Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

В провадження судді 04 квітня 2025 року надійшла вищевказана заява. В обґрунтування заяви, заявник зазначає, що 31 березня 2025 року оприлюднено рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу, яким частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП. Проте, судом не вирішено питання про судові витрати позивача [PERSON] . Просить ухвалити додаткове рішення щодо питання про стягнення з відповідача понесених судових витрат у сумі 20 000,00грн. Представник відповідача [PERSON] адвокат Трофименко М.В. надала до суду заяву про розгляд заяви без участі відповідача та його представника. Інші сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, про причини не явки не повідомляли. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється через неявку всіх учасників справи. Дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви, суд дійшов висновку про задоволення заяви. Встановлено, що Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 28 березня 2025 року ухвалено рішення у цивільній справі за позовом адвоката Леонтенко Віктора Вікторовича, який діє від імені та інтересів [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія», про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яким позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 54\~069,86 гривень та судовий збір в розмірі 605,60 гривень. Повернуто [PERSON] з державного бюджету судовий збір в розмірі 605,60 гривень. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] - відмовлено в повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. За змістом частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Під час судового розгляду спору по суті сторона позивача заявила про намір подати докази понесення судових витрат після ухвалення судового рішення, враховуючи що стадія судових дебат наразі не передбачена ЦПК України. Попередній розрахунок витрат стороною позивача надавався до ухвалення рішення разом із позовною заявою. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України). Враховуючи, що суд при ухваленні рішення не вирішив питання про стягнення витрат на правничу професійну допомогу, понесених стороною позивача, суд вважає, що заява адвоката Леонтенка Віктора Вікторовича, про ухвалення додаткового рішення по справі №210/4526/24 підлягає задоволенню. Суд виходить з того, що положеннями\~ст. 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі\~ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3\~ст. 2 ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до частини другох статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною (постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі 755/9215/15-ц). Як вбачається із матеріалів справи на підтвердження витрат позивача на правову допомогу, останнім було додано такі документи: Копія договору про надання правової допомоги від 10.07.2024 року № 10072024, копія квитанції до прибуткового касового ордера №18 від 15.07.2024 року, додаткова угода від 01.10.2024 року до договору №100724 від 10.07.2024 року, акт прийомки-передачі наданих послуг від 02.04.2025 року за договором №100724 від 10.07.2024 року, копія квитанції до прибуткового касового ордера №07 від 03.04.2025 року. Також з матеріалів справи вбачається, що представник позивача, адвокат Леонтенко В.В. до пред"явлення позову скеровував запити , спрямовані на збір документів, необхідних для підготовки позовної заяви. Під час судового розгляду, адвокат Леонтенко В.В. прийняв участь у 6 (шести) судових засіданнях, подавав клопотання та заяви щодо предмету позову. Згідно договору № 100724 від 10.07.2024 року (Розділ 4), укладеного між адвокатом Леонтенко В.В. та позивачкою, винагорода (гонорар) сплачується у наступному порядку: 5000,00грн. оплата послуг із надання консультацій, збору доказів, підготовку позовної заяви; у подальшому - 1500,00грн. за одну годину (у т.ч. неповну) предстаницьких послуг. Оплата цих послуг здійснюється протягом трьох календарних днів з моменту ухвалення судового рішення (а.с. 22 зворот). За підготовку та подання позовної заяви Позивачка сплатила АБ "Леонтенко і Партнери" 5000,00грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 18 від 15.07.2024 (а.с. 23). Статус Леонтенко В.В. як адвоката підтверджено свідоцтвом про право на занятя адвокатською діяльністю, а повноваження, окрім договору, відповідним ордером (а.с. 24-25). Крім того, додатковою угодою від 01.102024 року до Договору № 100724 сторони узгодили, що вартість представницьких послуг в судових засіданнях становить 2500,00грн. за одне засідання. Таким чином, сторона позивача просить суд стягнути з відповідача [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн., що додатково обгрунтовує Актом приймання-передачі наданих послуг від 02 квітня 2025 року. Під час судового розгляду відповідач визнав позовні вимоги, клопотань про зменшення розміру витрат на правову допомогу не подавав. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі у розмірі 20000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився та здійснив їх оплату. Перевіркою наданого розрахунку витрат на професійну правничу допомогу не встановлено розбіжностей з умовами договору в сукупності з обсягом виконаної роботи. Враховуючи характер виконаної адвокатом Леонтенком В.В. послуги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з кількості судових засідань, у яких адвокат Леонтенко В.В. прийняв участь, досудову роботу по збору документів, подання процесуальних заяв під час судового розгляду, складність справи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн. Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. За таких обставин, судом ухвалюється додаткове рішення про стягнення правової допомоги з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved