Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

23 квітня 2024 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Постановленою суддею ухвалою від 09 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Постановленою суддею ухвалою від 19 серпня 2024 року роз`єднано у самостійні провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання дітей. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів залишено в даному провадженні у справі під номером 209/1736/24, провадження № 2/209/832/24. Позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів виділено у самостійне провадження та передано до канцелярії суду для присвоєння реєстраційного номеру та розподілу згідно вимог ст. 14 ЦПК України. Постановленою суддею ухвалою від 21 серпня 2024 року матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів передано за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. 26 вересня 2024 року матеріали цивільної справи надійшли на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 вересня 2024 року у справі визначений головуючий суддя Парфьонов Д. О. Постановленою суддею ухвалою від 30 вересня 2024 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів повернуто до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська для належного оформлення. 26 листопада 2024 року, після виконання вимог ухвали суду від 30 вересня 2024 року, цивільна справа повторно надійшла на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області та передана головуючому судді 28 листопада 2024 року. В обґрунтування\~позову в\~частині вимог\~до [PERSON] \~вказує,\~що [PERSON] \~(надалі\~ позивач)\~перебував у\~шлюбі з\~ [PERSON] \~(надалі\~ відповідач),\~під час\~якого у\~сторін народилася\~донька \~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Рішенням Дніпровського\~районного суду\~м.\~Дніпродзержинська у\~цивільній справі\~№ 209/2005/17від 14\~вересня 2017\~року шлюб\~між сторонами\~розірвано.\~На підставі\~судового наказу,\~виданого Новомосковським\~міськрайонним судомДніпропетровської області від 10 серпня 2022 року з позивача стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 10 серпня 2022 року. У подальшому позивач почав проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] та у них народився син [PERSON] , [INFO] . 17 червня 2023 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. 23 червня 2023 року позивач офіційно визнав батьківство щодо сина [PERSON] та оформив дитину на себе. Судовим наказом, виданим Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська у справі № 209/205/24 від 28 лютого 2024 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, починаючи з 19 січня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 28 лютого 2024 року. Виконавчі документи перебувають на примусовому виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № 69757378 та ВП № 74361830. Оскільки судові накази про стягнення аліментів від 10 серпня 2022 року та від 28 лютого 2024 року виносились без урахування наявності у позивача інших дітей, та оскільки сімейний стан позивача змінився після винесення першого судового наказу про стягнення з нього аліментів від 10 серпня 2022 року, а саме позивач одружився, а також записав на себе ще одну дитину, яку він зобов`язаний утримувати, позивач вимушений звернутись до суду з цим позовом про зменшення розміру аліментів, оскільки через ситуацію, яка склалась, не здатен обслуговувати заборгованість, що зростає та вчасно сплачувати поточні аліментні платежі у розмірі частки від доходу на кожну дитину, що разом складає 50% від його сукупного щомісячного доходу. Позивач указує, що для забезпечення розумного та справедливого балансу між інтересами обох дітей, позивач вважає за необхідне просити суд зменшити розмір аліментів на кожного із дітей з 1/4 частини до 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини. Таким чином, із позивача буде утримуватись аліментів на утримання двох дітей: 1/6 та 1/6 = 1/3 частина із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, що відповідає нормам чинного сімейного законодавства України, усталеній судовій практиці, а неповнолітні дай позивача будуть у рівних фінансових умовах. Зазначає, що він наразі мобілізований до лав Збройних Сил України, обмежений у своїх заробітках розміром забезпечення військовослужбовця, не може знайти іншу роботу з більш високою винагородою. Крім того, [PERSON] є інвалідом з дитинства третьої групи, обмежено працездатною, позивач вважає необхідним також і надавати допомогу і їй та утримувати матеріально. Вказує, що зміна сімейних обставин є самостійною та достатньою підставою для зміни розміру аліментів. Також просить судові витрати залишити за позивачем. Постановленою суддею ухвалою від 28 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до провадження, призначено розгляд у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Встановлено строк відповідачеві на подання відзиву. 03 лютого 2025 року представником позивача подано клопотання про долучення доказів у справі, задоволене судом ухвалою від 07 квітня 2025 року. Поштовий конверт, направлений за зареєстрованим місцем проживання відповідача, з ухвалою суду про відкриття провадження у справі повернуто суду 13 січня 2025 року з відміткою відділення поштового зв`язку від 09 січня 2025 року «за закінченням терміну зберігання». 11 березня 2025 року відповідач ознайомилася з матеріалами справи. 25 березня 2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, отриманий судом 28 березня 2025 року. У відзиві відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, що дійсно від спільного шлюбу з [PERSON] має дитину дочку, [PERSON] , [INFO] . Наразі відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу своїм дітям через відсутність роботи, оскільки доглядає за сином, який є інвалідом [PERSON] , [INFO] , що підтверджується медичним висновком № 22 про дитину-інваліда віком до 18 років. Зазначає, що отримує тільки державну соціальну допомогу по догляду за дитиною з інвалідністю. Окрім того, щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, що також повинно враховуватися при розгляді справи про стягнення аліментів, як її обов`язкові витрати, які вона не може не здійснювати. Матеріальне становище відповідача не дає змоги та ніякої можливості утримувати доньку, враховуючи зменшення розміру аліментів. 06 квітня 2025 року представником позивача подано заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, в якій, окрім клопотання, останній виклав пояснення щодо позову. У поясненнях указав, що позивач посилається на суттєву зміну у нього сімейного та матеріального стан, у порівнянні з його матеріальним та сімейним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку на дитину щомісячно у безспірному порядку (шляхом видачі судового наказу), оскільки у нього з`явилась нова дитина, та всього позивач на сьогодні має двох дітей, яких він зобов`язаний утримувати матеріально, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Сімейний стан та матеріальне становище позивача змінилися у зв`язку зі стягненням з нього аліментів на утримання ще однієї дитини. Зі зменшенням розміру аліментів до 1/6 частини неповнолітні діти позивача будуть у рівних фінансових умовах з урахуванням рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 жовтня 2024 року. Посилання відповідача у відзиві лише на той факт, що у неї на утриманні знаходиться син, який є інвалідом [PERSON] , [INFO] , не може бути підставою для відмови у цьому позові, враховуючи, що батьком зазначеної дитини є не позивач, а інша особа [PERSON] , який і зобов`язаний його утримувати, у тому числі нести додаткові витрати на лікування цієї дитини. До того ж відповідач отримує грошову допомогу від держави на утримання сина. Тобто вказаний відповідачем факт не має відношення до зобов`язання позивача сплачувати аліменти на утримання своєї дочки [PERSON] та не впливає на спірні правовідносини, що виникли між сторонами. У підготовчому засіданні 07 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, згідно з заявою, представник позивача просив розглянути справу у відсутність сторони позивача. Відповідач у\~судовому засіданні\~заперечила проти\~вимог позову.\~Вказала на\~те,\~що на\~час видачі\~судового наказу\~про стягнення\~аліментів позивач\~і відповідач\~були обізнані\~про наявність\~у позивача\~іншої дитини\~ [PERSON] та перебування позивача у шлюбі. Вказала, що позивачем не наведено належних підстав для зменшення розміру аліментів, не надано доказів того, що інша дитина позивача, син [PERSON] , потребує більших витрат на утримання в силу стану здоров`я. Зазначила, що у доньки [PERSON] , існують потреби у придбанні засобів для навчання, спілкування та існування. Зокрема, нещодавно, відповідач придбала дитині телефон для занять у школи в режимі онлайн вартістю 8 250,00 грн, одяг. Мілена відвідує додаткові курси англійської мови, займається танцями. Позивач половини вартості таких речей, витрат на навчання не відшкодовує. Грошові кошти, отримані, як аліменти, вона витрачає на доньку. Вказала, що не має можливості працювати, оскільки доглядає сина інваліда. Звернення за видачею судового наказу про стягнення аліментів на утримання [PERSON] у 2022 році було обумовлене зміною її життєвих обставин в бік погіршення та діями позивача, який ухилявся від виконання обов`язку по забезпеченню дитини, сплачував добровільно аліменти нерегулярно, у розмірі меншому за 1 000,00 гривень. Вказала на те, що розлучення з позивачем було його ініціативою. Суд, дослідивши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення відповідача, перевіривши аргументи сторін матеріалами справи, висновує таке. Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так,\~за відомостями\~Єдиного державного\~реєстру судових\~рішень,\~ухваленим Дніпровським\~районним судом\~м.\~Дніпродзержинська Дніпропетровської\~області рішенням\~від 14\~вересня 2017\~року у\~справі №\~209/2005/17позов [PERSON] до [PERSON] задоволено повністю. Розірвано шлюб, зареєстрований 04 липня 2009 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, актовий запис № 309, між [PERSON] та [PERSON] . Указаним рішенням установлено, що сторони перебували в шлюбі з 04 липня 2009 року, зареєстрованому Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, актовий запис № 309. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені, сім`я розпалася та відновленню не підлягає, причиною розпаду сім`ї стала втрата почуття кохання та взаємоповаги між сторонами, діаметрально протилежні погляди сторін на шлюб та сім`ю. Сторони не бажають примирення, вважають його неможливим, та таким, що суперечить їх інтересам. На підставі судового наказу, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 10 серпня 2022 року, у цивільній справі № 183/3795/22, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 10 серпня 2022 року. На підставі\~судового наказу,\~виданого Дніпровським\~районним судом\~м.\~Дніпродзержинська Дніпропетровської\~області від\~28\~лютого 2024\~року,\~у цивільній\~справі №\~209/205/24,\~стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (інші відомості про боржника суду невідомі) на користь [PERSON] , ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (інші відомості суду невідомі) аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 19 січня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухваленим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області рішенням від 02 січня 2024 року у справі № 183/7801/23 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення відмовлено. Рішенням установлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] . 17 червня 2023 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка має третю групу інвалідності з дитинства. Підставою відмови в позові вказано те, що доказів на підтвердження безробіття чи непрацездатності дружини, [PERSON] не надано, не надано доказів і того, що син [PERSON] знаходяться повністю на утриманні [PERSON] , як і не подано доказів, що сплата аліментів у визначеному судом розмірі ставить [PERSON] та його сім`ю у скрутне матеріальне становище. Крім того діючим законодавством не передбачено право платника аліментів звертатися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Ухваленим Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 29 жовтня 2024 року рішенням у справі № 209/1736/24 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів задоволено. Зменшено розмір аліментів, визначений судовим наказом Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 лютого 2024 року у справі № 209/205/24, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , зменшивши їх розмір із 1/4 (однієї четвертої частини) до 1/6 (однієї шостої частини) заробітку(доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відкликано судовий наказ Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 лютого 2024 року у справі № 209/205/24. Рішенням суду встановлено, що позивач проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] та у них народився син - [PERSON] , [INFO] . 17 червня 2023 року [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Піденного межрегіонального управління Міністрерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 47. На примусовому виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувають два виконавчі документи: судовий наказ Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2022 року № 183/3795/22 (ВП № 69757378), судовий наказ Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 лютого 2024 року № 209/205/24 (ВП № 73361830). Суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 лютого 2024 року у справі № 209/205/24 до 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, що відповідатиме приписам ч. 2 ст. 182 СК України та ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та зумовлює застосування положень ст. 192 СК України. Обставини, встановлені судовими рішеннями щодо реєстрації та розірвання шлюбу позивача з відповідачем, реєстрацію шлюбу позивача з [PERSON] , наявності у позивача дітей, місця проживання позивача, [PERSON] , відкриття виконавчих проваджень ВП № 69757378, ВП № 73361830, підтверджують також і наданими позивачем доказами у виді паспортів, свідоцтв про реєстрацію шлюбу, свідоцтв про народження дітей [PERSON] та [PERSON] /а.с.4, зворот 5, 6, 9, 10, 12, 13/. Також матеріали справи свідчать що позивач є учасником бойових дій, офіцером ЗС України, про що свідчать надані у копії посвідчення серії [NUMBER] , УК № 212800 /а.с.13, зворот, 14/. [PERSON] , згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 176830 має третю групу інвалідності з дитинства, за висновком про умови та характер праці має протипоказання на роботах з шкідливими умовами праці, фізичними навантаженнями. Може працювати озеленювачем без додаткових навантажень /а.с.15/. Відповідач у справі є матір`ю малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] , що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 грудня 2019 року /а.с.65/. [PERSON] згідно з наданою копією медичного висновку № 22 від 07 червня 2023 року /а.с.66/ хворіє на розумову відсталість легкого ступеня з тяжкими вадами мовлення, його повної відсутності, поєднаної з порушенням функції тазових органів F70. Згідно з копією довідки № 172 від 17 березня 2025 року /а.с.67/ [PERSON] перебуває на обліку в УПСЗН Самарівської МР. З 09 червня 2023 року до 06 червня 2025 року відповідачеві призначено державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю на дитину [PERSON] , яку нараховано в розмірі по 2934,20 грн щомісячно з серпня 2024 року по лютий 2025 року в загальній сумі 20\~539,40 грн. З огляду на аргументи позовної заяви та відзиву, пояснення позивача та відповідача, вбачається наявність спору між позивачем та відповідачем з приводу зміни розміру аліментів на утримання дитини в бік їх зменшення. Вирішуючи позов, суд виходить з такого. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач послався на те, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу та народженням у нього ще однієї дитини, проходженням служби в Збройних Силах України, видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання іншої дитини у нього змінився сімейний та матеріальний стан. Таким чином, позивач вважає, що розмір стягуваних з нього аліментів на користь відповідача на утримання дитини може бути змінено, а саме зменшено з 1/4 частини його доходу до 1/6 частини. Аналіз 192 СК України дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частинами 1 та 2 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Як наведено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі, без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Проте, як роз`яснено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 положення ст. 192 СК України не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Народження другої дитини спричинює зміну матеріального стану, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат. Аналізуючи надані докази, суд висновує про підтвердження позивачем зміни його сімейного стану внаслідок народження у нього дитини, реєстрації шлюбу. Вказана причина зумовлює також погіршення матеріального стану позивача. Однак, суд не приймає до уваги посилання позивача на зміну його майнового стану в бік погіршення проходження ним служби в Збройних Силах України, як на підставу зменшення розміру стягуваних аліментів, оскільки норми чинного законодавства, положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачають гарантії соціального захисту військовослужбовців. Доказів на підтвердження зміни майнового стану в бік погіршення після отримання статусу учасника бойових дій, як і доказів на підтвердження проходження позивачем військової служби суду не надано. При цьому суд ураховує, що батьки не мають компенсувати зменшення виплат на дитину за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20. Водночас, суд ураховує, що при видачі судового наказу у справі № 183/3795/22 питання щодо наявності у [PERSON] іншої дитини не досліджувалося, про що свідчить зміст наказу. За ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, ураховуючи всі вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, відсутність доказів на підтвердження відмінностей у стані здоров`я та матеріальному становищі дітей позивача, враховуючи те, що відповідач є працездатним, наявність у відповідача двох дітей, рішення суду у справі № 209/1736/24, суд вважає, що розмір аліментів на утримання [PERSON] [INFO] , які стягуються на користь відповідача, підлягає зменшенню з 1/4 частки всіх видів доходів позивача до 1/6 частки його доходів з дати набрання рішенням законної сили. При цьому за ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд висновує, що позов у частині зменшення розміру аліментів підлягає задоволенню шляхом зміни розміру аліментів, визначених судовим наказом та встановлення зобов`язання стягувати з позивача на користь відповідача на утримання дитини аліментів у 1/6 частці від заробітку з моменту набрання рішенням законної сили, зі встановленням мінімального та максимального розміру їх стягнення. Вказане зобов`язання не є виходом за межі позовних вимог, з огляду на спосіб захисту порушеного права, який просив застосувати позивач. Водночас суд ураховує, що позивач при зверненні з позовом просив відкликати судовий наказ у справі № 183/3795/22. Згідно з п. 10 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ. Оскільки суду не доведено відсутності заборгованості позивача у виконавчому провадженні № 69757378, суд виснував про наявність підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання дитини на підставі судового наказу з відповідної дати, нормами Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 не передбачено можливості відкликання судом виконавчого документа без закриття виконавчого провадження, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині. Щодо доводів відповідача про перебування на її утриманні іншої дитини, яка має особливі потреби, витрат на навчання та розвиток здібностей [PERSON] , як на підставу для відмови у зменшенні розміру аліментів, суд зауважує таке. Положення ст. 182 СК України не відносять до обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів, наявності у отримувача аліментів інших дітей, які потребують утримання та які не є дітьми платника аліментів. Відтак, наявність у відповідачки дитини від іншого чоловіка, ніж позивач, не є підставою для відмови у позові. Також не є підставою для відмови в позові і посилання відповідача на наявність витрат на навчання та розвиток здібностей [PERSON] , оскільки за статтею 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відтак, відповідач не позбавлена можливості звернутися до позивача з позовом або позовами про стягнення з позивача додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. При вирішенні питання щодо стягнення судових витрат, суд ураховує, що позивач стягнути судові витрати з відповідача не просив. Відтак, з урахуванням принципу розумності, судові витрати з відповідача, яка проживає з дитиною, щодо якої вирішується питання про зменшення розміру аліментів, не стягуються та покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial