Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Фінтраст Україна» звернулось до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову позивач зазначає, що 02.02.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» і фізичною особою, якою є\~ [PERSON] за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «АВЕНТУС Україна», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 6329799. Відповідно до\~ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»\~- зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов 'язків та оформлена в електронній формі . Зазначений Кредитний договір: - як вбачається із його змісту, разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений; - у відповідності до норм ч. 1\~ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування»\~був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених\~ Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до\~ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання зазначених вимог, Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор М325804, для підписання Кредитного договору №6110468 від 17.11.2022 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 15000,00 грн.; строк кредитування - 360 днів; строк платежів зі сплати процентів\~кожні 30 днів; базовий період-18 днів; знижена % ставка\~0,597% в день; стандартна % ставка - 1,99% в день. Відповідно до вище наведеного, обґрунтованим висновком є те, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між Позивачем та Відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані Відповідачу. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору, здійснивши перерахування коштів на банківську картку № [NUMBER] . На підтвердження факту видачі кредиту, Кредитодавець додав до цієї Позовної заяви документи що підтверджують перерахування кредитних коштів. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти Відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. В подальшому, Відповідач всупереч умовам Кредитного договору,\~ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»\~та ст.ст.\~525,\~526,\~530,\~536,\~610,\~612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами Кредитного договору. 04.03.2023 року [PERSON] не здійснила платіж оплати процентів на рахунок кредитора та не сплатила тіло кредиту. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів за період з 25.09.2023 по 23.11.2023 року в межах строку договору відповідно до наступного:15000 грн * 1,99% = 298,5 грн * 60 календарних днів = 17910 грн. 25 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу №25.09/23-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 25 вересня 2023 року до договору факторингу №25.09/23-Ф від 25 вересня 2023 року, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 41865,00 грн., з яких: -15000,00 грн\~сума заборгованості за основною сумою боргу; -26865,00 грн\~сума заборгованості за відсотками; -0,00 грн\~сума заборгованості за пенею. Також Позивачем надано розрахунок заборгованості на день звернення до суду, згідно якого загальний розмір грошових вимог Позивача до Відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору № 6329799 становить 59\~775.0 грн., що складається з: - прострочена заборгованість за кредитом\~15000,00 гривень; - нараховані проценти позивачем за 60 календарних днів\~17910 гривень; -прострочена заборгованість за нарахованими процентами\~26865,00гривень. Таким чином, з боку Відповідача по відношенню до Позивача має місце свідоме порушення зобов`язання, визначеного в Кредитному договорі, що відповідно тягне за собою правові наслідки, встановлені Кредитним договором або законом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2024 цивільну справу № 208/8508/24 було розподілено судді Гречаній В.Г. Відповідно до відомостей Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, які отримані судом 11.09.2024 р., відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 12.09.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 12.09.2024 року за клопотанням позивача про витребування доказів по справі було витребувано від АТ «ПУМБ» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] , а також підтвердження факту зарахування коштів 02.02.2023 року на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ «ПУМБ», у сумі 15000,00 грн. від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». 18 листопада 2024 року на адресу суду надійшла відповідь від АТ «ПУМБ» щодо емітованої на ім`я [PERSON] платіжної картки, а також зарахування 02.02.2023 на дану картку 15000,00грн. Ухвалою суду від 05.03.2025 року за клопотанням представника позивача по справі було змінено назву позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Фінтраст Капітал». Позивачем у клопотанні було надано згоду на заочний розгляд справи та винесення заочного рішення. Відповідач\~в судове\~засідання не\~з`явилась,\~причини своєї\~неявки суду\~не повідомила.\~Правом на\~подання відзиву\~на позовну\~заяву не\~скористалася.Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод\~(РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9\~Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280,281,\~282\~ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено, що 02.02.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» і фізичною особою, якою є\~ [PERSON] за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «АВЕНТУС Україна», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 6329799. На виконання зазначених вимог, Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор С4128, для підписання Кредитного договору №6329799 від 02.02.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 15000,00 грн.; строк кредитування - 360 днів; строк платежів зі сплати процентів\~кожні 30 днів; базовий період-18 днів; знижена % ставка\~0,597% в день; стандартна % ставка - 1,99% в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору, здійснивши перерахування коштів на банківську картку № [NUMBER] . Згідно до листа АТ «ПУМБ» від 18.11.2024 року, на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] ,\~а також 02.02.2023 року на картку № [NUMBER] було зарахування коштів у сумі 15000,00грн. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів за період з 25.09.2023 по 23.11.2023 року в межах строку договору відповідно до наступного:15000 грн * 1,99% = 298,5 грн * 60 календарних днів = 17910 грн. 25 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу №25.09/23-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 25 вересня 2023 року до договору факторингу №25.09/23-Ф від 25 вересня 2023 року, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 41865,00 грн., з яких: -15000,00 грн\~сума заборгованості за основною сумою боргу; -26865,00 грн\~сума заборгованості за відсотками; -0,00 грн\~сума заборгованості за пенею. Також Позивачем надано розрахунок заборгованості на день звернення до суду, згідно якого загальний розмір грошових вимог Позивача до Відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору № 6329799 становить 59\~775.0 грн., що складається з: - прострочена заборгованість за кредитом\~15000,00 гривень; - нараховані проценти позивачем за 60 календарних днів\~17910 гривень; -прострочена заборгованість за нарахованими процентами\~26865,00гривень. Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України\~визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Частиною другою\~статті 78 ЦПК України\~встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно положень ч. 1ст. 1054\~ЦК України, за\~кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статей\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 1\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. У частині першій\~статті 218 ЦК України\~передбачено, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Відповідно до абз. 2 ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ч. 1 ст. 1055 ЦК України\~передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст. 12 цього Закону\~є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 13\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~ст. 64 ЦПК України. У даному випадку правовідносини між сторонами справи виникли на підставі укладеного в електронній формі кредитного договору з використанням визначених сторонами ідентифікаторів особи, яка отримує кредитні кошти, що належним чином відповідає вимогам профільного законодавства, зокрема, ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію». Так, зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором, номер пароля С4128. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд доходить висновку, що кредитний договір № 6329799 від 02.02.2023 року укладений сторонами у спосіб визначений чинним законодавством України. Отже, на підтвердження існування договірних відносин позивачем по справі було надано кредитний договір №6329799 від 02.02.2023 року, паспорт споживчого кредиту. Усі документи підписані відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С4128. Судом встановлено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 15000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується листом АТ «ПУМБ» від 18.11.2024 року. Факт укладення кредитного договору та отримання за договором кредитних коштів (кредиту) у визначеному договором розмірі відповідач не заперечувала, тому, з огляду на положення ч. 1ст. 82 ЦПК України, суд визнав вказані обставини встановленими. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. Частиною 1статті 1048\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу(частина 1статті 1050 ЦК України). Так, за умовами укладеного сторонами договору кредиту від 02.02.2023 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало [PERSON] суму кредиту 15000,00 грн., а остання зобов`язувалася повернути гроші у повному обсязі протягом 360 днів . Відповідно до кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за наступною ставкою: стандартна процентна ставка\~1,99 % за кожен день користування кредитом. Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування (стаття 1048 ЦК України). Отже, обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами у сумі 17910,00 грн. за 60 календарних днів з 25.09.2023 по 23.11.2023 року в межах строку договору. Поряд з цим відповідачем до суду не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності. Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що кредитний договір № 6329799 від 2.02.2023 року укладений у спосіб, визначений чинним законодавством та матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» по стягненню заборгованості, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на користь позивача підлягають задоволенню. Згідно з ч. 3\~ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Позивачем понесені судові витрати у розмірі 2422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 1702 від 08 серпня 2024 року, як судові витрати на оплату судового збору при зверненні із позовом. Враховуючи прийняття рішення про задоволення позовних вимог, згідно до\~ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню у повному обсязі відповідачем, на користь позивача. Згідно до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених позовних вимог, а враховуючи встановлених підстав для задоволення заявлених вимог у повному обсязі, підлягають покладенню на відповідача у повному обсязі. У справі заявлено до відшкодування витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. 17липня 2024 року позивачем укладено договір про надання правничої допомоги№17/07-2024. Згідно наданого Акту виконаних робіт від 06.08.2024 року, було надано наступні юридичні послуги: 1) зустріч адвоката та клієнта для надання первинної консультації та аналізу наданих документів\~1 година по 1000 грн, всього 1000,00 грн; 2) аналіз практики та правових позицій Верховного суду у даних правовідносинах, необхідних при підготовці позовної заяви\~1 година по 1000 грн, всього 1000,00 грн; 3)оформлення додатків до позовної заяви, підготовка та направлення адвокатського запиту\~3 години по 1000 грн, а всього 3000,00 грн.; 4) підготовка позовної заяви\~4 години по 1000 грн, а всього 4000,00 грн.; 5) підготовка адвоката до судових засідань, участь в судових засіданнях\~1 година по 1000 грн, а всього 1000,00 грн. Всього вартість наданої правової допомоги становить: 10000,00 грн. Суд зауважує, що за клопотанням іншої сторони суд може зменшити витрати на професійну правничу допомогу згідно\~ст. 137 ЦПК України, в той час як критерії, визначені\~ст. 141 ЦПК України, судом застосовуються незалежно від наявності іншої сторони у справі. Змістовно аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21, що є релевантним до обставин цієї справи виходячи з тотожності відповідних положень законодавства. Згідно п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до змісту п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~у разі задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача. За ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд визнає належними докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а такі витрати\~пов`язаними з розглядом справи. Водночас, суд не визнає такі витрати обґрунтованими та пропорційними до предмета спору. Так, зміст додаткової угоди наданих документів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу свідчить про те, що характер виконуваної адвокатом роботи має однотипний характер, відповідні роботи є подібними, в зв`язку з чим їх виконання не вимагає значних інтелектуальних зусиль та часових витрат. Також заявлений до відшкодування розмір витрат на адвоката є неспівмірним з ціної позову. Також суд зауважує що за змістом послуга з консультування з вивченням матеріалів справи, аналізу, зустрічей з клієнтом, підготовка супутніх документів входить до послуги зі складання позовної заяви, її виокремлення має штучний характер. Зважаючи на вказане, суд констатує наявність підстав для зменшення заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу з 10000,00 грн до 2000 грн. Подібне правозастосування здійснено Дніпровським апеляційним судом у постанові від 03.08.2024 року у справі №172/149/24, від 01.08.2024 року у справі №172/160/24.

Outcome: partial