Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

В провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду перебувала вищезазначена справа. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 1 квітня 2025 року позовні вимоги задоволено повністю. Проте під час проголошення рішення, судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що є необхідність в ухваленні додаткового рішення по справі із наступних підстав. Так відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.\~ До суду надійшла заява від представника позивача Кармазіна Г. Д. про винесення додаткового рішення про вирішення питання щодо судових витрат, а саме: 37 953 грн -витрати пов`язані з розглядом справи та 16 800 грн витрати на правову допомогу, а всього 54 753,34 грн. Відповідач [PERSON] направив до суду заяву, в який заперечує щодо стягнення з нього витрат, оскільки він не ухилявся від експертизи, та просив позивачку провести її в державах ЄС, але позивачка хотіла щоб він приїхав до м. Львова. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.\~\~ Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Щодо стягнення судових витрат за проведення лабораторного дослідження ДНК, то суд при їх розподілі враховує те, що тест ДНК, який було проведено за згодою сторін в Інституті судової медицини - Бутенфельд м. Гамбург Німеччина, було оплачено позивачкою і ці витрати безпосередньо пов`язані з розглядом справи. Крім того, саме в наслідок дій відповідача, який не визнавав батьківство, позивачка була змушена нести витрати по оплаті тесту ДНК та нести витрати на переїзди з дитиною з м. Гамбург до м. Львів та в зворотньому напрямку, для проведення експертизи, яку було призначено судом, та яку не було проведено внаслідок неявки до експертної установи відповідача. В зв`язку з цим, суд вважає, що витрати, які позивачка понесла для доведення відповідачу, що він є батьком дитини, і які безпосередньо пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача, а саме в сумі 26 114,96 грн, яка складається з 8 003,05 грн витрати на переїзд з м. Гамбург до м. Львів та назад, для проведення експертизи за ухвалою суду, 17 111,91 грн - за проведення тесту ДНК (лабораторне дослідження) та 1 000 грн - переклад лабораторного дослідження. При визначенні суми відшкодування на правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача надав: договір про про надання правової допомоги від 02.07.2024 р; розрахунок сум судових витрат (детального\~опису робіт\~(наданих\~послуг),\~квитанції. Щодо стягнення судових витрат на правову допомогу, то суд при їх розподілі враховує, поведінку сторін, де відповідач добровільно погодився на проведення тесту ДНК, після проведення лабораторного дослідження позовні вимоги визнав повністю. В даному випадку, суд приходить до висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній цивільній справі представником позивача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що понесені позивачкою витрати є не співмірними із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та їхньою вартістю У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 8 000 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі.

Outcome: approved