Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

20.01.2025 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся представник позивача з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області переплату пенсії у розмірі 76250 гривень 44 копійки., а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.02.2025 року у вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та призначено спрощене провадження у справі з викликом учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в своєму позові просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2\~ст. 191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення виплачених коштів, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області перебувала [PERSON] , [INFO] , яка отримувала пенсію у зв`язку з втратою годувальника, яку було призначено відповідно до Закону України від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 36 Закону України від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв?язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім?ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв?язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Пунктом 2 ч. 2 ст. 36 Закону України від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що непрацездатними членами сім?ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Згідно матеріалів справи, з урахуванням вищезазначеної статті та у зв?язку з досягненням відповідачем 18-річного віку, виплату пенсії у зв?язку з втратою годувальника було подовжено з 01.01.2021 року на підставі особистої заяви від 18.02.2021 року. 08.11.2022 року [PERSON] надала заяву №4858 про подовження виплати пенсії. До заяви була долучена довідка від 07.11.2022 року № 32 про навчання з 01.09.2022 року в Державному закладі «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського», з огляду на що, позивачем виплату пенсії було подовжено з 01.09.2022 року. 04.10.2023 року [PERSON] було надано заяву № 5996 про подовження виплати пенсі та довідку від 03.10.2023 року №11 про навчання на другому курсі Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського», огляду на що, позивачем виплату пенсії було подовжено з 01.09.2023 року. Судом встановлено, що на запити Головного управління від 19.04.2024 року №1500-0305-8/53954 та від 18.06.2024 року №1500-0305-8/92175, надійшли листи від навчального закладу №974/12 від 03.05.2024 року та № 1519/31 від 23.07.2024 року, де повідомлено, що [PERSON] , [INFO] , в даному навчальному закладі не навчалася, довідка № 11 від 03.10.2023 року [PERSON] не видавалась. Судом встановлено, що у зв`язку із вищевикладеним, виплату пенсії в разі втрати годувальника [PERSON] було припинено з 01.05.2024 року. Судом встановлено, що в результаті перерахунку пенсії з 01.09.2022 року (розпорядження від 13.09.2024 року) по о/р № [NUMBER] , [PERSON] виникла переплата пенсії в сумі 76250,44 грн. за період з 01.09.2022 року по 30.04.2024 рік у зв?язку з наданням фіктивних документів. Після з?ясування вищевикладених фактів, Головним управлінням було винесено рішення про прийняття суми переплати пенсії на облік від 19.09.2024 року № 3645, згідно із яким переплата пенсії виникла за період з 01.09.2022 року по 30.04.2024 рік та становить 76250 грн. 44 коп. Крім того, судом встановлено, що позивачем було надіслано відповідачу листа від 20.09.2024 року №1500-0404-8/144487 про утворення переплати та необхідності повернення переплати пенсії на рахунок Пенсійного фонду України. Судом встановлено, надміру виплачену суму пенсійних виплат у розмірі 76250 грн. 44 коп., відповідачка добровільно не повернула. Згідно із статтею 50 Закону України від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4. Пунктом 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4, передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування". Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов?язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ч. 2 даної статті положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З приписів ч. 2 ст. 1214 Цивільного кодексу України, глави 13 Цивільного кодексу України (зокрема ст.ст. 179, 181, 190, 192 Цивільного кодексу України) випливає, що норми ст. Цивільного кодексу України повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей. Відповідно до ст. 1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно. за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, судом встановлено, що кошти в розмірі 76250 грн. 44 коп., на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України підлягають безумовному поверненню відповідачем, як такі, що набуті без достатньої правової підстави. Відповідно до ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 36, 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 15, 16, 179, 181, 190, 192, 1212, 1215 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved