Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

10.07.2024 представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просив: позбавити відповідачів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , жителів села Підгайчики Львівського району Львівської області, батьківських прав відносно їх малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стягувати з [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/3 від суми доходу на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі з 11.10.2013 року, проживають у селі Підгайчики Львівського району Львівської області, є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 3 квітня 2013 року [PERSON] , з березня 2016 року [PERSON] перебували на обліку в службі у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації, а з 2021 року і на даний час в службі у справах дітей Глинянської міської ради Львівського району Львівської області, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах. Підставою взяття дітей на облік було те, що діти виховувались у сім`ї, в якій батьки неналежним чином виконували свої батьківські обов`язки, а саме: діти були не доглянуті, педагогічно занедбані, батьки систематично вживали алкогольні напої в присутності малолітніх дітей, на фоні алкогольного сп`яніння виникали часті конфлікти та бійки, свідками яких були діти. Профілактична робота з сім`єю проводилась працівниками Золочівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, служби у справах дітей Золочівської районної адміністрації ще з 2013 року. Фахівці соціальної роботи систематично надавали соціально-консультативну допомогу, спонукали сім`ю до створення належних умов для догляду, виховання та розвитку дітей, а також дотримання належних санітарно-побутових умов у помешканні. Ця родина перебувала під соціальним супроводом у КЗ «Центр надання соціальних послуг» Глинянської міської ради з вересня 2022 року по січень 2023 року, але позитивного результату це не дало, батьки відмовились від виконання плану соціального супроводу. 12 листопада 2022 року старостою Підгайчиківського старостинського округу був здійснений виклик поліції до помешкання сім`ї [PERSON] , у зв`язку з перебуванням матері [PERSON] та батька [PERSON] у стані важкого алкогольного сп`яніння та вчинення ними психологічного та фізичного насилля над малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] , внаслідок чого діти перебували за межами дому у темну пору доби, виникла загроза їх життю та здоров?ю. Працівниками поліції було вилучено дітей із сім?ї та поміщено до дитячого відділення Перемишлянської ЦРЛ. З 14 листопада 2022 року службою у справах дітей Глинянської міської ради, малолітніх [PERSON] та [PERSON] було поміщено до дитячого притулку служби у справах дітей Львівської ОДА. Рішенням виконавчого комітету Глинянської міської ради № 14 від 22.02.2023 року [PERSON] та [PERSON] влаштовано у дитячий будинок «Благодать», за адресою [ADDRESS] , де вони і перебувають на даний час. Враховуючи вищевикладене, та те, що на даний час ситуація щодо спілкування, виховання, та участі батьків [PERSON] та [PERSON] у житті їх дітей [PERSON] та [PERSON] не покращились, відповідно представник відповідача звертається в суд з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Представник позивача в судове засідання не з`явилися, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідачі в судове засідання вкотре не з`явилися, належним чином повідомлялися про час і дату розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалося. Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на таке. Відповідно до ч. 3 ст. 200, 206 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , видані Підгайчиківською сільською радою Золочівського району Львівської області [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення № 14 від 22 лютого 2024 року виконавчого комітету Глинянської міської ради Львівського району Львівської області, затверджено висновок щодо недоцільності повернення малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у сім`ю батьків гр. [PERSON] та [PERSON] . У відповіді на запит № 4569 від 19 червня 2024 року Відділення поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 2 зазнвчено, що відносно гр. [PERSON] , 1980 року народження, жительки с. Підгайчики, Глинянської ТГ Львівської області, складено наступні адміністративні протоколи за ст. 184 ч. 1 КупАП (неодноразово) та за ст. 173-2 ч. 1 КупАП; відносно гр. [PERSON] , 1982 року народження, жителя с. Підгайчики, Глинянської ТГ Львівської області, складено наступні адміністративні протоколи за ст. 127 ч. 1 КупАП, ст. 175 ч. 2 КупАП, ст. 178 ч. 1 КупАП, ст. 184 ч. 1 КупАП, ст. 173-2 ч. 1 КупАП (неодноразово). Згідно висновку засідання комісії з питань захисту прав дитини Глинянської міської ради затвердженого рішенням виконавчого комітету Глинянської міської ради № 76 від 28.06.2024, комісія визнала за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були влаштовані в дитячий будинок з 22 лютого 2023 року. Згідно характеристики [PERSON] , наданої директором ліцею «Просвіта» ЛМР Н. Павлів навчання дівчинці вдається важко, мовлений розвиток добрий, за рисами характеру: доброзичлива, справедлива, активна. Відповідно до характеристики [PERSON] , наданої директором ліцею «Просвіта» ЛМР Н. Павлів навчання дівчинці вдається погано, потребує постійної допомоги, швидко перемикається із одного виду діяльності на інший, але пам`ять розвинена недостатньо. Виконує усі інструкції вчителя, діє за встановленими правилами. З інформації наданої Дитячим будинком «Благодать» вбачається, що у Приватній організації «Дитячий будинок «Благодать» з 27 лютого 2023 року проживають [PERSON] , 2013 р.н. та [PERSON] , 2013 р.н. Діти в закладі утримуються на кошти організації та благодійників, так як дитячий будинок не отримує державної допомоги. Діти навчаються у Ліцеї «Просвіта» Львівської міської ради. За час проживання у даному закладі батьки дівчат - [PERSON] та [PERSON] навідували дітей лише декілька раз, останні раз у березні 2024 року. В основному спілкування батьків з дітьми здійснюється в телефонному режимі. Батьки не цікавляться умовами проживання дівчат, їх утриманням, станом здоров`я, вихованням, особистим життям та потребами, не проявляють жодних ініціатив для їх повернення їх в сім?ю. 3 дівчатами було проведено розмови про позбавлення батьків батьківських прав. Вони це сприйняли з розумінням і без негативних реакцій на цю новину. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008) в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( далі по тексту - ЄКПЛ) становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас, ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно роз`яснень пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008), зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Верховний Суд в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі, маючи реальну можливість дбати про своїх дітей, щоб забезпечити їм фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, оскільки є працездатними особами, молодого віку, хронічними чи іншими важкими захворюваннями не страждають, тобто не маючи жодних об`єктивних перешкод, свідомо нехтують виконанням батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей. При цьому, судом також встановлено, що таке збайдужіле ставлення батьків до дитини має місце вже протягом тривалого часу. Відтак, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачів відносно неповнолітніх доньок відповідатиме інтересам останніх та максимально спрямоване на захист їх прав. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (реч. 1 ч. 3 ст. 181 СК України). Ураховуючи вищенаведені фактичні обставини справи в їх сукупності, беручи до уваги інтереси дітей, рівності обов`язку обох батьків брати участь в утриманні дитини, виходячи з вимог справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення аліментів, присудивши стягнення з [PERSON] та [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліментів у розмірі 1/3 частин всіх доходів з кожного щомісячно. Оскільки позовна вимога про стягнення аліментів на отримання дітей не містить відомостей щодо особи чи установи, на користь якої необхідно здійснювати стягнення таких, відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України стягнення необхідно проводити на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадного банку України, одночасно зобов`язавши Виконавчий комітет Глинянської міської ради Львівського району - орган опіки та піклування, відкрити зазначений особистий рахунок у місячний термін з дня набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до п. 3, 13 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, учасники бойових дій - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Зважаючи на наведене вище, слід стягнути з відповідачів солідарно на користь держави судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп..

Outcome: approved