Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Представник [PERSON] від імені заявника [PERSON] 11 жовтня 2024 року подала до суду заяву про встановлення факту постійного проживання заявника [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] по [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. В обгрунтування заяви посилалася на те, що згідно ч.1 ст.\~1221\~ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. На час смерті [INFO] спадкодавець [PERSON] проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] . [PERSON] до одруження із заявницею [PERSON] , був одружений із [PERSON] ,яка померла [INFO] . Спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON] [INFO] складалася із житлового будинку та земельної ділянки, паїв. [PERSON] після смерті своєї жінки [PERSON] написав заяву в нотаріальну контору на прийняття спадщини, але отримав свідоцтво про право на спадщину тільки на житловий будинок розташований в [ADDRESS] , спадщина на земельну ділянку та паї, залишилася відкритою. Метою звернення у даній справі є доведення факту постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини для подальшого вчинення передбачених законом дій, для прийняття спадщини. [PERSON] зареєструвала із [PERSON] шлюб 18 січня 2008 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції. Після одруження вона стала проживати разом із спадкодавцем [PERSON] у житловому будинку, розташованому в [ADDRESS] . [PERSON] був старшим за неї на 13 років і на час одруження із заявницею у 2008 році йому виповнилося 71 рік. Стан здоров`я [PERSON] був незадовільним, він часто хворів, потребував лікування, постійного догляду та допомоги. Через його стан здоров`я вона після одруження переїхала проживати до [PERSON] , однак не зареєструвала там місце свого проживання. Після одруження, у грудні 2008 року, [PERSON] подарував заявнику [PERSON] 1/2 частину житлового будинку, а в 2013\~році [PERSON] подарував заявниці іншу частину будинку. Таким чином, на час смерті [PERSON] їй в цілому належав вказаний житловий будинок в якому заявниця проживала, а в \~2021\~році зареєструвала там своє місце проживання. Згідно з ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт проживання із спадкодавцем [PERSON] можуть підтвердити свідки, а інші спадкоємці, які б могли би прийняти спадщину після смерті спадкодавця, відсутні. У п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб так за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, яка у разі відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема у такому випадку суди повинні розглядати заяви про встановлення проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином для звернення до суду із позовною заявою за правилами позовного провадження відсутні підстави, оскільки встановлення фактів, що мають юридичне значення не можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб у зв`язку з їх відсутністю. Від встановлення цього факту залежить виникнення прав заявника та можливість їх подальшої реалізації, однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку, у зв`язку з чим заявниця вимушена звернутися до суду. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 15\~жовтня 2024\~року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 25 листопада 2024 року, яке було відкладено, востаннє на 10 лютого 2025 року. Під час судового розгляду заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Кохман М.В. у підтримання вимог посилалися на обставини, викладені у заяві. Представник заінтересованої особи Тячівської державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомлений, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, у зв`язку із чим суд постановив ухвалу про розгляд справи за відсутності представника на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення заявниці, пояснення свідків, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення заяви [PERSON] з таких підстав. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Із свідоцтва про смерть відомо, що [PERSON] , померла [INFO] у м. Тячів Закарпатської області про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області складено актовий запис № 42 (а. с. 12). Із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06 грудня 2006 року державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори та витягу з Державного реєстру правочинів відомо, що [PERSON] після смерті своє дружини [PERSON] , котра померла [INFO] успадкував частину житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] ( а.с. 6). \~ \~ \~ \~Із свідоцтва про шлюб видно, що [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 18 січня 2008 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області складено актовий запис № 7 (а. с. 14). Із договору дарування відомо, що [PERSON] 22 грудня 2008 року подарував своїй дружині - [PERSON] частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] (а. с. 9). Із договору дарування відомо, що [PERSON] 12 березня 2013 року подарував своїй дружині - [PERSON] частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] (а. с. 8). Із свідоцтва про смерть відомо, що [PERSON] помер [INFO] у с. Тячівка Тячівського району Закарпатської області у віці 78 років про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області складено актовий запис № 48 (а. с. 13). Свідки [PERSON] та [PERSON] під час судового розгляду показали, що вони із заявником є сусідами, [PERSON] після реєстрації шлюбу постійно проживала за у [ADDRESS] , оскільки [PERSON] хворів, був лежачий і потребувала постійного догляду, який здійснювала [PERSON] . Від попереднього шлюбу [PERSON] із [PERSON] спільних дітей не було. Із фотокопії паспорта громадянина України вбачається, що [PERSON] зареєструвала своє місце проживання у [ADDRESS] 22 липня 2021 року, тобто заявниця не була зареєстрована із спадкодавцем за однією адресою на день відкриття спадщини, а відтак вважається такою, що не прийняла спадщину і на даний час позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України,\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до вказаних правовідносин положень ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Таким чином, статтею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч. 1\~ст. 29 ЦК України). Положення\~ст. 29 ЦК України\~не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у\~ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом (постанова Верховного Суду від 10.01.2019 року в справі № 484/747/17). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявниці із спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки. Враховуючи вищенаведене, а також те, що заявниця позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність\~доказів про своєчасне прийняття спадщини, а саме факт спільного проживання заявниці та спадкодавця на момент смерті, цей факт має для заявниці юридичне значення і у інший спосіб\~підтвердити його вона не має можливості, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, у суду немає підстав ставити під сумнів факти, що містяться у матеріалах справи, оскільки такі узгоджуються між собою з відомостями, які містяться в долучених до справи доказах. Таким чином, заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved