Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

[PERSON] за участю заінтересованих осіб : [PERSON] та виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки і піклування звернулась до суду із заявою про визнання недієздатним [PERSON] та встановлення над ним опіки. Заява мотивована тим, що [PERSON] , [INFO] , є сином заявника, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . [PERSON] є особою з інвалідністю II групи з дитинства, інвалідність встановлена безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК, серія 12 ААБ N639082 від 05.02.2020 року. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого N1957 [PERSON] встановлено основний діагноз параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, вперше психічні розлади виникли в 2005 році: відмовлявся йти в школу, погіршився настрій та апетит, почав говорити, що не може думати. За кілька днів стан значно погіршився: перестав спати вночі, став агресивним, жорстоко побив бабусю, потрощив іграшки, виникли вичурні жести та пози, став відчувати неприємні запахи. В зв?язку з цим вперше перебував на лікуванні у 8 відділенні ВОПНЛ імені О.І.Ющенка з 09.04.2005р. по 29.06.2005р. з діагнозом: гострий поліморфний психотичний розлад. Сноговоріння. В подальшому [PERSON] неодноразово госпіталізувався до психіатричної лікарні в зв?язку з загостренням психічної хвороби. Син вів себе неадекватно, в зв?язку з чим заявник вимушена була оформити його в будинок-інтернат, однак в 2016 році вирішила забрати його додому. В зв?язку з тим, що син вів себе відносно матері агресивно, приводив сумнівні компанії, вона була вимушена придбати йому окреме житло. Нині син проживає окремо від заявника, але вона вимушена постійно контролювати його, тому що він продовжує вести себе неадекватно, висловлює маячні ідеї. Внаслідок хвороби [PERSON] має стійкий психічний розлад, не може розуміти значення своїх дій, керувати ними і потребує постійного стороннього догляду та опіки, а тому його належить визнати недієздатним та встановити над ним опіку. [PERSON] за своїм психічним станом не усвідомлює свої дії, веде себе неадекватно, не впізнає людей, нездатен до самообслуговування, не може сам себе обходити, нормально спілкуватись, орієнтуватись в обстановці, усвідомлювати події, підписувати необхідні документи та інше. Заявник [PERSON] та її представник подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують, просять їх задовольнити на підставі наявних у матеріалах справи доказів ухвалити рішення, яким визнати недієздатним [PERSON] та встановити над ним опіку. Представник виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки і піклування не заперечувала щодо визнання недієздатним [PERSON] та суду пояснила, що заявник не зверталась до органу опіки і піклування щодо призначення її опікуном сина [PERSON] . Адвокат Романова Є.Д. не заперечував щодо визнання [PERSON] недієздатним з огляду на висновок судово-психіатричного експерта. Заслухавши учасників справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , є сином заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . [PERSON] є особою з інвалідністю II групи з дитинства, інвалідність встановлена безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК, серія 12 ААБ N639082 від 05.02.2020 року. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого N1957 [PERSON] встановлено основний діагноз параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, вперше психічні розлади виникли в 2005 році: відмовлявся йти в школу, погіршився настрій та апетит, почав говорити, що не може думати. За кілька днів стан значно погіршився: перестав спати вночі, став агресивним, жорстоко побив бабусю, потрощив іграшки, виникли вичурні жести та пози, став відчувати неприємні запахи. В зв?язку з цим вперше перебував на лікуванні у 8 відділенні ВОПНЛ імені О.І.Ющенка з 09.04.2005р. по 29.06.2005р. з діагнозом: гострий поліморфний психотичний розлад. Сноговоріння. В подальшому [PERSON] неодноразово госпіталізувався до психіатричної лікарні в зв?язку з загостренням психічної хвороби. Син вів себе неадекватно, в зв?язку з чим заявник вимушена була оформити його в будинок-інтернат, однак в 2016 році вирішила забрати його додому. В зв?язку з тим, що син вів себе відносно матері агресивно, приводив сумнівні компанії, вона була вимушена придбати йому окреме житло. Нині син проживає окремо від заявника, але вона вимушена постійно контролювати його, тому що він продовжує вести себе неадекватно, висловлює маячні ідеї. [PERSON] за своїм психічним станом не усвідомлює свої дії, веде себе неадекватно, не впізнає людей, нездатен до самообслуговування, не може сам себе обходити, нормально спілкуватись, орієнтуватись в обстановці, усвідомлювати події, підписувати необхідні документи та інше. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №29 від 16.01.2025 р. [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії (F20.0). Внаслідок свого захворювання [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] потребує опіки. В зв?язку з тим, що [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, він може цим самим поставити себе у скрутний матеріальний стан, стати жертвою недобросовісних людей, постійно потребує відновної терапії, сторонньої допомоги, психіатричної допомоги та медичного спостереження, поведінка постійно погіршується, в зв?язку з хворобою. У зв?язку з цим суд вважає законним та доцільним визнати його недієздатним. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Опіка являє собою комплекс заходів, спрямованих на охорону особистих та майнових прав особи, яка не здатна самостійно здійснювати свої права і виконувати обов?язки, та встановлюється для забезпечення інтересів такої особи й належного соціального піклування над нею. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов?язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Згідно із ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов?язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно з положеннями ст. 41 цього Кодексу у зв?язку із визнанням фізичної особи недієздатною вона не вправі вчиняти правочини, тобто дії, які спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків, а одним із наслідків визнання фізичної особи недієздатною є встановлення над нею опіки. Визначення понять психічного розладу та тяжкого психічного розладу міститься в Законі України «Про психіатричну допомогу», відповідно до якого психічними розладами є розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті, а під тяжким психічним розладом розуміють розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам?яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку. Відповідно до положень ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Згідно з ч.1 ст.300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки і піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Статтею 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та, фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Bідповідно до ч.ч. 2-4 ст.63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов?язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч.1 ст.64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. Абзацем 2 пункту 1.2 Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом державного комітету України у справах сім?ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров?я України, Міністерства праці та соціальної політики України №34/166/131/88 від 26.05. 1999 року опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров?я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов?язки. Відповідно до п. 2.1, п. 2.4 вищевказаних Правил опіка встановлюється над неповнолітніми, які не досягли п?ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню) або за місцем проживання опікуна (піклувальника). Згідно з п. 3.1 Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги можливість виконувати опікунські обов?язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Заявник [PERSON] або інші особи з числа родичів чи близьких [PERSON] осіб із заявами до виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки і піклування про призначення опікунами не звертались. Відтак виконавчий комітет Вінницької міської ради не звертався до суду з поданням про призначення певної особи опікуном [PERSON] . Тому заява [PERSON] в частині встановлення над [PERSON] опіки залишена судом без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: partial