Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

ТзОВ "ФК" ФК" (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просила: - стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договорами факторингу у загальному розмірі 51727,6 грн, а саме: за договором факторингу №24.05/2024 в розмірі 44078 грн., з яких: 6300 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30218 грн - сума заборгованості за процентами; 7560 грн - нараховані проценти за 60 календарних днів; за договором факторингу №27.05/24-Ф в розмірі 7649,6 грн, з яких: 2000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3261,6 грн - сума заборгованості за процентами; 2388 грн - нараховані проценти за 60 календарних днів. Також сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 15000 грн. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 24.09.2023 між ТзОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та відповідачем було укладено кредитний договір №4005594. Такий договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті, шляхом перевірки ТзОВ правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефона відповідача, вказаному при вході до особистого кабінета. Відповідачу було в безготівковій формі перераховано за реквізитами платіжної картки кошти, на умовах повернення, які було йому відомі. 24.05.2024 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та позивачем, було укладено договір факторингу №24/05/2024, у відповідності до якого останнім прийнято за плату право вимоги до відповідача від ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" за договором №4005594 від 24.09.2023 року загальна сума заборгованості склала 36518 грн, з яких: 6300 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30218 грн - сума заборгованості за процентами; 7560 грн - нараховані проценти за 60 календарних днів, які відповідач не повертає позивачу . 24.09.2023 між ТзОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та відповідачем було укладено кредитний договір №7100383. Такий договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті, шляхом перевірки ТзОВ правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефона відповідача, вказаному при вході до особистого кабінета. Відповідачу було в безготівковій формі перераховано за реквізитами платіжної картки кошти, на умовах повернення, які було йому відомі. 27.05.2024 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та позивачем, було укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, у відповідності до якого останнім прийнято за плату право вимоги до відповідача від ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" за договором №7100383 від 24.09.2023 року загальна сума заборгованості склала 7649,6 грн, з яких: : 2000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3261, 6 грн - сума заборгованості за процентами; 2388 грн - нараховані проценти за 60 календарних днів. які відповідач не повертає позивачу. Ухвалою суду від 16.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву та витребувано у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30) документи, що містять інформацію щодо належності платіжної картки [NUMBER] - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), та підтверджують факт зарахування коштів 24.09.2023 на дану платіжну картку у сумі 2000 грн, за ініціативою ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" 9код ЄДРПОУ 41078230) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ "ФК "КОНТРАКТОВИЙ ДІМ". Ухвалою суду\~від 11.03.2025\~витребувано від\~Акціонерного товариства\~"КБ\~"ПриватБанк"\~49094,\~м.\~Дніпро,\~вул.\~Набережна Перемоги,\~30,\~наступну інформацію:\~ - документи, що містять інформацію щодо належності платіжної картки [NUMBER] - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), та підтверджують факт зарахування коштів 24.09.2023 на дану платіжну картку у сумі 6300 грн, за ініціативою ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення". Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Разом з тим, відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. В силу вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (визначені в ст. 82 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Суд, дослідивши зібрані докази, встановив, що 24.09.2023 позивач надав позичальнику грошові кошти в розмірі 2000,00 грн та 6300,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , а факт передачі грошових коштів позивачем відповідачеві підтверджується інформацією наданою на виконання ухвали суду від 29.01.2025 та 11.03.2025 АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якої встановлено, що на ім`я відповідача в банку було емітовано карту № [NUMBER] на яку 24.09.2023 здійснено переказ коштів на суму 2000,00 грн та 6300,00 грн. Попри подані представником позивача кредитних договорів: №7100383 від 24.09.2023; №4005594 від 24.09.2023; паспорти кредиту та розрахунки заборгованості, а також договори факторингу, укладених між позивачем та: ТзОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА"; ТзОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", доказів, які могли б надати суду можливість встановити наявність чи відсутність зобов`язань відповідача перед позивачем, зокрема виписки по рахунку у формі встановленій НБУ, суду не надано. Суд вважає, що додатки до договору факторингу (акти прийому-передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників, в яких зазначено прізвище, ім`я та по батькові боржника, номер договору, дата його укладання та сума боргу) без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримав відповідач за укладеними договорами, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, а яка частина сплачена не була у межах строку кредитування. Суд зауважує, що доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідача не може бути підтвердженням існування його заборгованості перед позивачем, оскільки цей розрахунок не є первинним документом, він не відповідає вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а також п. 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ №75 від 04.07.2018. На підтвердження заборгованості за кредитним договором мають бути подані первинні документи, які відповідають вимогам вказаних норм Закону і Положенням. \~ \~ \~ \~Так, первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Суд вважає, що лише виписки з рахунків позикодавців та позивача є належними та допустимими доказами, що підтверджують надходження чи відсутність надходження коштів від відповідача, вміщують записи про операції та є підтвердженням виконаних операцій. Однак, позивачем не надано виписок з рахунків первісних кредиторів та позивача, які б містили всі необхідні реквізити та відомості за ними та могли б підтвердити надходження чи відсутність надходження коштів від відповідача. Оцінивши подані позивачем докази, суд вважає їх недостатніми, оскільки вони не підтверджують заборгованість відповідача. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають. Суд, вирішуючи питання судових витрат керується ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, а оскільки в задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем на його рахунок.

Outcome: dismissed