Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищезазначеною заявою та просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . В обґрунтування заяви зазначив, що він народився [INFO] . Батьки заявника на час його народження перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали сумісно, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Враховуючи той факт, що батьки заявника не перебували у зареєстрованому шлюбі, у свідоцтві про народження відомості про батька вказані зі слів матері згідно з ч. 1 ст.135 СК України, а саме в актовому записі про народження вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . [INFO] мати заявника, [PERSON] , зареєструвала шлюб з [PERSON] . [INFO] [PERSON] у віці 40 років помер. У батька заявника також рідний брат [PERSON] , який [INFO] у віці 41 рік помер. [INFO] у віці 80 років помер дідусь заявника [PERSON] . Втрата двох синів та чоловіка дуже вплинула на стан здоров`я рідної бабусі заявника [PERSON] , [INFO] , яка за віком та станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Встановлення зазначеного факту заявнику необхідно для оформлення догляду за бабусею. Ухвалою судді від 09 січня 2025 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Заявник та його представник адвокат Стадник П.О. у судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні підтвердила викладені у заяві обставини та просила встановити факт родинних відносин між її онуком та померлим сином. Суд, заслухавши вступне слово та пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до такого висновку. Заявник [PERSON] , народився [INFO] у м. Одеса, що підтверджується актовим записом № 257 про народження, зробленим 04 лютого 1991 року Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.03.2009 року. Оскільки батьки заявника не перебували у зареєстрованому шлюбі у свідоцтві про народження відомості про батька вказані зі слів матері згідно з ч. 1 ст.135 СК України, а саме в актовому записі про народження вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . 11 грудня 1999 року мати заявника [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівської райадміністрації виконкому Одеської міськради складено актовий запис № 556 зроблено та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11.12.1999 року. Після укладення шлюбу матері заявника присвоєно прізвище чоловікова - [PERSON] . Заявник наголошує на тому, що заінтересована особа [PERSON] приходиться йому рідною бабусею по лінії батька, яка за віком та станом здоров`я потребує стороннього догляду та окрім нього інших близьких родичів у бабусі немає. При оформленні пакету документів для оформлені догляду за бабусею було з`ясовано, що у свідоцтві про народження заявника, батько записаний за вказівкою матері згідно ч. 1 ст. 135 СК України - [PERSON] замість вірного запису [PERSON] . На підтвердження родинних стосунків між заявником та померлим [PERSON] , представником заявника було надано висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження №47127 від 28.03.2025 року, згідно якого [PERSON] , [INFO] , є біологічною бабусею [PERSON] , [INFO] , народженого матір`ю [PERSON] , [INFO] , а рамках проведеного дослідження, складає 99,9999%. Проте суд констатує, що даний висновок підтверджує лише факт кровного споріднення між заявником [PERSON] та його бабусею [PERSON] , а не кровне споріднення між заявником та померлим [PERSON] . На запитання суду заінтересована особа [PERSON] повідомила, що її син [PERSON] похований на Усатівському цвинтарі, Біляївського району, Одеської області. З клопотанням щодо проведення ДНК експертизи за для встановлення кровного споріднення між заявником та померлим [PERSON] сторона заявника не зверталась. Судом також досліджені фотознімки, на яких зображені чоловіки, діти, жінки у різних життєвих обставинах. Розглядаючи заяву, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1-3 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. З урахуванням дати народження заявника, у період його народження сімейні відносини, в тому числі і щодо батьківства, материнства регулювалися нормами Кодексу про шлюб та сім`ю України. Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Водночас, положеннями статей 52, 54 КпШС України було передбачено, що походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків. Батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою, записуються батьками дитини в книзі записів народжень за заявою будь-кого з них. Досліджені судом докази у виді актового запису про народження заявника, а також його свідоцтва про народження, наданих у завірених представником заявника копіях, свідчать, що відомості про батька заявника внесені на підставі ст. 135 СК України зі слів матері та у графі батько зазначено [PERSON] . Положення статті 56 КпШС України передбачали, що особа, записана як батько або як мати дитини в книзі записів народжень або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис. Якщо до цього часу особа, записана як батько або як мати, була неповнолітньою, річний строк обчислюється з часу досягнення нею вісімнадцяти років. Особа, записана батьком дитини за її заявою або за спільною заявою з матір`ю дитини, не має права оспорювати батьківство, якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що вона фактично не є батьком цієї дитини. Також, за статтею 53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. За ст. 55 КпШС України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. Таким чином, норми КпШС України не передбачали можливості оскарження особою, яка вважає себе батьком дитини батьківства, якщо запис про мати дитини вчинено на підставі статей 52, 54 КпШС України. При цьому, якщо особа, записана як батько або мати дитини, не оспорила вчинений запис, то інші особи (крім фактичного батька дитини в разі смерті матері або позбавлення її батьківських прав) не вправі оспорити цей запис після її смерті. Проте це не позбавляло інших осіб (усиновителів, опікунів та піклувальників, а також осіб, на утриманні яких знаходяться неповнолітні) права на виправлення помилок і внесення змін у запис про народження в порядку, передбаченому ст. 161 КпШС. Водночас, на момент смерті [PERSON] , якого заявник вважає батьком і щодо якого просить встановити факт родинних відносин, діяли норми СК України. Так, за ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Також, за ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. За ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За таких обставин, ураховуючи те, що заявник звернувся до суду саме з заявою про встановлення факту родинних відносин, матеріалами справи підтверджується те, що у свідоцтві про народження та актовому записі про народження заявника у графі батько зазначено [PERSON] на підставі ст. 135 СК України зі слів матері, помилок у записі про народження заявника під час розгляду справи не виявлено, - у задоволенні заяви про встановлення факту родинних відносин належить відмовити через невірно обраний спосіб захисту.

Outcome: dismissed