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] , [INFO] , тобто на час ДТП йому було 70 років. За загальним правилом, визначеним у частинах першій-другій статті 1166 ЦК України та частині першій статті 1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю фізичній або юридичній особі відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала за наявності її вини. У той же час, цивільне законодавство передбачає певні особливості цивільно-правової відповідальності у випадку, якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки. Так, згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 554/858/19, провадження № 61-6775 св 20) від 01 липня 2020 Верховний Суд зазначив, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Отже, матеріальна та моральна шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від вини володільця джерела підвищеної небезпеки. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до Узагальнень судової практики з розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010 - 2011 роках Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, під час розгляду таких справ слід враховувати, що відповідно до пункту 1.10 ПДР України механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми (крім транспортних засобів, робочий об`єм двигуна яких не перевищує 50 куб. см), а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. За визначенням цього пункту ПДР України мопед - двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см. Отже, хоча він і не належить до механічних транспортних засобів, наявність у нього двигуна відповідно до положень частини першої статті 1187 ЦК України дає підстави вважати мопед джерелом підвищеної небезпеки. Не вважається джерелом підвищеної небезпеки велосипед, оскільки цей транспортний засіб не має двигуна, а рухається внаслідок дії мускульної сили людини, яка знаходиться на ньому, отже, його експлуатація є повністю контрольованою. Отже, відповідач за первісним позовом [PERSON] перебував за кермом транспортного засобу, який відноситься до джерел підвищеної небезпеки, у той же час велосипед, яким керував [PERSON] - джерелом підвищеної небезпеки не являється. Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в тому, що вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною (постанова Верховного Суду від 01 липня 2020 (справа № 554/858/19, провадження № 61-6775 св 20). До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14. Як вбачається зі змісту частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Тобто, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18). Відповідачем за первісним позовом [PERSON] не доведено тих обставин, що потерпілий [PERSON] (син позивачки), який отримав тілесні ушкодження внаслідок ДТП, передбачав, бажав чи свідомо допускав настання дорожньо-транспортної пригоди із наслідкам, спрямованими на ушкодження його здоров`ю та заподіяння каліцтва. Щодо доводів Сторони відповідача про те, що мопед перебував у стані повної зупинки на момент наїзду потерпілим на нього, а тому не може розглядатись як предмет, що створює підвищену небезпеку при наїзді на нього іншого транспортного засобу, то вказане твердження не знайшло свого підтвердження дослідженими в ході судового розгляду матеріалами кримінального провадження. З огляду на викладене, відсутність вини водія мопеда марки «Leader» [PERSON] та закриття кримінального провадження відносно нього у зв`язку із відсутністю його вини не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Позивачка [PERSON] просить стягнути з Відповідача матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на лікування сина у розмірі 1 125 грн 71 коп. На підтвердження чого надала чек № 215388 від 26.08.2022 на суму 639 грн 61 коп, чек № 245583 від 27.08.2022 на суму 196 грн 10 коп, чек № 215466 від 27.08.2022 на суму 290 грн 00 коп (а. с. 13). А тому, вказані витрати підлягають стягненню з Відповідача [PERSON] . Щодо відшкодування матеріальної шкоди за зустрічним позовом, завданої [PERSON] внаслідок ДТП у зв`язку з наїздом сина Позивачки на мопед, за кермом якого перебував останній, то Суд виходить з такого. Як було встановлено, неповнолітній [PERSON] керував велосипедом, що не відноситься до джерел підвищеної небезпеки. У статті 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Відповідно до частини першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом (постанова Верховного Суду від 01 липня 2020 (справа № 554/858/19, провадження № 61-6775 св 20). Як уже встановлено в ході судового розгляду по факту вказаного ДТП 27.08.2022 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12022091110000087 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України та розпочато розслідування. В рамках цього кримінального провадження неповнолітнього [PERSON] визнано потерпілим, позивачку [PERSON] залучено у якості законного представника неповнолітнього потерпілого, а [PERSON] - визнано підозрюваним. З оглянутих у судовому засіданні матеріалів закритого кримінального провадження № 12022091110000087 від 27.08.2022 вбачається, що в ході досудового розслідування слідчим було проведено огляд місця події, допитано свідків, призначено відповідні експертизи та отримано висновки експертів, проведено слідчі експерименти, здійснено ряд інших слідчих дій. 29.11.2022 року слідчим прийнято постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України. За змістом постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що ДТП відбулося на смузі руху водія мопеду «Мустанг» [PERSON] , місце зіткнення транспортних засобів на смузі руху водія [PERSON] . У постанові зазначається, що потерпілий [PERSON] велосипедом виїхав із повороту не на свою правосторонню смугу руху, а на зустрічну, де допустив зіткнення з водієм мопеду [PERSON] . За результатами досудового розслідування встановлено, що водій велосипеда [PERSON] порушив вимоги пунктів 1.2, 2.3.б, 10.1, 11.2, 11.3, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка слідчий слідчого відділення ВП №1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП у Івано-Франківській області [PERSON] , який здійснював досудове розслідування цієї дорожньо-транспортної пригоди вказав, що велосипедист рухався на спуск дороги, а мопед на підйом, і якщо б [PERSON] рухався своєю смугою руху, то міг би уникнути зіткнення. Відтак, суд приходить до висновку, що вказане ДТП виникло з вини неповнолітнього [PERSON] , а шкода, заподіяна [PERSON] перебуває у причинному зв`язку із протиправною поведінкою потерпілого [PERSON] , хоча в останнього відсутній був умисел на вчинення ДТП. В даному випадку мала місце груба необережність. Відповідно до частини першої, другої статті 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. У зустрічній позовній заяві [PERSON] просить стягнути з [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на лікування у розмірі 985 грн 84 коп. На підтвердження чого надав чек № 34668 від 29.08.2022 на суму 476 грн 50 коп, фіскальний чек від 26.08.2022 на суму 509 грн 34 коп (а. с. 68, 69). У суду відсутні докази того, що неповнолітній [PERSON] має самостійний дохід чи майно, за рахунок якого може відшкодувати шкоду [PERSON] . А тому, вказані витрати підлягають стягненню з [PERSON] , як законного представника неповнолітнього [PERSON] . Щодо відшкодування моральної шкоди. Згідно зі статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до частини другої статті 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Позивачка за первісним позовом [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 150 000,00 грн. В обгрунтування моральної шкоди зазначає, що у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою її неповнолітній син зазнав душевних страждань та хвилювань, переніс сильний фізичний біль, медичну операцію «репозиції кісткових уламків виличної кістки гачком Лімберга зліва», що є дуже болючою процедурою, тривалий час лікувався та потребує довгої реабілітації. Ритм його життя порушився, довго не міг відвідувати школу, отримувати знання та задоволення від спілкування з іншими дітьми. У її сина виник страх перед транспортними засобами, він боїться кататись на велосипеді, знаходитись близько біля дороги, постійно знаходиться у пригніченому, стурбованому та дратівливому стані, у нього погіршився сон та з`явилось постійне відчуття тривоги. У свою чергу у зустрічному позові [PERSON] просить стягнути з [PERSON] , як законного представника неповнолітнього [PERSON] моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. В обгрунтування моральної шкоди зазначає, що наслідки ДТП завдали йому фізичних та душевних страждань. Крім фізичного болю, який до цього часу не пройшов, його загальний стан здоров`я значно погіршився, зважаючи на його похилий вік та перенесену раніше операцію на серці. Він пережив нервовий стрес, порушився сон, нормальний життєвий ритм, його не покидає відчуття тривоги, хвилювання. У нього постійні болі в голові, плечах та в області серця, його працездатність порушена. Він вимушений продовжувати лікуватися та нести додаткові витрати, що є надмірним тягарем для нього з огляду на мінімальний розмір його пенсії. Моральних страждань йому завдало і те, що батьки велосипедиста здійснювали психологічний тиск на нього, звинувачували в ДТП, намагалися зробити винним, принижували. Суд, враховуючи наявність моральної шкоди у непонолітнього [PERSON] та [PERSON] , яку обоє отримали внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та виходячи з норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали неповнолітній [PERSON] та [PERSON] , характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у їхніх життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням того, що [PERSON] є особою похилого віку, пенсіонером, виникненню ДТП сприяла груба необережність потерпілого [PERSON] , в ході досудового розслідування жодних порушень ПДР з боку відповідача [PERSON] не встановлено, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 3 000,00 гривень моральної шкоди слід стягнути з [PERSON] на користь позивачки та 3000, 00 гривень моральної шкоди стягнути з [PERSON] як законного представника неповнолітнього [PERSON] на користь [PERSON] . Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, судові витрати щодо судового збору віднести за рахунок держави. Що стосується заявленої позивачем за зустрічним позовом вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу може бути вирішене шляхом ухвалення додаткового рішення в порядку, визначеному статтею 270 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial