Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє, адвокат Мельник О.М. звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Гурівська сільська рада Кропивницького району, Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що в період з 2011 року по 2012 рік проживала з відповідачем [PERSON] однією сім?єю без реєстрації шлюбу. [INFO] в них народився син [PERSON] , що підтверджує свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області. Починаючи з січня 2013 року син [PERSON] постійно проживає з позивачкою. Відповідач, з січня 2013 року з ними не проживав, дитину не виховував, не відвідував та не спілкувався з нею. Увесь цей час позивачка самостійно, без жодної участі відповідача, займаєся вихованням та самостійно забезпечує дитині гармонійну атмосферу оточення та гідні умови проживання. Відповідач жодного разу добровільно не проявив ініціативи щодо надання сину будь-якої фінансової допомоги або коштів на його утримання. Позивачка вказує, що 03.02.2022 року Долинським районним судом Кіровоградської області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 02.02.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Однак, відповідач на сьогоднішній день жодних аліментів на утримання сина так і не сплачує. [PERSON] не бере участі в оплаті витрат на утримання дитини і ніколи добровільно не брав участі у оплаті додаткових витрат на утримання сина. Відповідач взагалі з сином не спілкується, не відвідує його, не приймає жодної участі у вихованні, ніколи не піклувався про його фізичний, моральний та духовний розвиток, не піклується про стан здоров?я дитини, не цікавиться ним, не цікавився успіхами сина, взагалі ніколи не проявляв батьківської уваги та турботи. Враховуючи наведене, просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 02.10.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, та призначено підготовче засідання. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити. Разом з тим, підтримала думку позивачки щодо недоцільності заслуховування думки дитини, щоб не вплинути на психо-емоційний стан дитини. Відповідач, будучи неодноразово, відповідно до положень п. п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень за штрих кодовими ідентифікаторами №0610211095604, №0610214645575, №0610210167830, №0610227314095, №0610236193503, повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подавав. Представник третьої особи, Гурівської сільської ради Кропивницького району, Кіровоградської області, будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. 19.03.2025 року подала до суду заяву у якій просить розгляд справи проводити без участі представника Гурівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області. Заслухавши пояснення сторони позивача, покази свідків та дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ст. ст. 13, 76, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області 25 жовтня 2012 р., батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , являються сторони [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Братолюбінської сільської ради Долинського району Кіровоградської області 03.06.2015 року, 3 червня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб,прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». Після одруження позивачка змінила прізвищез [PERSON] на [PERSON] . (а.с.10). З довідки №225 від 11.09.2024 року виданої старостою Гурівської сільської ради Ю.Гонтарюк вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] та проживає за адресою [ADDRESS] і до складу її сім`ї входить чоловік [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . Діти проживають за однією адресою з батьками та знаходяться на їхньому повному утриманні (а.с.17). З довідки №24 від 10.09.2024 року виданої директором КЗДО «Пізнайко» А.Чорна вбачається, що [PERSON] , [INFO] відвідував КЗДО «Пізнайко» у період з 22.01.2015 р. по 31.08.2018 р. Зі слів колишнього директора [PERSON] біологічний батько [PERSON] , жодного разу не з`являвся в закладі з моменту зарахування дитини, не брав жодної участі у вихованні дитини, а також не був присутнім на батьківських зборах, педагогічний персонал закладу ніколи не бачили біологічного батька [PERSON] (а.с.18). Згідно довідки №79 від 07.09.2024 року виданої директором КЗ «Братолюбівська гімназія» Гурівської сільської ради Денисенко Ю.М. вбачається, що [PERSON] навчається в 7 класі, проживає разом з мамою [PERSON] , вітчимом [PERSON] , братом і сестрою. Біологічний батько [PERSON] , жодного разу за роки навчання [PERSON] в школі, не поцікавився успіхами сина, не відвідував навчального закладу, ні класний керівник, ні вчителі не бачили рідного батька [PERSON] (а.с.19). З довідки від 12.09.2025 року виданої директором КЗ «Дитячо-юнацька спортивна школа Долинської міської ради» Р.Бондюк вбачається, що [PERSON] , [INFO] з 2019 р. по 2021 р. був вихованцем відділення футболу КЗ «ДЮСШ Долинської міської ради» та супровід дитини на навчально-тренувальні заняття здійснювала мати [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Батько вихованця, [PERSON] жодного разу не відвідував навчально-тренувальні заняття та змагання, не був присутнім на батьківських зборах та інших спортивних заходах (а.с.20). З інформації на адвокатський запит №841/01-19 від 11.09.2024 року наданої в.о. директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Долинської міської ради» І.Соколенко вбачається, що починаючи з 2013 року по 30.08.2024 рік включно, [PERSON] , [INFO] до кабінету лікаря-педіатра [PERSON] приводила його мама - [PERSON] , а гр. [PERSON] - не приводив (а.с.21-22). З характеристики №226 від 11.09.2024 року виданої старостою Гурівської сільської ради Ю.Гонтарюк [PERSON] , вбачається, що за роки проживання в с. Братолюбівка вона зарекомендувала себе з виключно позитивного боку. [PERSON] проживає з своєю сім`єю чоловіком [PERSON] і трьома дітьми 2021 р.н., 2012 р.н. та 2015 р.н. У неї міцна сім`я, вона займається вихованням дітей (а.с.15). Згідно довідки №1189/01-13 від 06.09.2024 року виданої директором КНП «Долигська ЦР» Т.Романченко вбачається, що [PERSON] , [INFO] , на «Д» обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с.16). З постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] від 23.05.2022 року вбачається про відкриття виконавчого провадження на підставі судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі заробітку платника аліментів (а.с.11-12). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] станом на 12.09.2024 року вбачається, що сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження складає 99 176,75 (а.с.13-14). Позивчака [PERSON] будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка показала, що має сина, якому зараз 12 років, батьком якого є чоловік з яким вона проживала, однак у зареєстрованому шлюбі не перебувала. У свідоцтві про народження дитити відомості про батька записані на підставі поданих заяв. Синові було 8 місяців, як вона приїхала на Кіровоградщину. Десь півроку після народження дитини вони ще проживали разом, однак через часті образи з його бокуприпинили спільне фактичне проживання. ЇЇ дядько забрав її з дитиною в Кіровоградську область, де вони залишилася проживати. Зазначила, що батько дитини з дитиною не спілкується, ніякої участі в житті дитини не приймає, не цікавиться, як справи у дитини, чи здоровий, взагалі як син проживає. Позивачкою подано заяву до суду про стягнення аліментів, однак жодних аліментів на утримання сина відповідач не сплачує, з дитиною не розмовляє, взагалі не цікавиться життям дитини. Вказала, що займається дитиною вона і її чоловік, які возять сина в школу та на різні додаткові спортивні та інші заняття. Всі дванадцять років батько дитини не цікавився життям сина, ніколи не телефонував. Зазначила, що в м. Тячів наразі проживає її мама, а тому вважає, що у разі наявності бажання відповідач мав можливість поцікавитися, як проживає дитина. Однак [PERSON] ніколи не питав, як його син і бажання спілкуватися з сином у нього ніколи не виникало. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що батько дитини у період проживання разом з позивачкою ображав останню, в результаті чого [PERSON] його залишила і переїхала проживати разом з дитиною в Кіровоградську область до свого дядька, це був 2013 рік. Дитині на той час було вісім місяців. Вказала, що батько дитини за весь час не телефонував, не цікавився, як там його син. Тільки теперішній чоловік [PERSON] приймає участь у вихованні її сина. Дитина свого біологічного батька не пам`ятає, жодного разу його не бачив. Зазначила, що позивачка разом з свої чоловіком інколи приїздять до м. Тячів до батьків позивачки, погостювати, однак дитина до свого біологічного батька жодного разу не навідувалася. Вказала, що дитина навіть ніколи не питала про свого біологічного батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що відповідач піднімав руку на позивачку і покинула позивача, переїхавши до свого дядька в Кіровоградську область. Свідок зазначила, що сама проживала в м. Тячів до 2020 року і неодноразово випадково зустрічалася з відповідачем, який ніколи не питав ні за позивачку [PERSON] , ні за їх дитину, з його сторони не було жодної зацікавленості про життя дитини. Вказала, що позивачка періодично відвідує м. Тячів, приїжджає до своїх батьків, однак відповідач жодного разу не вчиняв будь яких дій для того, щоб зустрітися з дитиною, хоч йому і було відомо, що син в м. Тячів. Вказані та встановлені під час розгляду справи обставини, дають суду підстави дійти висновку про неналежність та небажання виконання відповідачем, свого батьківського обов`язку з утримання та виховання дитини. Згідно (ст. 171 ч.ч. 2, 3 СК України) дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору про позбавлення батьківських прав, хоча й не зобов`язаний врахувати думку дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Під час розгляду справи, як сторона позивачка, зазначила, що з огляду на вік дитини та те, що син не знає свого біологічного батька, він ніколи його не бачив, вважає його зовсім чужим дядьком, і боїться травмувати дитину, не знає як син на це відреагує, вважає, що є ризик завдання травми дитині, тому не вбачає доцільності заслухати думки малолітнього щодо існуючого між нею та відповідачем спору про позбавлення батьківських прав та явка до суду може зайвий раз турбувати дитину. Враховуючи позицію сторони - матері дитини, яка заперечила щодо висловлення малолітнім думки з приводу заявленого позову з наведенням обгрунованих на те мотивів, враховуючи встановлені судом обставини, щодо відсутності будь-якого зв`язку між відповідачем - батьком та самою дитиною, суд дійшов висновку, про недоцільність виклику в судове засідання для заслуховування думки малолітнього [PERSON] 2012 року народження, з приводу даного спору. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Гурівської сільської ради від 18.11.2024 року №03-13/2326/1, орган опіки та піклування, з метою захисту прав та інтересів дитини, вбачає про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Зі змісту вказаного висновку вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Дитина [PERSON] , проживає разом з матіою [PERSON] , [INFO] , вітчимом [PERSON] та молодшим братом та сестрою, за адресою: [ADDRESS] . 03.02.2022 року Долинським районним судом Кіровоградської області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Однак [PERSON] жодних аліментів на утримання дитини не сплачує, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого Тячівським ВДВС у Тячівському районі, Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржник [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини. Згідно характеристики Гурівської сільської ради від 15 листопада 2024 року №280, [PERSON] , українка, освіта неповна вища, зареєстрована та проживає на території Гурівської сільської ради, за адресою: [ADDRESS] , разом з чоловіком та трьома дітьми. За період проживання за даною адресою проявила себе з позитивного боку, скарг від сусідів тa жителів села не надходило, виконує свої батьківські обов?язки в повній мірі, має активну життєву позицію, діти відвідують гуртки та секції. Згідно акту умов проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] дитина забезпечена необхідними речами: одягом, взуттям, канцелярськими приладдями, комп?ютером, мобільним телефоном. В будинку зроблено сучасний ремонт, є дитяча кімната, де створено всі умови для повноцінного розвитку дитини, є місце для виконання домашніх завдань, є місце для сну та відпочинку. Прибудинкова територія доглянута та охайна, огороджена забором з метало профілю, на подвір?ї створена відпочинку для дітей, є гойдалка та батут, де діти проводять своє дозвілля. Мати [PERSON] на даний час перебуває у декретній відпустці, місце її роботи: КЗДО «Пізнайко», Гурівської сільської ради, посада: вихователь, вітчим: [PERSON] , працює в СТОВ «Зоря» на посаді: механізатора, дохід сім?ї становить - 25 000 грн. на місяць. Зі слів матері [PERSON] ,1996 р.н. та вітчима [PERSON] 1992 р.н., батько [PERSON] не цікавиться життям та здоров?ям дитини, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Згідно довідки КЗ «Братолюбівська гімназія Гурівської сільської ради», від 14.11.2024 року №25, [PERSON] , [INFO] , навчається у 7 класі, дитина є учнем даного навчального закладу з першого класу. Мати - [PERSON] та вітчим [PERSON] регулярно відвідують школу, цікавляться успіхами [PERSON] , мама має регулярний зв?язок з класним керівником через мобільний телефон. Батько дитини, [PERSON] , жодного разу, за роки навчання дитини (з 1 по 7 клас), не цікавився успіхами учня, не відвідував навчального закладу, адміністрація школи жодного разу не бачили біологічного батька [PERSON] . Відповідно до листа Служби у справах дітей, Тячівської міської ради, Закарпатської області від 08.11.2024 року №01-16/487 встановлено, що начальником ССД Тячівської міської ради було здійснено виїзд за адресою [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] за даною адресою не проживає, місце його перебування/проживання невідоме, за даною адресою проживає інша сім?я, яка не має жодним родинних стосунків з [PERSON] . Вказано, що батько не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду. Не бачиться з дитиною, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до його внутрішнього світу. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 18.11.2024 року, розглядалося дане питання, зв`язатися з батьком дитини та запросити його на засідання не має можливості, комісія розглянула наявні документи по данному питанню і прийняла відповідне рішення. Повною мірою вищезгаданий висновок відповідає висновкам суду, є всебічним, об`єктивним щодо суттєвих обставин, які пов`язуються з позбавленням відповідача [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] . Наведені у висновку факти та обставини підтверджуючі доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, самі по собі мають місце, та оцінюються судом в контексті дійсних взаємовідносин батька та дитини, яких по суті не існує, на що вказує бездіяльність поведінки батька, що має істотне значення для правильного, законного і обґрунтованого висновку з чутливого сімейного питання. Таким чином, позивачкою доведено, відсутність можливості зберегти зв`язок між батьком і дитиною та доведено наявність винної поведінки відповідача щодо ухилення його від участі у виконанні покладеного на нього Законом батьківського обов`язку, щодо утримання та виховання сина. Статтею 150 СК України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно частини 4 статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. В абзаці 2 п. 16 тієї ж Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінки. У своєму рішення (справа "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року) суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Враховуючи встановлені та досліджені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо, без будь-яких поважних на те причин, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням сина, не піклується про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, а отже позбавлення його батьківських прав повністю відповідає інтересам дитини, є виправданою мірою, спрямованою на захист прав дитини, що має пріоритетне значення при вирішенні справи, а відтак позовні вимоги позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою були понесені судові витрати за подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав в розмірі 1211,20 гривень, які у відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, також підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved