Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в позовній заяві вказавши, що їй належить на праві спільної часткової власності\~ у розмірі 52/100 належить нежитлова будівля (контора-гараж) приміщення загальною площею 358,5м.кв. за адресою буд. [ADDRESS] , друга частина приміщення належить відповідачу [PERSON] . До нежитлового приміщення добудовано гараж (згідно технічного паспорту позиція Б) за адресою\~ [ADDRESS] у повній відповідності з будівельними стандартами, нормами і правилами. Конструкція гаража знаходиться в задовільному стані і гараж придатний для подальшої експлуатації. Відповідно во виготовленого технічного паспорту від 05.11.2024р. гараж побудований за розмірами 55,5м.кв.. Гараж побудований на земельній ділянці,\~ яка була надана для обслуговування приміщень контори гаражу відповідно до рішення Сокальської міської ради від 17.01.2012р.. Відповідно до рішення Сокальської міської ради №171 від 27.10.2017р. присвоєно адресу нежитловій будівлі (конторі-гаражу поз.2), що знаходиться по [ADDRESS] і належать на праві спільної часткової власності (51/100 ідеальна частина) [PERSON] : [ADDRESS] . Реєстрація права власності на гараж не проводилась. Позивачка [PERSON] просить суд Визнати за нею, право власності за на гараж «Б» за адресою [ADDRESS] , загальною площею 55,5 м.кв.. Позивач в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає, справу просить розглядати без його участі. Представник третьої особи Виконавчого комітету Сокальської міської ради в судове засідання не прибув, надав суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнає, справу просить розглядати без їхньої\~ участі. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Зокрема, згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до Закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.ч.1,2,3,5 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята). Аналіз норм ч. 5 ст. 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що в даному випадку основною підставою для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості є наявність у забудовника права власності або права користування земельною ділянкою, а також встановлення факту не порушення прав інших осіб. Крім того, ст.19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень від 1 липня 2004 року, підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Чинним законодавством України, на момент проведення будівництва нерухомого майна, передбачений певний порядок та умови здійснення перебудови майна, дотримання яких є обов`язковим для кожної фізичної особи, яка має на меті здійснювати відповідне будівництво. Відповідно до положення ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття право власності не встановлена судом. Як зазначає ст.383 ЦК України, власник квартири може за своїм розсудом здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданої йому для використання як єдине ціле за умови, що ці зміни не приведуть до порушення прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку й не порушує санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Як вбачається із постанови за №6 від 30.03.2012р. Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва), Положення статті 376 ЦК поширюється на випадки самочинного будівництва житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна як фізичними, так і юридичними особами, а тому при вирішенні справ цієї категорії та застосуванні статті 376 ЦК, слід керуватися положеннями законодавства України про містобудування, яке складається, зокрема, із Конституції України, відповідних положень ЦК, Земельного кодексу України, законів України від 16 листопада 1992 року №2780-ХІІ Про основи містобудування , від 20 травня 1999 року №687-ХІУ Про архітектурну діяльність , від 16 вересня 2008 року №509-VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву ,від 25 грудня 2008 року №800-VI Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва , від 17 лютого 2011 року №3038-УІ Про регулювання містобудівної діяльності , від 22 травня 2003 №858-ІУ Про землеустрій , від 19 червня 2003 року №963-IV Про державний контроль за використанням та охороною земель та інших нормативно-правових актів, що видаються на їх виконання, з дотриманням яких повинно здійснюватися будівництво об`єктів нерухомості. Згідно ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Окрім цього, одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права. Узаконення самочинної побудованого гаражу необхідне для реалізації права власності, зокрема з метою здійснення законного володіння, користування та розпорядження майном. Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги позивачів є підставними та такими, що підлягають до задоволення, оскільки самочинно побудований гараж відповідає будівельним нормам забудови, є безпечною для експлуатації, не порушує прав інших осіб а тому є підстави для визнання за позивачами права власності на дане будівництво.

Outcome: approved