Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Як на підставу позову позивач посилається на те, що відповідач 07 липня 2020 року уклав кредитний договір №2031609295 з АТ "ОТП БАНК". Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору кредиту у розмірі 29 302,00 грн. Однак [PERSON] свої зобов`язання по поверненню коштів не виконав, у зв`язку із чим на даний час утворилася заборгованість в розмірі 39 569,56 грн, яку просить стягнути, а також судовий збір у розмірі 3\~028,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 9 200,00 грн. Право вимоги згідно із Договором факторингу перейшло до позивача. Процесуальні дії у справі. 05 лютого 2025 року позовна заява надійшла до суду. 11 лютого 2025 року отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 17\~лютого 2025\~року позовна\~заява прийнята\~до розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Сторони у судове засідання не з`явились, позивачем подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду цієї справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. 07 липня 2020 року між АТ "ОТП БАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір №2031609295, за умовами якого позичальник отримав кредит на загальну суму 29\~302,00 грн, з розміром процентної ставки 40% річних, кінцевий термін повернення - 07 липня 2025 року. Відповідач підписав також паспорт споживчого кредиту та графік платежів. Як видно із виписки по особовим рахункам відповідача у АТ "ОТП БАНК" з 07 липня 2020 року по 21 червня 2024 року відповідачу були зараховані кредитні кошти у загальному розмірі 29 302,00 грн. Однак, в порушення вимог кредитного договору, свої зобов`язання за цим договором, відповідач належним чином не виконав, що потягло за собою виникнення заборгованості. Із наданого\~позивачем розрахунку\~заборгованості видно,\~що станом\~на 21\~червня 2024\~року заборгованість\~за кредитним\~договором становить\~39\~569 грн 56 коп., яка складається із: тіла кредиту у розмірі 20 384,01 грн, заборгованості за відсотками 19 185,55 грн. Доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості, відповідачем суду не надано. 21\~червня 2024\~року АТ\~"ОТП\~БАНК" уклало\~з ТОВ\~«ФК «ЕЛІТ\~ФІНАНС» Договір\~факторингу №021/06/24,\~відповідно до\~якого до\~останнього перейшло\~право вимоги\~до відповідача\~за договором\~№2031609295\~від 07\~липня 2020\~року у\~розмірі 39\~569 грн 56 коп. Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.536\~ЦК України,\~за користування\~чужими грошовими\~коштами боржник\~зобов`язаний сплачувати\~проценти,\~якщо інше\~не встановлено\~договором між\~фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Відповідно до\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з положеннями ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Стаття 1082 ЦК України\~передбачає, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору 07 липня 2020 року за №2031609295 АТ "ОТП БАНК" з відповідачем та порушення ним взятих на себе зобов`язань. Відповідачем не надано заперечень щодо того, що він підписував договір про надання кредиту, отримував кредитні кошти, а також користувався ними, тобто та обставина, що відповідач отримав від позивача кредит, не спростована. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що відповідач не здійснював погашення боргу за кредитом належним чином, не сплачував відсотки за користування ним, що вказує на наявність заборгованості по кредиту. Оскільки доказів відсутності заборгованості по кредитному договору відповідач суду не надав, суд не бачить підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 3\~028,00 грн. Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 9\~200,00 грн, суд виходить з такого. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі №922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Так, судом встановлено, що 03 липня 2024 року між позивачем та адвокатом Литвиненко О.І. було укладено договір про надання правничої допомоги. Позивач на підтвердження понесених витрат надав акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 15 липня 2024 року згідно з договором про надання правничої допомоги від 03 липня 2024 року. Суд вважає завищеною вартість наданих послуг представником позивача. \~ \~ \~ \~Так, на переконання суду, дії щодо аналізу правових висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7 000,00 грн. В стягненні\~іншої частини\~таких витрат\~ позивачу\~необхідно відмовити. З огляду на викладене,

Outcome: approved