Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , Красилівської міської ради Хмельницької області в якому просить визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що 17.01.2000 року [PERSON] та він уклали усний договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження якого [PERSON] надав відповідну розписку у присутності свідків та зобов`язався до 10.09.2001 року переоформити документи. Вказаний житловий будинок належав [PERSON] напідставі\~договору купівлі-продажу будинку від 16.06.1999 року. Після написання розписки та отримання грошових коштів, [PERSON] повідомив, що виїздить на\~постійне місце\~проживання за\~адресою[ADDRESS] . Він з 24.01.2001 року по теперішній час фактично проживає і\~веде господарство\~із сім`єю\~у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Він проживає у будинку відкрито, з дозволу та за відома сільської ради та односельчан. Факт його проживання за даною адресою також підтверджується\~квитанціями про сплату послуг з електропостачання, водопостачання та газопостачання. Також факт його відкритого володіння за вказаною адресою підтверджується договором на користування електричною енергією від 25.05.2000 року. Жодна особа, його фактичне право власності не заперечує,\~однак,\~на будинок він не має жодних правовстановлюючих документів, що створює ряд незручностей. З моменту його вселення в будинок пройшло понад 10 років. Також, у лютому 2005 року він надсилав листа з проханням провести угоду купівлі-продажу будинку на адресу проживання [PERSON] в\~Туркменистан,\~але жодної\~відповіді отримав.Вище наведені факти підтверджують, що домоволодіння\~не є\~спірним,\~факт його добросовісного проживання в даному домоволодінні\~підтверджується відповідними довідками. За таких обставин просить суд позов задовольнити. Аргументи учасників справи. Відзив на позов відповідач до суду не подав. Представник позивача та позивач у судовому засіданні позовні вимоги визнали, просили їх задовольнити. Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача Красилівської міської ради Хмельницької області подала до суду заяву в якій просить суд розгляд прави проводити у їх відсутність та покладається на розсуд суду щодо прийняття рішення по справі. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили обставини, які викладені в позові, повідомили, що були присутні при написанні розписки та передачі коштів. Позивач відкрито користується та розпоряджається спірним майном. Відповідач з 2005 року в селі більше не з`являвся. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача та його представника, свідків, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Судом встановлено, що 17.01.2000 року відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] уклали усний договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою [ADDRESS] , на підтвердження якого [PERSON] надав відповідну розписку у присутності свідків та зобов`язався до 10.09.2001 року переоформити документи (а.с. 6). Вказаний житловий будинок належав [PERSON] напідставі\~договору купівлі-продажу будинку від 16.06.1999 року, що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку\~(а.с.\~7)\~та копією\~технічного паспорту (а.с. 8-10). Після написання розписки та отримання грошових коштів, [PERSON] повідомив, що виїздить на\~постійне місце\~проживання за\~адресою[ADDRESS] . Згідно довідки виданої\~Печеським старостинським\~округом №10\~від 03.06.2024\~року позивач [PERSON] з 24.01.2001 року по теперішній час фактично проживає і\~веде господарство\~із сім`єю\~у житловому будинку за адресою [ADDRESS] (а.с. 11). Позивач [PERSON] проживає у будинку відкрито, з дозволу та за відома сільської ради та односельчан. Факт проживання за даною адресою позивача [PERSON] також підтверджується\~квитанціями про сплату послуг з електропостачання, водопостачання та газопостачання (а.с. 12-15). Також факт відкритого володіння позивачем [PERSON] за вказаною адресою підтверджується копією договору на користування електричною енергією від 25.05.2000 року (а.с. 16), та іншими копіями квитанцій по сплаті комунальних платежів (а.с. 12-15, 17-21). Жодна особа, фактичне право власності позивача [PERSON] \~не заперечує,\~однак,\~на будинок він не має жодних правовстановлюючих документів, що створює ряд незручностей. З моменту вселення позивача [PERSON] в будинок пройшло понад 10 років. У лютому 2005 року позивач [PERSON] надсилав листа з проханням провести угоду купівлі-продажу будинку на адресу проживання [PERSON] в Туркменистан, але жодної відповіді отримав (а.с. 22). Вище наведені факти підтверджують, що домоволодіння не є спірним. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права. Згідно\~ст.\~344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої\~ст. 344ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344\~ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~ст.344ЦК України). (п. 9 Постанови). З врахуванням вказаних норм законодавства правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1\~ст. 344 ЦК України, а саме: - наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; - законність об`єкта володіння; - добросовісність заволодіння чужим майном; - відкритість володіння; - безперервність володіння; - сплив установлених строків володіння; - відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 наголосила на тому, що набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Таким чином, Велика Палата ВС дійшла висновку, що після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути без титульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Враховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~про те, що правила\~статті 344ЦК України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~ЦК України\~набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення\~статті 344 ЦК України\~поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому, коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,16 ЦК України, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК України\~, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Отже,\~враховуючи,\~що позивач\~добросовісно заволодів\~житловим будинком,\~розташованим за адресою: [ADDRESS] , відкрито та безперервно, добросовісно користується понад 10 років майном, яке належить відповідачу по справі, продовжує відкрито, безперервно володіти ним, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю на спірне нерухоме майно. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На стягненні судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1 ст.\~13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивача не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: approved