Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

27.01.2025 від представника позивача Памірського Максима Анатолійовича до Самарського районного суду м. Дніпропетровська через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява до відповідача [PERSON] , в якій представник просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 494512-КС-001 про надання кредиту від 29.03.2024 в розмірі 65145,44 грн; - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. І. Стислий виклад позиції позивача. Представник позивача обґрунтовує позовні вимоги тим, що 29.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 494512-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 29.03.2024 позивачем направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 494512-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони позивачем направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4615, на номер телефону [NUMBER] , котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином 29.03.2024, між сторонами було укладено Договір № 494512-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 15000,00 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 15000,00 гривень, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує у зв`язку із чим станом на 14.01.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 65145,44 гривень, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 15000,00 гривень, суми прострочених платежів по процентах 47895,44 гривень, суми прострочених платежів за комісією 2250,00 гривень, які позивач просить стягнути на свою користь (а.с. 1-8). Представник позивача разом з позовною заявою просив розглядати дану справу без участі представника позивача в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 7 на звороті). Від відповідача [PERSON] , повідомленого належним чином про розгляд справи, шляхом направлення поштою судової повістки, відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. В матеріалах справи міститься конверт, повернутий поштою з відміткою «повертається, адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 71). Також суд завчасно (03.03.2025) повідомляв відповідача, шляхом оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. 68). Отже, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст. 280 ЦПК України та розглянути справу заочно. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 29 січня 2025 було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У задоволенні клопотання позивача про витребування доказів - відмовлено (а.с. 58-59). 11.02.2025 представником позивача Сімчук Яною Віталіївною подано заяву про розгляд справи без участі позивача або його представника, позовні вимоги підтримано в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення представник позивача не заперечувала (а.с. 61). Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29.03.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» направило [PERSON] паспорт споживчого кредиту для ознайомлення, який був підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора UA-2170 (а.с. 23-25). Далі, в цей же день відповідач отримав від позивача пропозицію (оферту) укласти договір № 494512-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а.с. 31-35). 29.03.2024 [PERSON] прийняв та підписав оферту електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-4615 (а.с.36-40). 29.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 494512-КС-001 про надання кредиту за умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 15000,00 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Строк кредиту 24 тижні, процента ставка в день 2,00000000, фіксована, знижена процентна ставка 1,15011689, фіксована, термін дії договору до 13.09.2024 року, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 39000,00 гривень, орієнтовна реальна річна процента ставка 9168,16 процентів. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-4615 (а.с. 26-30). Як вбачається з інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн», ТОВ «БІЗПОЗИКА» 29.03.2024 на картку № [NUMBER] проведено платіж у розмірі 15000,00 гривень з призначенням платежу: «Перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. №494512-КС-001 від 29.03.2024 Без ПДВ» (а.с. 43). З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 494512КС-001 від 29.03.2024 станом на 14.01.2025 вбачається, що загальна заборгованість з урахуванням сплачених відповідачем коштів, складає 65145,44 гривень, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 15000,00 гривень, суми прострочених платежів по відсотках 47895,44 гривень, суми відсотків по комісії 2250,00 (а.с. 20-21). Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконав. ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. З огляду на викладене, на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення отриманих ним грошових коштів, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні норм ЦК України, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved