Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що відповідно до ордеру на жиле приміщення від 06.05.1989 року № 5111, виданого Виконавчим комітетом Київської міської Ради народних депутатів вона отримала у користування квартиру [ADDRESS] . Вона наймачем неприватизованої квартири. В квартирі зареєстровано три особи: вона, її син [PERSON] та дочка [PERSON] остання з 21019 року в квартирі не проживає та фактично не з`являлася, обова`язки з утримання житла не виконує та уникає їх, оплату за житлово-комунальні послуги жодного разу не здійснювала, ніяких домовленостей з приводу користування та збереження житла між нами не існує. Просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Києва від 10.02.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін). Позивач [PERSON] в судовому засідані позов підтримала та просить суд позов задольнити. Відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Кореспонденція, що наслана на адресу відповідача провернулася до суду із зазначенням причин повернення «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що відповідач з 2019 року в спірній квартирі не проживає. Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що, Виконавчим комітетом Київської міської Ради народних депутатів від 06.05.1989 року [PERSON] на сім`ю з двох осіб: неї та сина [PERSON] видано ордер № 5111 на вселення до квартира [ADDRESS] . Нині назва вулиці «[ADDRESS]» змінена на « [ADDRESS] ». На даний час в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Витягом з Реєстру територіальної громади м.Києва. Відповідач [PERSON] фактично не поживає у вище вказаній квартирі з 2020 року, що підтверджується наступним. Так, згідно довідки про склад сім`ї № 653 від 14.02.2020 року [PERSON] фактично проживає в м.Алчевськ. Згідно повідомлення про прибуття громадянина іноземної держави до місця прибуття зареєстрованої 15.08.2022 року [PERSON] прибула до [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою з народження, повідомила, що відповідач в квартирі не проживає приблизно з 2019 року, речей квартирі не має, сварок між позивачем та відповідачем з приводу неможливості вселення та проживання ніколи не бачила. Допитна в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є подружкою позивача приблизно 40 років, суду повідомила, що відповідач в квартирі не проживає приблизно з 2019 року, їїречі у квартирі відсутні. Судом встановлено, що будь-яких перешкод у проживанні за місцем реєстрації відповідачу ніхто не чинить, добровільно з реєстрації [PERSON] не знімається. Доказів протилежного суду не надано. Правовідносини, що склалися між сторонами є житловими і врегульовані ст.ст. 71, 72 ЖК України. Згідно ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, встановлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої та частиною четвертою ст. 71 цього кодексу. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Поважності причин відсутності відповідача [PERSON] в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] не встановлено. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та правовідносини, що їх регулюють, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням ухвалення судового рішення, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1211,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved