Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Позивач звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, зокрема, що сторони спору є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано. З відповідача на користь позивача на підставі судового наказу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29.01.2024 стягуються аліменти на утримання [PERSON] в розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття. 30.04.2024 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Донька відвідує 1-й клас в навчальному закладі м.Вінниця, досягла 6 річного віку. Разом з тим, протягом пів року дитина перебуває у стані стресу, пригнічення та відчуття дискомфорту, оскільки прізвище її матері « [PERSON] », а її прізвище « [PERSON] ». У школі, на дитячих гуртках, та при відвідувані секцій дитину ідентифікують за прізвищем « [PERSON] », що психологічно травмує її. Крім того, дитина повинна постійно пояснювати, що її прізвище не « [PERSON] », а « [PERSON] », оскільки вона себе приймає лише за цим прізвищем. Зі своїм рідним батьком дитина не спілкується, а участь батька у житті дитини зводиться лише до того, що він сплачує аліменти. Більш того, відповідач звертався до суду з позовом про оспорювання батьківства щодо вказаної дитини. Також знаючи, що дитина є особою з інвалідністю, внаслідок чого потребує значно більших коштів на своє утримання, постійно заперечує щодо збільшення розміру аліментів на її утримання. Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що зміна прізвища дитини буде відповідати її інтересам. Зважаючи на викладене вище, позивач просить суд змінити прізвище дитини [PERSON] , [INFO] , з прізвища « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] », а також внести відповідні зміни до актового запису про її народження. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.11.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06.12.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі та розпочато підготовче провадження у справі. 30.12.2024 до суду надійшов відзив на позов, який мотивований тим, зокрема, що даний цивільний позов є вже восьмим, який позивач подала до відповідача у 2024 році. При цьому, позивач у більшості випадках навіть не намагалась вирішити спори у позасудовому порядку. На думку відповідача, подачі такої кількості позовів зумовлене тим, що позивач бажає, щоб позивач витрачав кошти та для розірвання стосунків між ним і донькою. Позивач усіма силами намагається перешкоджати відповідачу спілкуватись з дитиною, постійно створює перешкоди його участі у вихованні [PERSON] . Колишня дружина разом донькою проживають у м.Вінниця і позивач перешкоджає у побаченнях з дитиною, відмовляється привозити її до м.Могилів-Подільського, а застрічі у м.Вінниця, про які сторони заздалегідь домовляються, позивач постійно зриває. Мати дитини постійно маніпулює якимись коштами, які відповідач повинен надати для забезпечення дитини та лише після чого вона надасть йому дитину для спілкування. Відповідач у свою чергу аліменти на утримання дитини сплачує у середньому розмірі 8000,00 грн., щомісячно. При цьому розмір частки, що стягується з відповідача на користь позивача рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області було змінено на 1/3 частину його заробітку. На утриманні відповідача перебуває інша донька сторін спору [PERSON] , яка в силу свого віку потребує чималих витрат на її забезпечення. Під час телефонних розмов з відповідачем, остання наголошує, що позивач може спілкуватись з дитиною лише з її присутністю, однак позивач всерівно зриває їх зустрічі. Спілкуватись по телефону з донькою мати дитини не дає, погрожуючи, що взагалі не дасть йому її побачити. Відповідач в свою чергу з любов`ю ставиться до доньки, з самого народження піклувався про неї, вчиняв всі необхідні дії для того, щоб [PERSON] була здоровою та щасливою дівчинкою, жила в гармонії та любові, відчувала батьківське та сімейне тепло. Крім того, відповідач купує подарунки на свята доньці, які передає через старшу доньку [PERSON] , яка час від часу навідує сестру у м.Вінниця. Позивач у своєму позові намагається створити негативний образ батька, який не утримує свою дитину, не займається її вихованням та не цікавиться її подальшою долею, наводить, як доказ, наявність судових справ таких, як виключення відомостей про батька дитини, однак така судова справа була ініційована ним лише з тієї підстави, що позивач після розірвання шлюбу постійно стверджувала, що дитина не його. Заперечення щодо збільшення розміру аліментів зумовлені тим, що відповідачу також потрібно утримувати старшу доньку [PERSON] , а також себе. Крім того, відповідач є військовослужбовцем, що також позбавляє його можливості частого побачення з донькою. Зміна прізвище доньки може негативно вплинути на її подальше відношення до нього та не відповідатиме її інтересам. Зважаючи на її вік, відповідач вважає, що дитина не може самостійно визначитись з необхідністю зміни прізвища та може сприйняти таке рішення, як повне відсторонення від батька. Даний цивільній позов подано позивачем лише для того, щоб розірвати стосунки батька та дитини. Враховуючи викладені обставини, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.02.2025 закрито провадження в частині вимоги про внесення змін до актового запису про народження дитини. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав зазначених у ньому. Відповідач та його представник в судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просили відмовити з підстав зазначених у відзиві на позов та їх усних поясненнях. Заслухавши думки сторін та їх представників, дослідивши відзив на позов, матеріали справи та оцінивши докази суд, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, враховуючи таке. Суд встановив, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.33). Як стверджує позивач та не заперечувалось стороною відповідача, донька [PERSON] проживає разом з матір`ю у м.Вінниця. З відповідача на користь позивача на підставі судового наказу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29.01.2024 стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.34) Відповідач у своєму відзиві на позов зазначав, що вказаний вище розмір аліментів рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області було змінено з частки його заробітку на 1/3 частку заробітку. Така обставина була підтверджена позивачем та її представником в ході розгляду справи. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12.02.2024 шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 14.03.2024 (а.с.42). 30.04.2024 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Як слідує з довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад №7 Вінницької міської ради» №59 від 25.09.2024 [PERSON] , [INFO] , отримує додаткові освітні послуги, які надаються в закладі, відповідно до ліцензії АЕ №199878 від 12.09.2023, на платній основі (монтессорі клас; хореографія; бейбі-фітнес)(а.с.25). Також позивачем надано виписку з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.10.2024 в якій зазначено основний діагноз хвороби дитини, а також ускладення основного (а.с.26). Відповідно до огляду психіатра проведеного 16.10.2024 дитина [PERSON] , зокрема, відгукується лише на прізвище мами, називає себе [PERSON] . Надмірно прив`язана до мами (а.с.27). Позивачем надано до суду консультацію психолога КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня» від 31.03.2025 з якого слідує, зокрема, що у дитини тісний емоційний зв`язок з матір`ю. Крім того, позивачем надано до суду довідку КЗ «Дошкільний навчальний заклад №7 Вінницької міської ради» №68 від 08.11.2024, зі змісту якої слідує, що мати дитини сумлінно ставиться до батьківських обов`язків. Забезпечує життєдіяльність дитини відповідно до вікових потреб, турбується про життя і здоров`я дитини. Сприяє всебічному розвитку дитини. Добросовісно виконує правила внутрішнього розпорядку, дотримується орієнтовного розподілу діяльності дитини протягом дня. Дослухається до рекомендацій та порад вихователів. Бере активну участь у житті закладу та групи. Дитина завжди охайна, доглянута, не конфліктна. На запитання «Як тебе звати?» відповідає « [PERSON] ». Батько [PERSON] , протягом всього терміну перебування дитини в закладі дошкільної освіти не з`являвся (а.с.44). Відповідач заперечуючи проти викладених у позовній заяві обставин також надав до суду квитанції щодо понесених витрат на подарунки дитині [PERSON] (про що зазначено у призначеннях платежів), а також квитанції, що стосуються оплати комунальних послуг та кредиту (а.с.60-65). Крім того, відповідачем також надано копію заяви адресованої Могилів-Подільській міській раді (вх.02-10/1975-з від 27.12.2024) з проханням визначити йому порядок спілкування, побачень з своєю донькою [PERSON] та усунення перешкод у спілкуванні з нею (а.с.66-67). Разом з тим, відповідно до листа виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради №02-11/12 від 10.01.2025 відповідачу рекомендовано звернутись до Служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) малолітньої дитини, тобто у м.Вінниця. У судовому засіданні 27.02.2025, за клопотанням сторони позивача, суд з`ясував думку дитини з приводу даного спору, однак в силу свого малолітнього віку та особливостей розвитку і стану здоров`я дитина фактично не змогла виразити свою думку та не було схоже, що це взагалі для неї має якесь суттєве значення. У відповідь на питання головуючої судді, як її звуть, дитина відповідала фразою «я [PERSON] , як мама», але це вочевидь є завченою фразою, якою дитина відповіла і на інші питання суду. Аналогічну позицію висловила і представник Служби у справах дітей Могилів-Подільської міської ради, яка була присутня при з`ясуванні думки дитини. Крім того, у судовому засіданні 27.02.2025 та 03.04.2025 позивач не заперечувала ту обставину, що між нею та відповідачем існують неприязні відносини та вона не бажає, щоб її будь-що пов`язувало з відповідачем. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Кожна дитина відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року має право на збереження індивідуальності. Одним із основних засобів ідентифікації дитини є її ім`я, яке надається дитині при народженні і складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Відповідно до статті 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Частинами третьою, п`ятою статті 148 СК України передбачено, що у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Тлумачення частини п`ятої статті 148 СК України, здійснене Верховним Судом у постанові від 15 серпня 2018 року у справі № 759/3363/16, дозволяє зробити висновок, що при вирішенні спору між батьками щодо зміни прізвища дитини приймаються до уваги різні обставини, які мають свідчити про те, що зміна прізвища дитини відповідає її інтересам. До них відноситься: виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини; інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища дитини її інтересам. Тобто інтереси дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору щодо зміни прізвища дитини. При вирішенні справи про зміну прізвища дитини необхідно також враховувати стосунки, які існують між дитиною та її батьками, в тому числі й з тим із батьків, хто проживає окремо. Якщо той із батьків, хто має спільне з дитиною прізвище і проживає окремо від дитини, зберігає з нею близькі стосунки і продовжує брати участь у її вихованні, то не є доцільним сприяти відчуженню між батьком і дитиною, зокрема, шляхом зміни прізвища. Аналогічний висновків дійшов КЦС ВС у своїй постанові від 15.03.2024 у справі №334/5187/22. Суд також враховую позицію викладену у постанові Верховного Суду від 30.03.2020 у справі №759/5739/18, в якій зазначено, зокрема, що судом на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дітей, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, а тому зміна прізвища малолітньої дитини через конфлікт між батьками не відповідатиме її інтересам, психологічному та гармонійному розвитку. Крім того, суд не може не враховувати ту обставину, що позивач разом з дитиною змінила постійне місце проживання з м.Могилів-Подільський на м.Вінниця, що на відстані близько 120 кілометрів від місця проживання відповідача у м.Могилів-Подільський, що в свою чергу, також впливає на можливість батька дитини брати участь у її вихованні та збереження з нею близьких стосунків. При цьому, відповідач на момент розгляду даної цивільної справи є військовослужбовцем та в силу цього обмежений в здійснені частих поїздок до місця проживання дитини. Також, відповідач звертався до Служби у справах дітей з приводу вирішення спору щодо визначення способу його участі у вихованні меншої доньки, однак йому було роз`яснено, що таке питання належить до компетенції Служби у справах дітей за новим місцем проживання дитини. Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов висновку, що достатніх підстав для задоволення позову немає, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами ту обставину, що батько дитини не виконує свої обов`язки щодо неї чи свідомо ухиляється від їх виконання, оскільки докази позивача фактично зводяться до того, що вона хороша мама, однак це не може автоматично означити, що батько дитини поганий. Також не доведено те, що зміна прізвища дитини дійсно буде відповідатиме якнайкращим її інтересами, а не лише буде вдовольняти бажання матері, щоб дитина мала таке ж прізвище, як і вона у зв`язку з укладенням нею другого шлюбу. Крім іншого, на переконання суду сама дитина на час вирішення даного спору ще не усвідомлює реального значення поняття "прізвище" та не надає цій обставині взагалі суттєвого значення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного\~та

Outcome: dismissed