Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Адвокат Петричка Олександр Євгенович звернувся до Снятинського районного суду Івано-Франківської області в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із позовною заявою до Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача [PERSON] зазначив, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті останньої залишилось спадкове майно частка у житловому будинку [ADDRESS] . 28.05.2024 позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Білоконь К.С. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого була померла [PERSON] , якій належить відповідна частка у колгоспному дворі, проте частки у майні не визначені. Спірний житловий будинок відносився до суспільної групи «колгоспний двір» станом на 15.04.1991 в господарстві були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно кожному члену колгоспного двору належало по 1/5 частці. Частки в майні колгоспного двору не визначені, а тому позивачі просять визнати за [PERSON] право власності на 2/5 частки, за [PERSON] право власності на 1/5 частку, [PERSON] право власності на 1/5 частку, за [PERSON] право власності на 1/5 частку у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник позивачів [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області Василик В.С. в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.12.2014 виконкомом Кулачківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 34. Відповідно до копії заповіту від 16.11.2007, посвідченого секретарем Кулачківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла своєму сину [PERSON] , [INFO] . З довідки № 952/02-14 від 28.05.2024, виданої державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С., вбачається, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , що проживала в с. Хом`яківка Снятинського району Івано-Франківської області, заведена спадкова справа № 130/2015. Спадкоємцем за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] є син померлої [PERSON] , [INFO] , житель с. Хом`яківка Коломийського району Івано-Франківської області. Інших спадкоємців немає. Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 953/02-31 від 28.05.2024, державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С. відмовлено у здійсненні нотаріальної дії [PERSON] , жителю с. Хом`яківка Коломийського району Івано-Франківської області, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно з довідкою № 190 від 14.06.2024, виданою виконкомом Гвіздецької селищної ради [PERSON] , 1957 року народження, станом на 15.04.1991 року в житловому будинку за адресою [ADDRESS] , двір колгоспний, були зареєстровані: [PERSON] , 1933 р.н. голова сім`ї, [PERSON] , 1957 р.н. син, [PERSON] , 1962 р.н. невістка, [PERSON] , 1988 р.н. онука, [PERSON] , 1989 р.н. онук. Згідно з копією виписки з інвентаризаційних матеріалів № 85-86/3010147 від 21.05.2024, виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», згідно з архівними даними станом на 31.12.2012, у реєстраційній книзі під реєстровим номером 45 будинок за адресою [ADDRESS] є власністю голови колгоспного двору [PERSON] , підстава виникнення права власності Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння / 09.11.1988 / Виконком Снятинської районної ради / №182 / 12.10.1988, форма власності колгоспний двір, частка не визначена. Згідно з копією заяви до Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 20.04.2015, [PERSON] , [INFO] , звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.10.1957 Гвіздецьким Рай бюро ЗАГС, [PERSON] народився [INFO] , про що 18.11.1957 складено відповідний актовий запис № 43. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно з копією довідки № 84 від 01.04.2015, виданою Кулачківською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області про те, що на день смерті [PERSON] в будинку в [ADDRESS] , зареєстровані і проживали: [PERSON] , 1957 р.н. син померлої [PERSON] , [PERSON] , 1962 р.н. невістка померлої [PERSON] , [PERSON] , 1989 р.н. внук померлої [PERSON] , [PERSON] , 1988 р.н. внука померлої [PERSON] , [PERSON] , 2006 р.н. правнук померлої [PERSON] . Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступив її син [PERSON] , який веде догляд за спадковим господарством і проживає в ньому. Заборона відчуження на майно померлої сільською радою не накладалася. Згідно з копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 40178756 від 20.04.2015, за № 57270058 зареєстрований заповіт [PERSON] . Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, № витягу: 40178817, дата видачі: 20.04.2015, за № 57357454 зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON] . Згідно з копією заяви до державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 14.08.2015, [PERSON] , [INFO] , звернулася до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.08.2015, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1933 р.н., яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 2625283300:03:004:1562 площею 0,1783 гектара в межах згідно з планом, що розташована на території Кулачківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області і належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ІІ-ІФ № 002801, виданого Кулачківською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області 21 червня 2001 року на підставі рішення сесії цієї ж ради від 29 березня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 301. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.08.2015, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1933 р.н., яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 2625283300:03:004:0709 площею 0,7595 гектара в межах згідно з планом, що розташована на території Кулачківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області і належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ІІ-ІФ № 002801, виданого Кулачківською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області 21 червня 2001 року на підставі рішення сесії цієї ж ради від 29 березня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 301. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачами свого права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, правовстановлюючий документ на який відсутній і частки у колгоспному дворі не визначені. Вказані правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~п.\~6\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~20\~від 22.12.1995\~«Про судову\~практику у\~справах за\~позовами про\~захист права\~приватної власності» роз`яснено судам, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність»\~щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору; г) згідно зі\~ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність»\~загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30.05.2008\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, згідно з наведеною Постановою при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1\~ст.\~1236\~ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З наведених матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] , відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті його матері [PERSON] . Спадщину позивач прийняв відповідно до вимог закону, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї. Однак позивач отримав від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок, а тому позивач не оформив у встановленому законом порядку своїх спадкових прав та позбавлений можливості захистити своє право власності у позасудовому порядку. Проте, суд вважає, що право позивача, у зв`язку з тим, що останній вчинив усі передбачені законом дії для прийняття спадщини, підлягає захисту, а тому позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування. Як встановлено у судовому засіданні спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а отже, їх частки у цьому майні були рівні та складали по 1/5 у кожного співвласника. Після смерті одного зі співвласників будинку [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем за заповітом став її син [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері, а відповідно став власником її 1/5 частки колгоспного двору, але не оформив свого права власності у встановленому законом порядку. Таким чином, позивачу з 15.04.1991 належить право власності на 1/5 частку будинку, а також він має право успадкувати після смерті [PERSON] її 1/5 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав до суспільної групи «колгоспний двір», а інші позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мають право власності на 1/5 частку колгоспного двору кожен, яке належить їм ще з 15.04.1991, але не було оформлено у встановленому законом порядку. На думку суду, без визнання права власності за цими позивачами на їх 1/5 частку колгоспного двору у судовому порядку не дозволить позивачу [PERSON] оформити свою спадщину за заповітом. Отже, в судовому засіданні встановлено, що доводи, викладені позивачами у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог є достовірними, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позовні вимоги адвоката Петрички Олександра Євгеновича в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Гвіздецької селищної ради ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивачів, якими судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивачів в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: approved