Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

1.Стислий виклад: 1.1. позиції позивача 04 жовтня 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі за текстом - МТСБУ/позивач), в особі представника - адвоката Каплі Аліни Степанівни, яка діє на підставі ордеру серії АІ № 1710755 від 25.09.2024, звернулось до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою № 64068 від 25.09.2024 до [PERSON] , [INFO] (надалі за текстом - [PERSON] /відповідач), предметом якої є: стягнення витрат пов`язаних з регламентною виплатою у сумі 20 996 грн 83 коп. В обґрунтування позову МТСБУ зазначено, що 27.09.2019 о 10 год 30 хв у м. Харкові по пр-ту Московському, поблизу буд.118, [PERSON] , керуючи ТЗ марки «ВАЗ-21011» д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з ТЗ марки «SKODA FABIA» д.н.з. [NUMBER] , який стояв попереду та здійснив інерційний рух чим вчинив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21099» д.н.з. [NUMBER] , який стояв попереду. Своїми діями відповідач спричинив ДТП, внаслідок якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 28.10.2019 № 643/16877/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На дату ДТП відповідач не мав при собі чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим позивачем здійснено регламентну виплату потерпілій стороні у сумі 20 996 грн 83 коп, що підтверджується платіжним дорученням № 346614 від 14.01.2020. Згідно наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 332 від 10.01.2020 МТСБУ відшкодувало шкоду пов`язаною зі шкодою заподіяною в результаті ДТП. Оскільки МТСБУ є непідприємницькою організацією, відповідач повинен сплатити суму боргу. Позивач звертався до [PERSON] з листами щодо повернення боргу в порядку регресу, та відповідачем проігноровано зазначені вище листи та претензію, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. 1.2.заперечень відповідача Відповідач [PERSON] не скористався процесуальним правом на пропозицію суду, викладену в ухвалі Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.01.2025 (а.с. 83-86), подати відзив на позов, спростувати наведені позивачем аргументи та доводи у позовній заяві. 2. заяви, клопотання Представник МТСБУ Капля Аліна Степанівна, яка діє на підставі ордеру серії АІ № 1710755 від 25.09.2024, у позовній заяві просила суд провести розгляд справи за відсутності представника МТСБУ, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 3/на звороті). Від [PERSON] жодних заяв та клопотань на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова не надходило. 3.інші процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 04.10.2024 справа № 644/8553/24 визначена на розгляд судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Сітало А.К. (а.с. 42). На підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31.10.2024, справу передано за підсудністю для розгляду до Московського районного суду м. Харкова (а.с. 51-52). Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24.12.2024 справу повторно передано за підсудністю для розгляду до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова (а.с. 73). Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 10.01.2025, справа № 644/8553/24 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с. 77). На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 14.01.2025 судом витребувано інформацію з Єдиного державного демографічного реєстру, Реєстру територіальної громади м. Харкова, з отриманих довідок [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим на території міста Харкова не значиться, як станом на момент вчинення ДТП, так і на момент надходження заяви до суду. Відповідно до інформації з Реєстру територіальної громади м. Харкова за адресою [ADDRESS] , зареєстровані інші особи. (а.с. 78-82). Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Із врахуванням наведеного, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.01.2025 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі № 644/8553/24 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 83-86). Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно, матеріали справи містять клопотання, у якому вона просить суд здійснити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 3/на звороті). Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка відповідачу [PERSON] про виклик у судові засідання призначені на 03.02.2025, 27.02.2025, 02.04.2025 надсилалася судом за останнім відомим місцем проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] , згідно з інформацією у позовній заяві (а.с. 1) та інформацією зазначеною у постанові Московського районного суду м. Харкова від 28.10.2019 (а.с. 8). Рекомендоване повідомлення про виклик [PERSON] на 03.02.2025 повернулося до суду, як неотримане відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення: «за закінченням строку зберігання» (а.с. 90-91), така довідка поштового відділення вважається неналежним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Заразом, відповідач, також, повідомлявся про виклик у судові засідання призначені на 27.02.2025, 02.04.2025 через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, розміщені 04.02.2025, 28.02.2025 (а.с. 89, 95) відповідно за посиланням http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/, відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України. За приписами ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Отже, враховуючи вказане вище, відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, не прибув до суду повторно без поважних причин, відзиву на позовну заяву не надав, жодних заяв та клопотань до суду не надходило. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (ст. 1 ЦПК, ст. 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що відповідає правовому висновку, що міститься у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 918/539/16. З приводу чергової неявки в судове засідання відповідача [PERSON] та можливості продовження розгляду справи за його відсутності, суд врахувавши обставини справи, дійшов переконання про можливість розгляду та закінчення розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] , оскільки його відсутність не перешкоджає вирішенню справи по суті на підставі наявних у справі доказів, про що суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. З огляду на те, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд за згодою представника позивача (а.с. 3/на звороті), розглядає справу за відсутності відповідача та, згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.04.2025 зі згоди представника позивача (а.с. 3/на звороті), прийнято рішення про заочний розгляд справи за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] , [INFO] , про стягнення заборгованості на підставі наявних у справі доказів (а.с. 97-99). Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду. Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами виникли суспільні відносини у сфері відшкодування шкоди, предметом судового розгляду яких є право зворотної вимоги МТСБУ про стягнення шкоди до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування в порядку регресу. Суд установив, що постановою Московського районного суду м. Харкова від 28.10.219 [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до змісту постанови 27.07.2019 о 10 год 30 хв у м. Харкові по пр-т Московському, 118, [PERSON] керував автомобілем ВАЗ-21011, реєстраційний номер [NUMBER] , та не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Skoda Fabia, реєстраційний номер [NUMBER] , який стояв попереду та здійснив інерційний рух та здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER] , який стояв попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріалами збитками (а.с. 8). Власником автомобіля Skoda Fabia, р.н. [NUMBER] є ПрАТ «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» (а.с. 14), водій - [PERSON] (а.с. 14/на звороті). За відомостями Централізованої бази даних МТСБУ відсутні підтвердження, що на момент ДТП транспортний засіб ВАЗ-21011 р.н. [NUMBER] був забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ, а також, що водій [PERSON] підпадає під норму п.13.1 ст.13 Закону № 1961 (а.с. 9). 28 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою, з метою подальшого відшкодування коштів заподіяних 27.09.2019 зазначеною ДТП (а.с.11, 12). Відповідно до Звіту № 23/19 «Про оцінку транспортного засобу» від 14.11.2019 складеного ТОВ Агентство по нерухомості «Дісконт», вартість матеріального збитку завданого власнику Skoda Fabia, р.н. [NUMBER] VIN [NUMBER] на дату оцінки з урахуванням ПДВ становить 21 442,00 грн (а.с. 22-39). МТСБУ видало довідку № 1 від 26.12.2019 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих в сумі 20 996,83 грн (а.с.10/на звороті). Відповідно до наказу № 3332 від 10.01.2020 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» розмір відшкодування за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди складає 20 996,83 грн, отримувач ПрАТ «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» (а.с. 10). МТСБУ сплатило ПрАТ «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 20 996,83 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 346614 від 14.01.2020 (а.с. 40). Суд наголошує, що [PERSON] не надано доказів на спростування вище наведеної інформації та обставин, не надано доказів на підтвердження факту повного відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, тому суд дійшов висновку, що право МТСБУ невиконанням у повному обсязі зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню. 5.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд установив, що між сторонами виникли суспільні відносини у сфері відшкодування шкоди, предметом судового розгляду яких є право зворотної вимоги МТСБУ про стягнення шкоди до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування в порядку регресу, що регулюються положеннями Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), Закону України «Про страхування» від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР (надалі за текстом - Закон № 85/96-ВР), Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року (надалі за текстом - Закон № 1961-IV) (в редакції, яка діялана момент виникнення спірних правовідносин), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Крім цього суд, під час розгляду справи, керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно п.п. «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху України чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Згідно з п.1.4 ст.1 Закону № 1961-IV особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до п.1.6 статті 1 цього Закону власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. За змістом п.1.7 ч.1 Закону № 1961-IV забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Положеннями ст. 21 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу (п. 21.3 ст. 21 Закону № 1961-IV). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону № 1961-IV регламентовано, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Пунктом 33.1 ст.33 Закону№ 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (пп 33.1.4). Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону № 1961-IV МТСБУ зарахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду наумовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а)транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогампункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; в)транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншоїособи; г)особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті13цього Закону; ґ) уразі недостатності коштів та майна страховика-учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; д)у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством. Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 ст.38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Крім того, відповідно до п.34.3 ст.34 Закону № 1961-IV, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). За загальним правилом ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1)шкода, завдана одній особі звини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Як передбачено ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 39.1 ст. 39 Закону № 1961-IV встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п.п. 39.2.1 п. 39.2. ст. 39 Закону № 1961-IV ). Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (п.п.«а» п.41.1 ст.41 Закону № 1961-IV). Згідно з п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ч. 1, 2, 3 ст.89 ЦПК України). 6.Висновки суду. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Як було встановлено судом, цивільно-правова відповідальність ПрАТ «Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон» як власника транспортного засобу Skoda Fabia, р.н. [NUMBER] застрахована у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на суму 200 000,00 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, та на суму 100 000,00 грн за шкоду, заподіяну майну, відповідно до полісу № АО/0647308 від 13.05.2019 зі строком дії до 12.05.2020 включно (а.с. 15). Відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки автомобілем ВАЗ-21011, реєстраційний номер [NUMBER] , без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, своїми неправомірними діями завдав шкоди майну юридичної особи (а.с. 8). Отже, позивач, здійснивши виплату на користь потерпілого внаслідок ДТП, яка сталася 27.09.2019 МТСБУ, виконав покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому набув права зворотної вимоги (регресу) до винної особи відповідача [PERSON] у розмірі виплаченого відшкодування у сумі 20 996,83 грн (а.с. 40). Станом на день розгляду справи, доказів відшкодування відповідачем шкоди в порядку регресу позивачу, або доказів на спростування розрахунку матеріальної шкоди чи обов`язку щодо її відшкодування відповідачем до суду не надано. Враховуючи викладене, оскільки на момент завдання шкоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, до МТСБУ в порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від [PERSON] компенсації у повному обсязі регламентної виплати-матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Skoda Fabia, р.н. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.09.2019, тому суд дійшов висновку про доведеність МТСБУ заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування у сумі 20 996,83 грн, отже, позовна заява МТСБУ до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу підлягає задоволенню. 7. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028,00 грн (а.с. 5). Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь МТСБУ судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved