Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

19.11.2024 року представник позивача [PERSON] , яка підтвердила свої повноваження електронним ордером серії ВН №1435134 від 18 листопада 2024 року (а.с.25), звернулася до суду з позовом до Василівської сільської ради Болградського району Одеської області та просить постановити судове рішення, яким: - встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] є чоловіком [PERSON] , яка померла [INFO] та батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] ; - визнати за позивачем право власності на 1/5 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) та частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем померлого є його дружина [PERSON] , яка проживала з ним на час відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Спадкоємцем померлої є дочка [PERSON] , яка проживала з нею на час відкриття спадщини. [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про заведення спадкової справи, справа була заведена та спадщина була частково оформлена, але в оформленні свідоцтва про право на спадщину на частину будинку позивачці було відмовлено, тому що позивачка не надала нотаріусу документ, який підтверджує родинні відносини її батьків [PERSON] та [PERSON] . На підставі вищевикладеного позивач змушена звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів. Ухвалою судді від 25.11.2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Також цією ухвалою витребувано копію спадкової справи та витяг зі спадкового реєстру після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 20.12.2024 року до суду надійшла відповідь завідувача Арцизької ДНК, відповідно до якої спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , не заводилася, що спростовується матеріалами справи, в яких наявне свідоцтво про право на спадщину за заповітом у спадковій справі №411Б/2019, яке складене державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори, тому судом ухвалою від 05.02.2025 року повторно витребувано копію спадкової справи щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] , а також щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . Матеріали спадкових справ надійшли до суду 19.02.2025 року. Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися. Представник позивача Сахарова Н.М. в позовній заяві просила слухати справу за відсутністю позивача (а.с.2 на звороті). Представник відповідача Василівської сільської ради Болградського району Одеської області - сільський голова Бойчев П., надав 03.01.2025 року, 11.02.2025 року, 13.02.2025 року, 27.02.2025 року заяви про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.38, 47, 48, 93). Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Щодо належності спадкодавцю права власності на частину в житловому будинку. Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав до типу колгоспного двору (колгоспників) та до його складу входили члени цього двору: [PERSON] - голова домоволодіння, [PERSON] - дружина, [PERSON] - донька, [PERSON] - зять, [PERSON] - онука. На підставі ст.123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла станом на 14 квітня 1991 року, кожен член колгоспного двору придбав право власності на майно цього колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/5 частки будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Це підтверджується довідкою №620 від 26.09.2024 року, виданою Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі записів в погосподарській книзі №3 особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.12). Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. У сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису у погосподарській книзі сільської ради та відкриття особового рахунку на ім`я власника. Згідно ч.1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями, державна реєстрація прав є обов`язковою. В ч.4 ст. 3 цього ж Закону визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно із абз. 3 частини 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею свідоцтва про право власності на об`єкти ( індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалась державна реєстрація прав власності для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради ( у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Окрім цього на підставі рішення виконавчого комітету Василівської сільської ради №15 від 28 лютого 2004 року на ім`я, мовою оригіналу - російською « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] », 16 травня 2004 року було видане свідоцтво про право власності на будинок [ADDRESS] (а.с.19), яке також підтверджує право власності цих осіб, але без визначення часток. Тобто [PERSON] належала 1/5 частина вище зазначеного житлового будинку. Щодо встановлення факту. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.07.1998 року Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі актового запису №29 від 01.07.1998 року, [PERSON] , помер [INFO] (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина на усе належне йому на день смерті майно, в тому числі на вищезазначену частину у житловому будинку. На момент його смерті діяли вимоги ЦК УРСР. Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини ч.1 ст. 549 ЦК УРСР. На підставі ст.529 ЦК України єдиним спадкоємцем [PERSON] є його дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке видане 01 березня 2000 року державним нотаріусом Болградської державної нотаріальної контори Кухарєвою В.Б., зареєстроване в реєстрі за № 1438, спадкова справа № 411/2000 (а.с.10). Свідоцтво видане на право на земельний пай, розіром 3,204 в умовних кадастрових гектарів. Але в свідоцтві прізвище дружини зазначено « [PERSON] ». На частину у вище вказаному житловому будинку свідоцтво не видавалося. Судом також досліджені матеріали спадкової справи №411/2000 щодо майна [PERSON] , та встановлено, що дружина [PERSON] єдина звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та відповідно до довідки Василівського сільського голови Узуна І.І. №68 від 25.02.2000 року прийняла спадщину шляхом оплати податків (а.с.87-92). В матеріалах спадкової справи міститься свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , яке видане 03 травня 1961 року на підставі актового запису №5 Василівським бюро ЗАГС Болградського району Одеської області (а.с.90), в даному документі прізвище чоловіка мовою оригіналу вказане « [PERSON] » та після реєстрації шлюбу дружині також присвоєно прізвище « [PERSON] ». Позивачем також надано копію даного свідоцтва. З дослідженого судом свідоцтва про народження батька позивача серії [NUMBER] , виданого 12 жовтня 1950 року Болградським районним ЗАГС вбачається, що його прізвище при народженні було вказано мовою оригіналу російською « [PERSON] » (а.с.20). Позивач [PERSON] в дівочості « [PERSON] » народилася [INFO] в с.Василівка Болградського району та її батьками вказані « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.22). З наданих суду доказів простежується помилкове зазначення прізвища батька позивача в свідоцтві про одруження та в свідоцтві про народження позивача, так як первісним документом є свідоцтво про народження, в якому прізвище вказане « [PERSON] », а ні « [PERSON] », що потягло за собою помилкове зазначення даних в інших документах. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, на підставі актового запису №731 від 15.09.2014 року, [PERSON] , померла [INFO] (а.с.11). Згідно зі ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення вище вказаного факту необхідно позивачу для оформлення спадкових прав. Прізвище « [PERSON] » було присвоєно дружині після реєстрації шлюбу з [PERSON] , тому суд вважає встановленим факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] є чоловіком [PERSON] , яка померла [INFO] , а також доводиться позивачці батьком. Щодо спадкування майна. Так, судом було встановлено, що [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] все майно, в тому числі належну йому 1/5 частину в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Також встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . При житті [PERSON] склала заповіт від 13.03.2014 року, посвідчений секретарем виконкому Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Дімовою В.І., зареєстрований в реєстрі за №14, відповідно до якого заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, та на що вона за законом матиме право - [PERSON] , позивачу по справі. Заповіт не змінено та не скасовано (а.с.51). Спадкоємець за заповітом [PERSON] , є також дочкою померлої, що підтверджується: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 29 жовтня 2019 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису №16 від 02 березня 1967 року (а.с.22), відповідно до якого в графі мати вказана « [PERSON] »; - свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 11 грудня 1988 року Василівською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису №42 від 11 грудня 1988 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб та після його реєстрації дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Позивач прийняла спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, що підтверджується довідкою Василівської сільської ради Болградського району вих.№620 від 26.09.2024 року та матеріалами спадкової справи №411Б/2015, заведеною 03.03.2015 року державним нотаріусом Болградської районної нотаріальної контори Одеської області (а.с.49-62). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] судом не встановлено. Постановою державного нотаріуса Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Панашенка І.П. №469/02-14 від 20.09.2024 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджував би належність житлового будинку спадкодавцю, а також через розбіжності в прізвищах (а.с.24). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1218 та 1219 ЦК України визначено що входить до складу спадщини, а саме входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та які права та обов`язки особи не входять до складу спадщини, а саме, те що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Так, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved