Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про позбавлення батьківських прав. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов мотивує тим, що мама позивача [PERSON] , 25.10.2008 року уклала шлюб із [PERSON] .. У шлюбі народилася вона позивач та її старша сестра [PERSON] , [INFO] . 10.10.2011 року шлюб між її батьками був розірваний, вони із сестрою залишилися на вихованні матері. Таким чином, на момент розірвання шлюбу між батьками позивачу виповнилося 1 рік і 1 місяць, сестрі 2 роки і 9 місяців. 27.06.2015 року її мати уклала шлюб із [PERSON] , який повністю взяв на себе відповідальність за виховання її та її сестри та до якого вони ставляться, як до батька. Деякий час їх родина проживала у м.Львові, потім вони повернулися до Закарпаття. У селі Ключарки Мукачівського району проживають її бабусі і дідусі по материнській та батьківській лініях, з якими від народження вони із сестрою підтримують тісні родинні зв`язки. Із раннього дитинства у її пам`яті залишилися поїздки та зустрічі із її рідними, у тому числі і візити до бабусі і дідуся з боку мого біологічного батька. Подорослішав, я розумію, що таким чином мама дбала про непорушність їхніх родинних зв`язків. Проте, вона не може пригадати жодного прояву батьківської любові і турботи до неї та сестри з боку батька [PERSON] .. Фактично, на момент розлучення батьків, вона була надто малою, щоби пам`ятати життя у родині, про те вона не може пригадати жодного випадку, коли би відповідач проявив бодай найменшу зацікавленість її життям. Він жодного разу не навідував їх із сестрою, уникав зустрічей з ними навіть коли вони гостювали у бабусі й дідуся (батьків відповідача) у с.Ключарки, не гуляв з ними, його не цікавило, як вони росли, навчалися, він жодного разу не відвідував їх у дитячому садочку, не відвідував та не забирав зі школи, не приходив, коли вони хворіли. За 14 років свого життя відповідач жодного разу не зателефонував їй і лише на день народження [INFO] вона отримала від нього коротке смс-привітання. Відповідача не турбує, яким способом вони справляються із щоденними побутовими проблемами, які їх успіхи у навчанні, ким вони мріють стати у майбутньому. У неї не має досвіду спілкування із відповідачем та він ніколи не був присутнім у її житті, як батько. Її мати досить стримано розповідала про батька [PERSON] , говорила, що він не приділяє їм увагу через складні життєві обставини, які у нього склалися. Однак, переконана, що життєві обставини не складаються самі собою, а їх створює людина своїми вчинками. Їй відомо, що відповідач ніде не працює, зловживає алкоголем та вживає наркотики, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, у грудні 2023 року він був затриманий працівниками поліції із метамфетаміном та канабісом. Відповідач є конфліктною людиною, притягався до адміністративної відповідальності за погрози їй матері та навіть був судимим за умисне спричинення легких тілесних ушкоджень своєму родичеві. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10.10.2011 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання дітей у розмірі 1 000 гривень на кожну дитину. Їй достеменно відомо, що її батько [PERSON] ніколи не сплачував ці кошти, замість нього це робили його батьки у тій мірі, як їм це дозволяли власні невеликі доходи. Тому постійно утворювався борг із сплати аліментів, за що суд обмежував відповідача у праві виїзду за кордон. У подальшому, таке судове рішення наштовхнуло [PERSON] на думку, як він може позбутися боргів за аліменти. Так, він шантажував її маму відмовою у наданні дозволу на виїзд її із сестрою за кордон на відпочинок, якщо вона не відмовиться від вимоги сплатити борг за аліменти та добивався того, що хотів. Невважаючи за потрібне сплачувати навіть таку невелику суму на утримання дітей, відповідач не обтяжував себе додатковими витратами на їх навчання, розвиток та лікування, ніколи не ніс такі витрати. У лютому 2024 року її мама [PERSON] звернулася до Мукачівського міськрайонного суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її та сестри. На вимогу суду Органом опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, зважаючи на пояснення батька, думку дітей та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Мукачівської міської ради виготовлений висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо доньок [PERSON] та [PERSON] (висновок від 04.04.2024 року). У судовому засіданні відповідач обіцяв змінити своє ставлення до дітей та просив не позбавляти його батьківських прав. Рішенням суду від 11.04.2024 року [PERSON] попереджений про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а на виконавчий комітет Мукачівської міської ради (орган опіки та піклування) покладений контроль за виконанням [PERSON] своїх батьківських обов`язків. Фактично, суд, констатував, що відповідач не виконував своїх батьківських прав, дав можливість відповідачу виправитися, якою [PERSON] не скористався, адже ставлення відповідача до них із сестрою після проголошення судового рішення ніяк не змінилося. Відповідно до ст.11 ЗУ "Про охорону дитинства" встановлено, що сім`я є природнім середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних мов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року) передбачено, що для повного і гармонійного розвитку своєї особистості, дитина потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і, безперечно, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з ч.7 та ч.8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, вказано в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст.150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно ст.155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх батьківських обов`язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років. У відповідності до ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстокого поводження з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила суд задоволити його з підстав наведених в позові, пояснивши суду, що її мама [PERSON] розірвала шлюб з її татом відповідачем [PERSON] коли їй було декілька місяців. Після розірвання шлюбу батьків вона із сестрою залишилися проживати з її мамою. Також пояснила, що вона із сестрою інколи приходили до дідуся і бабусі, тобто батьків їх батька. Їх батько [PERSON] ніколи не цікавився їх із сестрою життям. Через деякий час, її мама [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] і вони всі разом почали проживати у м.Львів, у якому проживали десь біля 7 років. Вона є щасливою в теперішній сім`ї, вона добре навчається, багато подорожує. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов також підтримала та просила суд задоволити його з підстав наведених в позові, пояснивши суду, що так дійсно раніше з позовом до суду про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] зверталася колишня його дружина [PERSON] , але у задоволенні позову їй було відмовлено, і відповідача було попереджено щодо необхідності змінити ставлення до виховання дітей. Відповідач [PERSON] не телефонував дітям, не зустрічався з ними, таким чином між ними не існує жодних відносин. Відповідач не зацікавлений у спілкуванні з дитиною, подарунки постійно дарували дідусь та бабуся. Також пояснила, що відповідач ніде не працює, не сплачує аліменти у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість, хоча незначні кошти ним були перераховані в 2024 році, таким чином останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, пояснивши суду, що позов є безпідставним та необгрунтованим. Також пояснив суду, що позов про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] спеціально подається для того, щоб теперішній чоловік [PERSON] уникнув мобілізації і виїхав за кордон. Пояснив також, що виконавчі листи щодо стягнення аліментів із відповідача [PERSON] то подаються на примусове виконання до державної виконавчої служби то відкликаються для того щоб створити штучну заборгованість по сплаті аліментів. Відповідач надавав кошти на утримання дітей і купляв постійно подарунки, але останній час діти не бажають спілкуватися з батьком. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради - Степанова О.Р. в судовому засіданні пояснила, що питання відносно задоволення позову то залишає його на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала суду, що [PERSON] є її колишнім чоловіком, з яким вона розірвала шлюб, коли їх діти були ще маленькі. [PERSON] постійно зловживав спиртними напоями та наркотиками, був викрав у неї золоті прикраси і кошти. Вона сама виховувала дітей, а також їй в цьому допомагали її батьки. Також показала, що вона постійно приводила дітей до батьків [PERSON] , навіть в той час коли вони проживали у м.Львові. Батько дітей [PERSON] не оплачував відпочинок дітей, навчання та різні секції. Вона намагалася вирішити цей спір в позасудовому порядку, але [PERSON] не захотів. Вона не створює перешкоди колишньому її чоловіку [PERSON] у спілкуванні з дітьми. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала суду, що [PERSON] є її рідний батько, з яким її мама розлучилася коли із сестрою вони були ще маленькі. Вони проживали у с.Ключарки у батьків її мами тобто у дідуся та бабусі по маминій лінії. Їх батько не цікавився ними із її сестрою. Вона із сестрою часто ходили в гості до бабусі і дідуся по батьковій лінії. Також показала суду, що її мама у 2015 році зареєструвала шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу її мами вони всі разом проживали у м.Львові. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав суду, що він є чоловіком [PERSON] з якою він зареєстрував шлюб у 2015 році. Також із своєю дружиною вони виховують дітей його дружини від першого шлюбу [PERSON] та [PERSON] .. Діти забезпечені, вони всі разом, як одна сім`я багато подорожують. Батько дітей [PERSON] не цікавиться їх життям, не спілкується з ними. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала суду, що вона є тіткою [PERSON] і [PERSON] та проживає в с.Ключарки Мукачівського району. Батько дітей [PERSON] не цікавиться дітьми, коли діти приходили до бабусі та дідуся в гості він не звертав на уваги на них. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав суду, що він є дідусем [PERSON] та батьком [PERSON] .. Одного разу йому зателефонувала колишня дружина його сина [PERSON] і повідомила йому, що вона з дітьми йде до них в гості. Прийшовши в гості, вони сиділи за столом і спілкувалися. Під час спілкування [PERSON] сказала, що вона хоче щоб його син [PERSON] тобто її колишній чоловік відмовився від дітей. Його син [PERSON] не захотів цього робити, так, як він хоче спілкуватися з своїми дітьми та брати участь у їх вихованні, а колишня дружина його сина [PERSON] цьому перешкоджає. Вона не приймає гроші, які син перераховує їй для утримання дітей. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, свідків, вивчивши позовну заяву, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 10.02.2009 року, встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] , батьками її є [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 7). У відповідності до Витягу з реєстру територіальної громади №2024/009499607 від 08.08.2024 року, встановлено, що зареєстроване місце проживання [PERSON] , [ADDRESS] (т.1 а.с. 9). Згідно копії паспорта громадянина України [NUMBER] виданого 20.02.2023 року органом 2129, [PERSON] , народилася [INFO] (т.1 а.с. 10). Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10.10.2011 року справа №2-3528/11, шлюб зареєстрований 25.10.2008 року виконавчим комітетом Ключарківської сільської ради Мукачівського району, актовий запис №15 між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , залишено на виховання при матері [PERSON] (т.1 а.с. 11). У відповідності до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 27.06.2015 року, актовий запис №288 від 27.06.2015 року, встановлено, що зареєстровано шлюб між громадянами [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 12). Відповідно до Посвідчення серія [NUMBER] виданого 23.01.2023 року виданого [PERSON] та [PERSON] в тому, що пред`явники цього посвідчення мають право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей (т.1 а.с. 13). Згідно Листа №63 від 06.02.2024 року директора Ліцею "Ангстрем" О.В. Дудінова встановлено, що неповнолітні сестри [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] навчаються у Ліцеї "Ангстрем" з 11.06.2018 року. До Ліцею "Ангстрем" заяви про зарахування дівчат подавали [PERSON] та [PERSON] .. Батьківський кабінет на платформі Ліцею "Ангстрем" мають [PERSON] та [PERSON] , які користуються чатом для спілкування з адміністрацією закладу та кабінетом для контролю навчання учениць. За весь час оплату за навчання [PERSON] та [PERSON] здійснював [PERSON] .. [PERSON] не мав власного батьківського кабінету, тому чатом не користувався та жодного разу у будь-який інший спосіб до адміністрації або вчителів не звертався (т.1 а.с. 14). У відповідності до Виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №56-І від 14.02.2023 року встановлено, що всі звернення щодо дитини [PERSON] до сімейного лікаря відбулися в присутності матері [PERSON] та її чоловіка [PERSON] , звернень від [PERSON] не було (т.1 а.с. 15). Згідно Виписки з медичної картки стоматологічного хворого №2799 від 27.02.2024 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , відвідувала на постійній основі клініку з [PERSON] та [PERSON] .. За весь час оплату за лікування [PERSON] , здійснювали [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 16). У відповідності до Характеристики виданої Ключарківським старостинським округом №17-1009/07-17 від 08.03.2024 року на мешканця [ADDRESS] громадянина [PERSON] , [INFO] , встановлено, що [PERSON] , 1986 року народження зареєстрований та проживає в с.Ключарки з дня свого народження. Одружений. Дружина [PERSON] , [INFO] , дочка: [PERSON] , [INFO] . Освіта - середня спеціальна за спеціальністю - бухгалтер. [PERSON] тривалий час не працює. Неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. З сусідами та мешканцями села конфліктує. Участі в громадському житті села не приймає. Від сусідів та мешканців села на вищевказаного громадянина скарги в старостат надходили (т.1 а.с. 19). Відповідно до Постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області справа №0707/2982/2012 провадження 3/0707/426/2012 від 29.03.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік (т.1 а.с. 22). Відповідно до Постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області справа №303/5009/2013-п провадження 3/303/1200/13 від 19.07.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 85 (вісімдесят п`ять) гривень (т.1 а.с. 23). У відповідності до Вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області справа №303/6814/14-к провадження 1-кп/303/542/14 від 11.11.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.125 ч.1 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень (т.1 а.с. 24). Відповідно до Ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області справа №303/8053/2014-ц провадження 6/303/531/14 від 26.12.2014 року боржнику [PERSON] було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон до виконання зобов`язань покладених рішенням суду (т.1 а.с. 25). Відповідно до Постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області справа №303/4830/16-п провадження 3/303/1678/16 від 29.08.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік (т.1 а.с. 26). У відповідності до Постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області справа №303/515/24 провадження 3/303/160/24 від 12.01.2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.44 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень (т.1 а.с. 29). Відповідно до копії Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради №1299/01-36/42-24 від 04.04.2024 року наданого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В. у справі №303/1211/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с. 30). У відповідності до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11.04.2024 року справа №303/1211/24 провадження 2/303/186/24, за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, без самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Мукачівської міської ради про позбавлення батьківських прав, у задоволенні позову було відмовлено, та попереджено [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с. 31-36). У відповідності до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №76072014 від 27.09.2024 року встановлено, що відповідно до відмітки державного виконавця про виконання рішення (вироку) або про повернення виконавчого листа стягувачу від 22.01.2024 року заборгованість станом на 22.01.2024 року - відсутня (т.1 а.с. 60). Відповідно до Довідки №1280 від 20.09.2024 року виданої [PERSON] , [INFO] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зарахована до 9 класу Приватної Організації (Установи, Закладу) "Приватний заклад загальної середньої освіти "Київський Ліцей "Демократична школа "Альтерра Скул" м.Київ (т.1 а.с. 61). У відповідності до Характеристики за №1332 від 11.10.2024 року виданої директором С.Вікторенко встановлено, що [PERSON] навчається в ПЗЗСО "Київський Ліцей "Альтерра Скул" за індивідуальною формою навчання у 9 класі. За період навчання зарекомендувала себе, як відповідальна, цілеспрямована та старанна учениця, яка демонструє високий рішень мотивації та самостійності в освітньому процесі (т.1 а.с. 62). У відповідності до Постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області справа №303/5825/23 провадження №3/303/2326/23 від 17.07.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.44 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень (т.1 а.с. 129-130). Відповідно до квитанцій Укрпошти №181 від 24.09.2024 року та №57 від 28.11.2024 року [PERSON] було перераховано кошти в розмірі по 2 000 гривень, призначення платежу зазначено аліменти, платник [PERSON] (т.1 а.с. 187). Також суду надано фотографії на яких зазначено одяг, ланцюжок, сережки та каблучка (т.1 а.с. 188-189). Відповідно до Постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.09.2024 року винесеної старшим державним виконавцем Мукачівського ВДВС у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Королович А.М., встановлено, що згідно заяви стягувача від 27.09.2024 року виконавчий документ повернуто стягувачу на руки, залишок нестягненої суми за виконавчим документом 0 гривень (т.1 а.с. 190). Відповідно до квитанції Укрпошти №33 від 24.12.2024 року [PERSON] було перераховано кошти в розмірі 2 000 гривень, призначення платежу зазначено аліменти, платник [PERSON] (т.2 а.с. 104). Відповідно до копії Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради №3736/01-36/42-24 від 19.11.2024 року наданого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В. у справі №303/5203/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради не вважає доцільним, позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо доньки [PERSON] , [INFO] (т.2 а.с. 106-107). Відповідно до Платіжних інструкцій №19СН-Х30С-КТ1Р-6ХС2 від 01.02.2024 року, №КВРМ-МЗРТ-99А9-4АК8 від 29.02.2024 року, №ВРРТ-Р382-0265-НККР від 30.03.2024 року, №К2АО-07Р5-630С-9ЕВМ від 08.05.2024 року та №3СЕВ-6А7Е-Т4М5-07Р2 від 26.09.2024 року, [PERSON] було сплачено кошти в розмірі по 3 600 гривень за навчання [PERSON] та [PERSON] в Ліцеї "Ангстрем" (т.2 а.с. 114-118). Із Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради №175/01-36/42-25 від 30.01.2025 року вбачається, що 29.01.2025 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Мукачівської міської ради, розглядаючи питання виконання [PERSON] батьківських обов`язків лише 4 з 14 присутніх членів комісії проголосували про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, складність стосунків колишнього подружжя та батька з донькою, які виникли на фоні неприязних стосунків, Орган опіки та піклування залишає прийняття рішення по даній справі на розсуд суду (т. 2, а.с. 137-139). Також із Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради №175/01-36/42-25 від 30.01.2025 року вбачається, що зі слів [PERSON] батько дітей весь час після розлучення дітьми не опікувався, аліменти не сплачував, з дітьми бачився не систематично, під час відвідування дітьми дідуся та бабусі у с.Ключарки, Зустрічі були не тривалі. Стосунки між батьком та дітьми не склалися. Зі слів [PERSON] до 2024 року стосунки з дітьми та колишньою дружиною були нормальні. Вони бачились, спілкувались по можливості, дітям купувались подарунки. Діти з мамою проживали в іншому місті, приїжджали лише на канікули та свята. З 11.06.2018 року мати без погодження з ним за заявою з її та її чоловіка влаштували дітей на дистанційне навчання до Харківського ліцею. Медичне спостереження та лікування дітей здійснювалось у КНП "4 міська поліклініка м.Львова". Відомості щодо місця навчання та отримання дітьми медичних послуг ним з`ясувались в ході засідань комісії з питань захисту прав дитини Мукачівської міської ради. У 2024 році колишня дружина виявила бажання щоб її другий чоловік усиновив доньок. Він не погодився надати відповідну нотаріальну згоду, після цього стосунки з дітьми різко погіршилися. Дівчата не бажають спілкуватися з ним, зневажають його, заявляють, що він їм не тато, називають його лише на ім`я. Не зважаючи на це він хоче бачити дітей, спілкуватися з ними, для цього звернувся із заявою до Органу опіки та піклування Мукачівської міської ради. Також зазначає, що в матеріалах міститься копія довідки КНП "Лікарня Святого Мартина" про те, що він на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Щодо позбавлення батьківських прав заперечує (т. 2, а.с. 137-139). Дані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Також суд звертає увагу на ЗУ "Про охорону дитинства", який визначає охорону дитинства в Україні, як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Так, зі ст.11 ЗУ "Про охорону дитинства" вбачається, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 ст.12 даного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ч.1 п.2 ст.164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.1 ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що "Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей". При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком/матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько/матір ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він/вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Позивач на підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, посилається на те, що відповідач її батько [PERSON] жодного з покладених законом на нього, як батька обов`язків не виконував, не приймав участі у її вихованні, не спілкувався із нею, не цікавився її станом здоров`я. Разом з тим, із поданих позивачем до позовної заяви матеріалів та її пояснень в судовому засіданні вбачається, що батько позивача [PERSON] бачився та спілкувався із своєю дочкою позивачем [PERSON] під час відвідування дідуся та бабусі у с.Ключарки Мукачівського району, утримував позивача, оскільки з відповідача стягувалися аліменти на її утримання. Також, як вбачається із Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради №175/01-36/42-25 від 30.01.2025 року в якому зазначено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Мукачівської міської ради відповідач [PERSON] пояснив, що позивач разом із його колишньою дружиною тривалий час проживали в м.Львові, де позивач [PERSON] знаходилася на медичному обліку. У зв`язку з цим, він, як батько, був обмежений у можливості в повній мірі здійснювати виховання позивача [PERSON] .. Також аналізуючи наведене, слід дійти висновку, що винна поведінка батька по відношенню до ухилення від виконання ним батьківських обов`язків повинна проявлятися безпосередньо щодо дитини. З наведеного, оцінюючи надані позивачем докази, слід зазначити, що матеріалами справи дійсно підтверджується те, що відповідач притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у 2012 році (справа № 0707/2982/2012), в 2016 році (справа №303/4830/16-п), у 2019 році (справа №308/1261/19, провадження закрито), за вчинення сварки з колишньою дружиною у 2013 році (справа №303/5009/13-п), зберігання без мети збуту психотропних речовин обіг яких обмежено у 2023 та 2024 році (справа №303/515/24, справа №303/5825/23, справа №303/5825/23). Однак, всі вищезазначені правопорушення безпосередньо не стосувалися питань виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків по відношенню до [PERSON] .. Слід також зазначити, що матеріали справи не містять доказів, що відповідач [PERSON] притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності у зв`язку із неналежним ставленням до позивача [PERSON] , вчиняв насильство по відношенню до неї, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення інших адміністративних та кримінального правопорушення не мають доказового значення, зважаючи на предмет судового дослідження по такій категорії цивільних справ. Також суд вважає необґрунтованою таку підставу позбавлення відповідача батьківських прав як наявність заборгованості зі сплати аліментів, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою у постанові від 02.06.2022 року по справі 754/15490/18, в якій суд касаційної інстанції зазначив, зокрема, про те, що наявність заборгованості зі сплати аліментів на час звернення з позовом до суду першої інстанції не є підставою для позбавлення батьківських прав. Поряд з цим, слід зазначити, що за наслідками судового розгляду даної справи, судом не встановлено фактичних даних, які би давали підстави вважати, що поведінку відповідача [PERSON] не можливо змінити. Не містить таких даних і поданий висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради №175/01-36/42-25 від 30.01.2025 року. Верховний Суд у постанові від 07.02.2024 року у справі №225/2468/21 звертав увагу, що дитина є суб`єктом права і, незважаючи на неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав, до основних із яких належить право, із досягненням відповідного рівня соціального та особистісного розвитку (достатнього рівня розуміння), вільно висловлювати свою думку щодо питань, які стосуються її життя, та право бути почутою будь-яким органом чи особою, уповноваженою на вирішення цих питань. По відношенню до наданих у судовому засіданні пояснень дитини, яка виступає позивачем у справі та наполягає на позбавленні батьківських прав відповідача, слід зазначити, що суд враховує такі, однак при їх оцінці керується також практикою Верховного Суду, який звертає увагу на те, що "сама по собі озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав з огляду на те, що думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, а тому при вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та у сукупності. У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати у контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо" (постанова Верховного Суду від 07.02.2024 року по справі № №455/307/22). Крім того, категоричне заперечення відповідача [PERSON] проти позбавлення його батьківських прав, залучення адвоката для належного представництва його інтересів в суді, подання відзиву на позов, може свідчити про його інтерес до дитини, про бажання брати участь у її вихованні та зміні ставлення до виконання батьківських обов`язків. Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 07.11.2023 по справі № 601/928/22. Поряд з цим, суд звертає увагу також на те, що на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.04.2024 року по справі №303/1211/24 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав відносно дітей, зокрема, [PERSON] було відмовлено. Зазначеним рішенням суду також попереджено [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, в тому числі щодо доньки [PERSON] та покладено на виконавчий комітет Мукачівської міської ради контроль за виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей. Рішення суду, внаслідок апеляційного оскарження, набуло законної сили тільки 14.11.2024 року. Внаслідок відмови позивача по справі №303/1211/24 від апеляційної скарги на рішення суду від 11.04.2024, на підставі ухвали Закарпатського апеляційного суду від 14.11.2024 року, апеляційне провадження було закрито, що не заперечується сторонами. За таких обставин, в межах даного судового розгляду цієї справи, суд вважає доводи позивача [PERSON] щодо відсутності позитивних змін у ставленні відповідача [PERSON] до виховання дітей, в тому числі і позивача, про що у виді попередження було зазначено в резолютивній частині судового рішення від 11.04.2024 по справі №303/1211/24, слід визнати необґрунтованими та передчасними, оскільки між наданням відповідачу [PERSON] можливості змінити своє ставлення до виховання дітей та ініціюванням нового судового процесу про позбавлення його батьківських прав, а також моменту набрання судовим рішенням по справі №303/1211/24 законної сили тобто 14.11.2024 року пройшов незначний проміжок часу, який не відповідає критерію "розумного строку" для можливості практичної реалізації відповідачем своїх батьківських обов`язків після винесеного попередження. Таким чином, в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка свідомо, умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, притягнення до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно неї є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В даній постанові суд касаційної інстанції підкреслив наступне, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджувався батько офіційно про необхідність змінити ставлення до дитини. Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України". За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дочки не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Позивач не довів та не надав суду доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно своєї дитини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не було достовірно доведено, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed