Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Заява мотивована тим, що він є [PERSON] , уродженець с. Прохори Борзнянського (Ніжинського) району Чернігівської області, [INFO] . У шлюбі з [PERSON] у нього народилась дочка [PERSON] , [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 14 жовтня 1998 року зроблено відповідний запис за № 114, серія [NUMBER] . У вищезазначеному свідоцтві про народження дитини в графі «батьки» батьком зазначено - [PERSON] , її матір`ю зазначено - [PERSON] . Його дочка [PERSON] померла внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків, про що було здійснено відповідний запис № 130 та видано Носівською міською радою свідоцтво про смерть від 25 квітня 2024 року. При видачі свідоцтва про народження в ньому була допущена помилка, а саме невірно вказане ім`я в графі батько, замість « [PERSON] » помилково вказано « [PERSON] » через апостроф. А також по батькові дочки зазначено з апострофом « [PERSON] » замість « [PERSON] » без апострофа. Ім`я заявника « [PERSON] » підтверджується паспортом громадянина України, серія [NUMBER] , а також карткою фізичної особи - платника податків, видане на ім`я - [PERSON] . Відповідно до паспорту громадянина України, серія [NUMBER] , на сторінці 7 зазначено, що в нього є дочка - [PERSON] , [INFO] . 29.08.2024 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногор О.В. повідомлено заявника про неможливість прийняття заяви про прийняття спадщини після померлої дочки у зв`язку з не підтвердженням родинних відносин, через те, що нотаріус виявив різне написання імені заявника та по батькові дочки, а саме: наявність та відсутність апострофу відповідно. Інших будь-яких доводів чи міркувань заява [PERSON] не містить. У судовому засіданні представник заявника адвокат Кашуба М.О. заяву підтримав, зазначив аналогічні доводи, викладені у заяві до суду. Додатково на запитання суду пояснив, що задоволення такої заяви необхідне заявнику для реалізації його прав на спадщину та вирішення інших соціальних питань, в тому числі, відповідних виплат після смерті дочки. Вважає, що для виправлення помилки у свідоцтві про народження необхідно встановити факт родинних відносин, а саме, факт того, що [PERSON] є його дочкою. Натомість, у судовому засіданні заявник у справі - [PERSON] пояснив таке. Весною 2024 року його дочка [PERSON] померла внаслідок військових дій від осколкового поранення. Враховуючи, що він не підтримував відносини з дружиною (шлюб з якою фактично розірвано) та дочкою, він не претендував ані на жодні виплати, ані на спадщину після дочки. Коли йому пояснювали, що він має право на отримання грошової компенсації за дочку, то він особисто написав письмову відмову від отримання будь-яких коштів на користь її матері. Подробиці цієї справи заявнику не відомі, оскільки він не вникав в її суть. Йому відомо, що виплатами за дочку займається її матір, чи отримала вона компенсацію, чи ні, йому достеменно не відомо, оскільки йому це не цікаво, бо особистої зацікавленості в нього щодо виплат немає. Вказану заяву його вмовив подати до суду адвокат Кашуба М.О. Для чого це йому треба, заявнику не відомо, адже його особисто ніколи не бачив, лише тричі з ним розмовляв по телефону. Як заявник розуміє ситуацію, дана заява (подана до суду) необхідна матері дочки для отримання компенсації, саме вона займається усіма питаннями після смерті дочки, в тому числі, й щодо отримання компенсації. Акцентує увагу, що сам не мав наміру звертатися до суду, оскільки не наполягає на спадщині після дочки, а також на отримання будь-яких коштів. Особисто заявнику ніхто ні в чому не відмовляв, його права ніхто не порушував. Чому він має звертатися до суду із заявами, не є зрозумілим, адже виплатами займається дружина. Також заявник знає, що ця справа тягнеться вже давно, але причини цього йому не відомі. Адвокат Кашуба М.О., який займається цією справою, йому нічого не розповідав. Зі змістом будь-яких судових рішень його не ознайомлював, жодні відповіді з державних органів для ознайомлення не надавав. Те, що для виправлення помилки у свідоцтві треба було підійти особисто до органів ДРАЦС, адвокат йому не казав. Якби він це знав, то це б давно вже зробив. Чому адвокат так робить, не відомо, усі відповіді на питання має знати дружина, яку також представляє адвокат Кашуба М.О. На вказане адвокат Кашуба М.О. суду зазначив, що дійсно він також представляє інтереси матері загиблої. Дійсно, не повідомляв подробиць цієї справи [PERSON] , оскільки не вважав за потрібне, про необхідність звернутися до органів ДРАЦС заявнику не казав, адже вважає, що це не є доцільним. З відповідями органів ДРАЦС заявника також не ознайомлював. Заінтересовані особи представників до суду не направили. Заслухавши пояснення представника заявника, заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Нормою ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно частин 3-4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. В заяві має бути зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується, до заяви має бути приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20. Такі ж умови, за яких справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду, визначено і Листом ВСУ від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Згідно з цим же документом, при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц. Отже, існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий. Якщо факт, що має юридичне значення, підлягає встановленню в позасудовому порядку, особа має використати такий порядок. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку адміністративного судочинства (схожі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19, від 18 грудня 2019 року у справі № 370/2598/16-ц, від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21). У постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 363/5518/21, від 04 травня 2022 року у справі № 372/285/21, зазначено, що заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови). З копії паспорта заявника судом установлено, що, його ім`я є [PERSON] ; він народився [INFO] в с. Прохори Борзнянського району Чернігівської області; має трьох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] ; зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про народження дочки серії [NUMBER] , виданого Носівським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівської області 14.10.1998р., [PERSON] народилася [INFO] в м. Носівка Носівського району Чернігівської області; її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25.04.2024р. Носівською міською радою, [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Носівка Носівського району Чернігівської області, померла [INFO] в м. Чернігів Чернігівської області, про що 25 квітня 2024 року складено відповідний актовий запис № 130. Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть № 426 від 17.04.2024р., виданого КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи», по батькові померлу [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] . Фактично, питання заявника зводиться до того, що у свідоцтві про народження було допущено орфографічну помилку, яку треба виправити. Питання, яке порушене заявником, врегульоване Сімейним кодексом України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 14.01.2011 № 55/18793. Згідно ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» цей Закон регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження (ч. 1 ст. 6 Закону). Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Відповідно до абз. 2 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 07.07.1995р. «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», згідно з цим Законом і Правилами суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). З указаних актів слідує, що щоб виправити помилку в актових записах цивільного стану, треба звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного за місцем проживання із заявою. Внутрішньо переміщені особи (а також жителі непідконтрольної території) вправі звернутися з такою заявою до будь-якого відділу державної реєстрації актів цивільного на їх вибір (п. 2.1 «Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання»). Відділ державної реєстрації актів цивільного стану не вправі відмовити у прийнятті та розгляді заяви про внесення змін. Відповідно до п. 2.5 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається: особою, щодо якої складено актовий запис; одним із батьків неповнолітнього (малолітнього); піклувальником неповнолітнього та опікуном малолітнього; опікуном недієздатної особи; спадкоємцем померлого; представником органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви. До заяви потрібно додати (п. 2.7 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання»): свідоцтво, у якому зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті (п. 2.6 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання»). Це можуть бути наступні документи: повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян; копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому; паспорти батьків або самої особи, щодо даних якої треба внести зміни. Якщо актовий запис про народження знаходиться у архіві іншого відділу державної реєстрації актів цивільного стану, орган, куди особа звертається, повинен самостійно витребувати потрібні дані. Якщо той відділ державної реєстрації актів цивільного стану знаходиться на окупованій території, державна реєстрація актів цивільного стану підтверджується відповідними свідоцтвами, витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, якщо вони не містять незастережених виправлень, дописок чи явних ознак підробки. Зміни до втраченого свідоцтва можуть вноситися тільки після його поновлення (п. 2.9. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання»). На підставі зібраних документів та за наслідками перевірки Відділ державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану (і до свідоцтва) або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку (п. 2.12. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання»). Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику видається нове свідоцтво. На свідоцтві проставляється штамп «Повторно». Свідоцтво, подане заявником для внесення змін, анулюється та знищується у встановленому порядку (п. 2.22. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання»). Згідно п. 2.16.7. Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови № 12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» вказав, що питання про встановлення неправильності у актовому записі про народження, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Відповідно до п. 1 Постанови в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 12 Постанови заяви про встановлення факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в судовому порядку, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. У даному випадку, заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту через помилку у свідоцтві про народження його дочки, хоча законодавством прямо передбачено порядок внесення відповідних змін. Як убачається з матеріалів цієї справи, заявник (через адвоката Кашубу М.О.) звернувся до Ніжинського відділу ДРАЦС з питання виправлення помилки у свідоцтві про народження. Відповіддю від 19.12.2024 року заявника повідомлено про те, що для вирішення його питання він має особисто звернутися до органів ДРАЦС. Крім того, зазначено, що до звернення, яке було надіслано адвокатом, не було долучено відповідні повноваження на представництво заявника. Таким чином, станом на день розгляду справи, заявник, фактично, не звертався до органів ДРАЦС з питання виправлення помилки у свідоцтві. Його заява по суті не розглядалася через порушення порядку подання заяви з боку адвоката Кашуби М.О., тобто, з формальних підстав. На думку суду, права заявника, з урахуванням наданих ним пояснень в судовому засіданні, не порушені. При цьому, слід звернути увагу, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами. Це рішення є тільки підставою для одержання цих документів. Таким чином, судовий порядок встановлення факту, що має юридичне значення, використовується лише у випадку, коли чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку його встановлення. Наразі заявник не позбавлений можливості звернутись до органу місцевого самоврядування за місцем проживання із заявою про виправлення помилки у свідоцтві про народження. У разі відмови органом місцевого самоврядування у такому, заявник може звернутись, в тому числі, до окружного адміністративного суду з відповідним позовом. Проте в межах цієї справи суд не може перебирати на себе повноваження органу місцевого самоврядування та встановлювати обставини, перевірка яких здійснюється цим органом на підставі поданих особою документів та оформлюється відповідним індивідуальним рішенням. Звернення до суду перед використанням позасудового порядку, є передчасним. На думку суду, вирішення питання щодо виправлення описки у свідоцтві про народженні, яке тягнеться вже більше року, з урахуванням рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 24 липня 2024 року та ухвали Борзнянського районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2024 року, не має свого логічного завершення лише через небажання адвоката Кашуба М.О. належним чином комунікувати із заявником, що також вплинуло на рішення суду у даній справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed