Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

І. Описова частина Короткий виклад позиції позивача та відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», в особі представника\~Тараненка А.І. через систему «Електронний суд» звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 00-10120153 від 04.11.2023 в загальній сумі 16 120 грн, а також судових витрат у справі, які складаються із судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 04.11.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] укладений договір кредитної лінії № 00-10120153, на підставі якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 5 200 грн, зобов`язавшись їх повернути в строк, визначений договором, сплативши відсотки за користування цими грошовими коштами. У подальшому, 22.01.2024 між ТОВ «Качай Гроші» (клієнт) та ТОВ «Макс Кредит» (фактор) укладений договір факторингу № 22-01/2024, відповідно до умов якого до ТОВ\~«Макс Кредит» перейшли належні ТОВ «Качай Гроші» права вимоги до боржників, що зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (строк дії такого договору\~до 25.01.2025). Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги заборгованості за договором кредитної лінії № 00-10120153 від 04.11.2023 до відповідача [PERSON] на загальну суму 11\~906 грн. Згодом 16.08.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладений договір факторингу № 16082024-МК-ЕЙС, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшли, належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, що зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, в тому числі і право вимоги заборгованості за договором кредитної лінії № 00-10120153 від 04.11.2023 до відповідача [PERSON] на загальну суму 16\~120 грн. Оскільки відповідач не виконала своїх грошових зобов`язань з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з цим позовом. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона звернула увагу на те, що відступлення майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину. Водночас відповідач не погоджується з розміром нарахованих відсотків, оскільки таке нарахування здійснювалося після закінчення кредитного договору, а також заявленими позивачем витратами на правничу допомогу через їх необґрунтованість. З огляду на вказане, [PERSON] вважала за необхідне задовольнити позов частково, стягнувши із неї 5\~980 грн, із яких 5\~200 грн - основна сума кредиту та 780 грн - відсотки. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.01.2025 відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Судове засідання, призначене на 27.02.2025, відкладено через неявку сторін, судове засідання, призначене на 20.03.2025, відкладено за клопотанням відповідача у зв`язку з необхідністю в ознайомленні з матеріалами справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначивши, що просить розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідач в судовому засіданні частково визнала позов з мотивів наведених у відзиві. Повне судове рішення складено з урахуванням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України 10.04.2025. ІІ. Мотивувальна частина рішення Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, оцінка суду За правилами ч. 1ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з договором кредитної лінії № 00-10120153 від 04.11.2023, укладеного в електронній формі між ТОВ «Качай Гроші» (кредитодавцем) та [PERSON] (позичальником), відповідач отримала кредит в сумі 5 200 грн, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Умовами договору передбачено, що кредит надається строком на 120 днів, дата повернення кредиту 03.03.2024 або достроково і позичальник зобов`язався оплатити проценти в рекомендовану дату оплати 04.12.2023 протягом дії кредитної лінії, позичальник зобов`язалась сплачувати проценти за кожний 30 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами (п. 1.3-1.3.1 договору). Знижена процентна ставка становить 0,5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом і надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати, визначеною п. 1.3.1 договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно в межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.3 договору, але не більше перших 30 днів користування кредитом, тобто з 1 по 30 день включно (п.\~1.4.1 договору). Стандартна процентна ставка складає 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом і застосовується у межах строку користування кредитом, зазначеного у п. 1.3 договору, після 30 дня користування кредитом, починаючи з 31 дня користування кредитом, по день повернення кредиту (п. 1.4.2 договору). Проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом з дня видачі кредиту до дати фактичного повного повернення кредиту протягом строку, визначеного договором (п. 3.6 договору). За надання кредиту позичальник зобов`язалась сплатити кредитодавцю комісію в розмірі 5,00 % від суми кредиту, що складає 260 грн у останній день повного погашення кредиту (п. 1.5-1.5.1 договору). Відповідно до п. 4.3.1 договору позичальник зобов`язалась повернути кредитодавцю суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначеному договором. Дата надання/видачі кредиту дата перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів кредиту в сумі 5\~200 грн на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] (п. 2.8 договору). Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором з боку позичальника (а саме одноразовий ідентифікатор 84434) та аналог власноручного підпису кредитодавця, що відтворений засобами копіювання з боку кредитодавця, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, що і власноручний підпис (п. 7.12 договору). Відповідачу [PERSON] 04.11.2023 на виконання договору кредитної лінії № 00-10120153 від 04.11.2023 кредитодавцем надано кредитні кошти в сумі 5\~200 грн шляхом їх перерахування на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ\~«Платежі Онлайн» № 204/09 від 09.09.2024 та додатком №\~1 до такої довідки, а також відповіддю на запит суду, наданою АТ КБ «Приватбанк» №\~20.1.0.0.0/7-250205/71754-БТ від 13.02.2025 (надійшла 07.03.2025 за вх. № 10125). У судовому засіданні відповідач визнала факт укладення договору кредитної лінії отримання коштів в розмірі 5\~200 грн та їх неповернення кредитодавцю. З огляду на позицію відповідача та наявні у матеріалах справи докази суд вважає доведеними вказані обставини. Щодо переходу права вимоги згідно з договором факторингу Позиція [PERSON] з цього питання полягає в тому, що, на її думку, позивач не довів, що на підставі договору факторингу набув право вимоги до відповідача. При цьому вона підкреслює, що уступка права вимоги може здійснюватися лише щодо дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав. Також звертає увагу на принцип «ніхто не може передати більше прав, ніж має сам» та відсутність доказів належного виконання позивачем своїх зобов`язань за договором факторингу, що є самостійною підставою для відмови в позові. Із досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що 22.01.2024 між ТОВ «Качай Гроші» (Клієнт) та ТОВ «Макс Кредит» (Фактор) укладений договір факторингу №\~22-01/2024. Пунктом 2.1 цього договору передбачено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) клієнту суму фінансування в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених договором. Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги за договором кредитної лінії №\~00-10120153 від 04.11.2023 до відповідача [PERSON] на загальну суму 11\~906 грн, із яких 5\~460 грн заборгованість по кредиту, 6 500 грн заборгованість відсотками. У подальшому, 16.08.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» (фактор) укладено договір факторингу № 16082024-МК/Ейс з ТОВ «Макс Кредит» (клієнт), відповідно до умов якого, у п.\~2.1, визначено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) клієнту суму фінансування в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених договором. Цього ж дня, 16.08.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та ТОВ\~«Макс Кредит» підписаний акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №\~16082024-МК/Ейс, згідно із яким фактор прийняв реєстр боржників, серед яких [PERSON] , заборгованість якої за кредитним договором №\~00-10120153 від 04.11.2023 становила 16\~120 грн (заборгованість за тілом кредиту 5\~460 грн, 10\~660 грн заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом). Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~512\~ЦК України\~кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору\~факторингу може\~бути право\~грошової вимоги,\~строк платежу\~за якою\~настав (наявна\~вимога),\~а також\~право вимоги,\~яке виникне\~в майбутньому\~(майбутня\~вимога). Майбутня\~вимога вважається\~переданою фактору\~з дня\~виникнення права\~вимоги до\~боржника.\~Якщо передання\~права грошової\~вимоги обумовлене\~певною подією,\~воно вважається\~переданим з\~моменту настання\~цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. З цього слідує, що майбутня вимога може бути предметом договору факторингу в разі\~коли існує зобов`язання, визначене певним договором, але строк платежу за яким ще не настав. На підставі цього та умов договору факторингу від 22.01.2024 № 22-01/2024 ТОВ\~«Макс Кредит» правомірно здійснено нарахування відсотків за користування кредитом у зв`язку з настанням строку для їх сплати після укладення договору факторингу до 03.03.2024, тобто до закінчення строку дії кредитної лінії. Суд також вважає, що надані позивачем докази підтверджують безперервний ланцюг уступок права вимоги із належним індивідуальним визначенням боржника, обсягу та підстав заборгованості. Одночасно суд відхиляє доводи відповідача про необхідність ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову через відсутність доказів належного виконання позивачем своїх зобов`язань за договором факторингу щодо здійснення платежу клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Цей висновок ґрунтується на тому, що відповідно до умов договорів факторингу право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку до договору. Окрім цього, суд констатує, що відповідні договори факторингу, внаслідок укладення яких позивач набув права вимоги до відповідача у справі, є чинними та перед судом заінтересованими особами питання про визнання їх недійсними не порушувалося. Також позивачем не надано доказів про те, що вона здійснила платіж клієнтові (ТОВ «Качай Гроші») на виконання свого обов`язку перед ним. Наведена в\~запереченні до\~позову правова\~позиція Верховного\~Суду,\~викладена в\~постанові від\~17.01.2020\~у справі\~№ 916/2286/16,\~ не\~може бути\~прийнятною в\~контексті цієї\~справи, оскільки за договором відступлення, який досліджувався у тій справі, сторони прямо передбачили, що перехід права вимоги відбудеться лише після здійснення повної оплати. У цій же справі договори факторингу, укладені ТОВ «Качай Гроші» ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Макс Кредит» ТОВ «ФК «ЕЙС», не містять аналогічної умови, а передбачають перехід прав вимоги з моменту підписання акту прийому-передачі реєстру. Щодо нарахування відсотків [PERSON] не погоджується з розрахунком суми заборгованості в розмірі 16\~120\~грн, яка включає 5 460 гривень тіла кредиту та 10 660 гривень заборгованості зі сплати процентів. Вона вказує, що сума кредиту становила 5 200 гривень, а процентна ставка була 0,5\~% в день на 30 днів, що становить 780 гривень процентів за 30 днів користування кредитом. Відповідачка посилається на ст. 1048 та 1054 ЦК України щодо порядку сплати процентів, а також на ст. 625 ЦК України щодо наслідків прострочення грошового зобов`язання. Вона наголошує на правовій позиції Верховного Суду про те, що після завершення строку кредитного договору банк не може нараховувати проценти за кредитом, а має право лише на 3\~% річних та інфляційні нарахування. Крім того, [PERSON] звертає увагу на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який звільняє позичальника від відповідальності за ст. 625 ЦК України та від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення в період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його скасування, а нараховані платежі підлягають списанню. За її переконанням всі нарахування процентів за користування кредитом понад 30 днів мають бути списані. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з договором кредитної лінії № 00-10120153 від 04.11.2023, укладеного в електронній формі між ТОВ «Качай Гроші» (кредитодавцем) та [PERSON] (позичальником), відповідач отримала кредит в сумі 5 200 грн, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Умовами договору передбачено, що кредит надається строком на 120 днів, дата повернення кредиту 03.03.2024 або достроково і позичальник зобов`язався оплатити проценти в рекомендовану дату оплати 04.12.2023 протягом дії кредитної лінії, позичальник зобов`язалась сплачувати проценти за кожний 30 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами (п. 1.3-1.3.1 договору). Знижена процентна ставка становить 0,5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом і надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати, визначеною п. 1.3.1 договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно в межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.3 договору, але не більше перших 30 днів користування кредитом, тобто з 1 по 30 день включно (п. 1.4.1 договору). Стандартна процентна ставка складає 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом і застосовується у межах строку користування кредитом, зазначеного у п. 1.3 договору, після 30 дня користування кредитом, починаючи з 31 дня користування кредитом, по день повернення кредиту (п. 1.4.2 договору). Проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом з дня видачі кредиту до дати фактичного повного повернення кредиту протягом строку, визначеного договором (п. 3.6 договору). За надання кредиту позичальник зобов`язалась сплатити кредитодавцю комісію в розмірі 5,00 % від суми кредиту, що складає 260 грн у останній день повного погашення кредиту (п. 1.5-1.5.1 договору). Відповідно до умов договору ТОВ «Качай гроші» нараховано [PERSON] проценти за користування кредитом за перші 30 днів (з 04.11.2023 до 04.12.2023) за зниженою процентною ставкою 0,5 % щоденно в розмірі 780 грн, які відповідачем сплачено. У подальшому з 05.12.2023 до 22.01.2024 (49 днів) проценти нараховувалися за ставкою 2,5\~% за кожний день користування кредитом, що в підсумку становить 6\~370 грн, а також у зв`язку з несплатою кредиту донараховано відсотки грейс за ставкою 2,5 % в розмірі 130 грн, а всього 6\~500 грн. Після набуття права вимоги до [PERSON] на підставі договору факторингу від 22.01.2024 № 22-01/2024 ТОВ\~«Макс Кредит» нараховано відсотки за користування кредитом з 31.01.2024 до 04.03.2024 (за 32 дні) за ставкою 2,5 % щоденно за користування кредитом, що становить 4\~160 грн. З урахуванням цього у підсумку сума, яку просить стягнути позивач становить (5\~200\~грн (тіло кредиту) + 260 грн (комісія за видачу кредиту) + 6\~500 (нараховані ТОВ «Качай гроші» відсотки за ставкою 2,5 %) + 4\~160 грн (нараховані ТОВ\~«Макс Кредит» відсотки за ставкою 2,5 %) =\~16\~120 грн. Суд вважає, що нарахована сума боргу відповідає умовам укладеного договору та вимогам чинного на час укладення договору законодавства. При цьому суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин правової позиції Верховного Суду (постанова від 09.12.2020 у справі № 176/318/15-ц), на яку посилається відповідач, щодо припинення нарахування процентів після завершення строку кредитного договору та нарахування лише трьох відсотків річних та інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки проценти, які є предметом спору, нараховані у межах строку дії кредитного договору, який закінчився 03.03.2024. Що стосується доводів відповідача щодо правових наслідків дії воєнного стану, то положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, які передбачають звільнення фізичних осіб від відповідальності за ст. 625 ЦК України у період дії воєнного стану, застосовуються до нарахувань неустойки (штрафів, пені), але не виключають нарахування процентів за користування кредитом відповідно до договору. У справі відсутні докази того, що сума 10 660 грн включає неустойку, а не виключно відсотки за користування кредитом. Враховуючи, що нарахування відсотків здійснювалося відповідно до умов договору, за період дії кредитної лінії, суд не вбачає правових підстав вважати такі нарахування неправомірними. Крім того, суд враховує, що відповідач добровільно сплатила проценти за перші 30 днів у сумі 780 грн, чим фактично підтвердила прийняття умов договору, в тому числі щодо диференційованої ставки. Зміна умов договору у зв`язку з втратою права на знижку (грейс) була прямо передбачена договором та не суперечить законодавству. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що нарахування процентів за період користування кредитом у сумі 10 660 грн здійснено на підставі та в межах дії договору кредитної лінії, у зв`язку з чим у задоволенні доводів відповідача в цій частині потрібно відмовити через їх необґрунтованість. Щодо стягнення судових витрат [PERSON] заперечує проти стягнення з неї витрат на правничу допомогу в розмірі 7\~000\~грн. Вказує на критерії реальності, необхідності та розумності розміру таких витрат, встановлені національним законодавством та практикою Європейського суду з прав людини. Вважає, що заявлена сума є завищеною з урахуванням складності справи та ринкових цін на адвокатські послуги. Пунктами 1, 4 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. ч. 1-3\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження фактично понесених витрат на правничу допомогу суду подано копії договору від 22.11.2024 №\~2211/Е про надання правничої допомоги, укладений між ТОВ\~«ФК\~«ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», додаткової угоди від 22.11.2024 №\~1 до вказаного договору, акту приймання-передачі наданих послуг від 22.11.2024. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). У постанові від 19.02.2024 у справі № 490/7096/21 та від 22.05.2024 у справі №\~205/5969/15 Верховний Суд вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу суд бере до уваги зазначений в заяві та додатках до неї обсяг виконаних адвокатом робіт: складання позовної заяви 5\~000 грн (2 год); вивчення матеріалів справи 1\~000 грн (2 год), підготовка адвокатського запиту 500 грн (1 год), підготовка та подання клопотання до суду 500 грн (1\~год). Загалом за твердженням позивача витрати на правову допомогу склали 7\~000 грн, що становить 43 % від суми позову. Водночас, суд ураховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо правового аналізу та підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною. До позовної заяви додані документи, які були в наявності у позивача, будь-яких розрахунків адвокат не здійснював. У зв`язку із цим, суд визначає вартість наданих правових послуг в розмірі 3\~000 грн (19 % від суми позову), які відповідають критерію реальності адвокатських витрат (лише підготовка позовної заяви без представництва інтересів у судових засіданнях), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складністю та ціни позову. Окрім цього, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~та\~Закону України «Про судовий збір» до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн. Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно із ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Частиною 4 ст. 435 ЦПК України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. У відповідності до ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Виходячи з аналізу зазначених норм, підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. При вирішенні питання про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду судом також враховується: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3)\~стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Проте відповідачем не наведено у заявленому клопотанні обставин, які мають характер особливих або виняткових. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання [PERSON] про розстрочення виконання рішення суду.

Outcome: approved