Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

У березні 2024 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] , подана через представника [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03.11.2021 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти в еквіваленті 125000 Євро, що за курсом НБУ на дату укладання договору становило 3828125, 00 грн. У вказаному договорі сторони також визначили, що позика надається в строк на 8 місяців та повинна бути повернену позивачу в повному обсязі строк до 01.07.2022 року. Також сторони визначили, що незалежно від валюти повернення, розмір позики, що має бути повернутий не може бути меншим ніж 125000 Євро. Позивач в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором позики, про що свідчить п. 3.3 договору. Водночас, відповідач свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконав, у встановлений договором строк грошові кошти повернуто не було, більш того, відповідач уникає зустрічей та телефонних розмов із позивачем. Окрім того, пунктом 5.1 договору передбачено, що у випадку прострочення позичальником терміну повернення позики, він зобов`язується сплатити на користь позичальника пеню в розмірі 0,3% від суми позики за кожен день прострочення. Відповідно до цього, пеня за прострочення повернення позики за період з 01.07.2022 року по 01.03.2024 року складає 228750 Євро. Отже, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання просить суд: стягнути заборгованість з [PERSON] на користь [PERSON] за договором позики в розмірі 360015,41 Євро, з яких 125000 Євро - заборгованість за договором позики, 228750 Євро - пеня за договором позики та 6265,41 Євро три відсотки річних. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.03.2024 року у справі відкрито провадження за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.03.2024 року заяву [PERSON] про забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.05.2024 року вжито заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту та заборони відчуження на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 72, 8 кв.м. та земельну ділянку кадастровий номер 7424187300:04:000:1140. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.06.2024 року вжито заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту та заборони відчуження на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 72, 8 кв.м. та земельну ділянку кадастровий номер 7424187300:04:000:1140. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.08.2024 року у справі закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.10.2024 року визнано необгрунтованою заяву представника відповідача - адвоката Гречка Леоніда Петровича про відвід судді Журибеди О.М. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.10.2024 року у задоволенні заяви представника відповідача -адвоката Гречка Л.П. про відвід головуючого судді Журибеді О.М. відмовлено. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача Гречка Л.П. про призначення по справі судово-технічної експертизи відмовлено. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.01.2025 року у задоволенні клопотання представника відповдіача Гречка Л.П. про призначення судово-технічної експертизи відмовлено. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.03.2025 року визнано необгрунтованою заяву представника відповідача - адвоката Гречка Леоніда Петровича про відвід судді Журибеди О.М. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.03.2025 року у задоволенні заяви представника відповідача -адвоката Гречка Л.П. про відвід головуючого судді Журибеді О.М. відмовлено. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.04.2025 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено. В судовому засіданні представник позивача Кизенко Д.О. вимогу позову підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Гречка Л.П. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву. Допитаний в якості свідка відповідач [PERSON] , суду пояснив, що йому довелось підписати спірний договір позики під моральним та фізичним примусом, проте в договорі була зазначена інша сума, а саме 825000, 00 грн. Вказаний договір був підписаний у двох екземплярах на Одеській площі, його туди запросив позивач. Відповідач повідомив, що свій екзепляр не може знайти у зв`язку з переїздом. З приводу записів 3 млн. грн. у договорі зазначив, що вказаний запис не містився, сторони договору обговорювали суму 3 млн. грн. проте, не домовлялись і не записували у договір. Замість цього відповідач ввідав 25% акцій у своїй фірмі «Автобаза», що приблизно становить 120 тис. доларів США. Також вкзав, що при підписанні договору не було зазначено, ні валюти долари США, ні Євро. Вільне волевиявлення відповідача йшлося про суму у розмірі 825000, 00 грн. Відповідач визнав, що його реквізити записані ним власноручно. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що 03.11.2021 року між [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір позики, підписаний сторонами. Відповідно до п. 2.1. вказаного договору розмір позики становить 3 828125, 00 грн., що еквівалентно 125000 Євро за офіційним курсом НБУ на день укладення цього договору. Разом з тим, у даному договорі у пункті 2.1 міститься рукописне виправлення замість доларів США дописано знизу Євро. Відповідно до п. 4.1. договору позики, позика надається строком на 8 місяців та повинна бути в повному обсязі повернута позичальником позикодавцю в строк до 01.07.2022 року, при цьому вказана дата дописана рукописно. П. 4. 2 договору встановлено, що позика може бути повернута у гривні або у доларах США (абревіатура США закреслена ручкою). У день повернення позики у гривні, сторони визначають її еквівалент до доларів США, за офіційним курсом НБУ. Загальний розмір поверненої позики не може бути нижчим ніж 125000 доларів США (абревіатура США закреслена ручкою) та дописано «Євро». Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до статті 204 ЦК України вчинений сторонами правочин є дійсним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, тоді як обов`язок щодо спростування презумпції правомірності правочину покладається на відповідача. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту передачі коштів відповідачу. Відповідно до ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Тобто, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторони. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні. Відповідно до роз`яснень, що надані в п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей про належність і допустимість доказів. Виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Під час розгляду цієї справи, позивач [PERSON] не надав переконливих та належних доказів на підтвердження факту передачі відповідачу грошових коштів саме у сумі 3828125, 00 грн., що еквівалентно 125000 Євро, які він вимагає повернути відповідно до наданого до суду договору позики. У судовому засіданні відповідач не заперечував факту укладання між сторонами договору позики від 03.11.2021 року, однак заперечував отримання коштів у розмірі 3828125, 00 грн., зазначивши, що у вказаному договорі містяться дописи та не вірно вказана сума боргу, оскільки в договорі було зазначено про розмір боргу у сумі 825000, 00 грн. та договір позики від 03.11.2021 року стосувався боргових зобов`язань саме у цьому розмірі. Також вказав, що договір позики було підписано під моральним та фізичним тиском. Вказане підтверджується поясненнями наданими відповідачем при допиті в якості свідка, а також викладеною позицією у відзиві на позовну заяву. З метою захисту майнових інтересів позичальника від недобросовісного позикодавця стаття 1051 ЦК України надає позичальникові право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обставину стосовно передання чи навпаки, не передання грошових коштів або речей, доводить та сторона, яка посилається на таку обставину. При встановленні судом факту неотримання позичальником від позикодавця грошей або речей, визначених родовими ознаками, договір позики вважається не укладеним. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доводи відповідача [PERSON] та його представника про те, що договір позики від 03.11.2021 року був підписаний під моральним впливом та погрозою насильством не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду належними та допустимими доказами. Також, суд звертає увагу, що судом неодноразово ставилось питання про дослідження примірника договору відповідача, проте вказаний договір так і не був наданий для порівняння в судовому засіданні двох оригіналів. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням фактично часткового визнання позову відповідачем на суму боргу у розмірі 825000, 00 грн., суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення боргу за договором позики від 03.11.2021 року з відповідача на користь позивача у розмірі 825000, 00 грн. Згідно з ч.1,3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 5.1 договору позики передбачено, що у випадку прострочення позичальником терміну повернення позики, він зобов`язується сплатити на користь позикодавця пеню в розмірі 0,3% від суми позики за кожен день прострочення. Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь пені та 3% річних за прострочення повернення позики за період з 01.07.2022 року по 01.03.2024 року, задоволенню не підлягають. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 825000, 00 грню, то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 8250, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial