Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

1. Позиції сторін та учасників справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Позивачка, в інтересах якої діє представник адвокат Пилип І. Д., звернулася до суду з цим позовом, у якому просить стягнути з Відповідача на її користь недоотриману суму пенсії у розмірі 41996,42 грн., яка набута у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , а також судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22 травня 2023 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення у справі № 380/7958/23 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправними дії, щодо відмови здійснити перерахунок та виплату йому пенсії, відповідно до довідки виданої Західним міжрегіональним управлінням з питань ВКП МЮ України від 28.01.2023р. без номера «Про розмір грошового забезпечення», яким позовні вимоги задовольнив повністю. Відповідно до цього рішення, яке 23.06.2023 набрало законної сили, на підставі ст. 63 Закону України № 2262-ХII від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) та Постанови КМ України від 21.02.2018 №\~103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» відповідача було зобов`язано перерахувати позивачу пенсію на підставі вище вказаної довідки, про розмір грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. Починаючи з 01.08.2023 [PERSON] був проведений перерахунок пенсії у порядку, встановленому Законом України № 2262-ХII. Розрахунок на доплату недоотриманої пенсії (заборгованість) з 01.04.19 по 30.07.23 становить 41996,42грн. 17.07.24, згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданий Миколаївським відділом ДРА ЦС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, чоловік Позивачки, [PERSON] , передчасно помер. Позивачка стверджує, що двічі зверталася із заявами у письмовій формі до ГУ ПФ України у Львівській області про виплату йому недоотриманої суми пенсії померлого чоловіка, нарахованої йому за життя. Окрім того, Позивачка повідомила, що Відповідач відмовляється здійснювати виплату недоотриманої пенсії у позасудовому порядку. У зв`язку з наведеним, просить позов задоволити. Галицький районний суд м. Львова ухвалою від 12.03.2025 відкрив провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження, встановивши сторонам строк для подання усіх заяв по суті справи. 17.12.2024 представниця відповідача Болюба О. подала відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представниця повідомила, що, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 у справі № 380/7958/23, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснило з 01.08.2023 [PERSON] перерахунок пенсії у порядку, встановленому Законом України № 2262-ХII. Розрахунок на доплату недоотриманої пенсії (заборгованість) з 01.04.19 по 30.07.23 становить 41996,42грн. Представник повідомила, що виплата сум, донарахованих на виконання судових рішень, здійснюється за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України, та не залежить від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. 08.04.2025 суд закрив підготовче провадження у справі, про що було внесено відповідний запис до протоколу судового засідання, перейшовши до розгляду справи по суті. У судовому засіданні представник Позивачки позов підтримав з підстав, наведених у ньому. Просив такий задовольнити. Представник Відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову з підстав, наведених у відзиві. Просив відмовити у задоволенні такого. 2. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування, висновки суду. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов до такого висновку. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У пункті 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , одружився зі [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] (а.\~с.\~13). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується відомостями свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 23). Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 22.05.2023 по справі №\~380/7958/23, яке набрало законної сили 23.06.2023, адміністративний позов [PERSON] до ГУПФ України у Львівській області задовольнив повністю, визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку пенсії [PERSON] з 01.04.2019 на підставі довідки Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, а також зобов`язав ГУПФ України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01.04.2019 на підставі довідки Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, з урахуванням проведених раніше виплат (а. с. 17-19). Нарахована на виконання вищевказаного рішення суду доплата пенсії становить 41996,42 грн., що підтверджується відповідним розрахунком (а.\~с.\~21). Таку суму не оспорює Відповідач також і у відзиві на позовну заяву. Позивачка 03.12.2024 звернулася зі заявою до Відповідача про виплату їй недоотриманої суми пенсії (наявної заборгованості) померлого чоловіка, нарахованої йому за життя, відповідно до вказаного рішення суду. У відповіді від 17.12.24 Відповідач повідомив, що на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.23 №\~380/7958/23 та від 10.11.23 № 380/22154/23 проведені відповідні перерахунки пенсії у порядку, встановленому судовими рішеннями. Відносно доплати, обчисленої чоловікові Позивачки відповідно до вказаних рішень за життя, Відповідач нічого по суті поданої заяви не повідомив. 10.02.25 Позивачка повторно звернулася до Відповідача про виплату їй недоотриманої пенсії, згідно з рішенням Львівського ОА суду. Відповідач вдруге відмовив Позивачці у заміни сторони провадження, при цьому, пославшись на порушення п. З розділу 1 Порядку при оформлення заяви. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Окрім того, відповідно ч.1 ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права і обов`язки мають усі фізичні особи. Відповідно до частини ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю. Згідно зі статтею 1219 ЦК України не входять складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) права на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України. У статті 1227 ЦК України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Спеціальний закон, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. У частинах другій та третій статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Окрім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23.09.2020 у справі №428/6685/19, від 30.01.2024 у справі № 420/8604/21. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.02.2022 у справі №243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати». Згідно зі ст.ст.1218, 1227 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суми пенсії, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. У пунктах 1 і 4 частини 1 статті 1219 ЦК України закріплено, що особисті немайнові права, а також права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом, не входять до складу спадщини, оскільки є правами та обов`язками, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що право на перерахунок пенсії є особистим правом, яке нерозривно пов`язано з особою та не входить до складу спадщини. Тобто, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 484/3648/16-а. Отже, [PERSON] має право на виплату нарахованої, але неотриманої її чоловіком пенсії у розмірі 41996,42 грн. Доводи представника Відповідача про те, що стягнення з рахунків Відповідача призначених для виплати пенсій, конкретних сум може поставити під загрозу функціонування Пенсійного фонду та нанести шкоду необмеженій кількості осіб, є надуманими та безпідставними з огляду на таке. Заборгованість перед спадкодавцем виникла через неналежну діяльність саме Відповідача, який несвоєчасно виконав свої зобов`язання та, до того ж, вчинив дії, які змусили спадкодавця звернутися до суду за захистом своїх інтересів. Зазначене твердження, на думку суду, є абсолютно надуманим, адже Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Тобто своєчасне проведення соціальних виплат є прямим обов`язком Відповідача. Більше того, у цій справі має місце ситуація коли спадкодавець помер, так і не дочекавшись отримання належних йому за законом виплат. Як пряме виконання своїх обов`язків і зобов`язань перед спадкоємцем «може поставити під загрозу функціонування Пенсійного фонду та нанести шкоду необмеженій кількості осіб» для суду, є незрозумілим. Фактично Відповідач визнав наявність заборгованості перед Позивачкою, а також її розмір. Отже, у спірних правовідносинах Відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав Позивачки, як спадкоємця, на отримання усього належного їй спадкового майна. Враховуючи, що Позивачка має право, як спадкоємець, на отримання нарахованих, але не виплачених у повному обсязі сум пенсії, які входять до складу спадщини і не були отримані спадкодавцем за життя, проаналізувавши у сукупності надані докази, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Ухвалюючи рішення у цій справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача суму сплаченого позивачем судового збору у повному розмірі, що становить 1211,20 грн.

Outcome: approved