Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Адвокат Лисенко С.Д. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання права власності на спадкове майно, стягнення суми недоотриманої пенсії, в обґрунтування позову зазначивши наступне. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] до дня смерті перебував на обліку в ГУ ПФУ Запорізької області, як одержувач пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/2946/23 Головним управлінням [PERSON] за життя було проведено перерахунок пенсії, внаслідок чого по пенсійній справі сформувалась доплата у розмірі 196 799,12 грн. Відповідно до розрахунків відповідача на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № N/A 12024 сума неотриманої [PERSON] пенсії становить 196 799,12 грн. та 10 000 грн. відповідно, усього на суму 206 799,12 грн. Позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка, на підставі її заяви 24.02.2024 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Єдемською-Фастовець О.О. заведено спадкову справу після померлого [PERSON] . Позивач є єдиним спадкоємцем на все майно, яке належало спадкодавцеві на момент смерті. Посилаючись на неможливість оформити свої спадкові права у позасудовому порядку, Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] на недоотриману ним за життя пенсію у розмірі 206\~799,12 грн. та стягнути її з Відповідача, а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Ухвалою судді від 30.01.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. 06.02.2025 року представником відповідача подано відзив на позов, відповідно до якого відповідач проти позову заперечує та просить у його задоволенні відмовити, посилаючись на відсутність правових підстав спадкування недоотриманих сум пенсій військовослужбовців та їх стягнення спадкоємцем, відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 27.02.2025 року представник позивача подав відповідь на відзив, відповідно до якого не погоджується з доводами відповідача. Наполягає, що положення Закону, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, на який посилається відповідач, не обмежує права позивача на отримання в порядку спадкування сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку із його смертю. Ухвалою суду від 19.03.2025 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача суду подав додаткові пояснення у справі, у яких просить розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивача, відповідно до яких позов підтримує та наполягає на його задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала з [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому 15.08.1981 року Євгенівською сільською радою Великоновосілківського району Донецької області, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 30). Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.06.2023 року (справа № 280/2946/23), яке набрало законної сили, було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити, з урахуванням раніше виплачених сум, пенсію [PERSON] , починаючи з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» від 31.03.2023 №33/28-4176 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад - 1800,00 грн.; оклад за спеціальним званням - 1000,00 грн.; надбавка за стаж служби в поліції - 40% - 1120,00 грн.; надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції - 40,00% - 1568,00 грн.; премія - 143,17% - 7857,17 грн., усього: 13 345, 17 грн. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 37 (а.с. 29). Відповідно до вимог\~статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею\~1227 ЦК України\~передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач в порядку ст. ст. 1269, 1270 ЦК України прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON] , що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Єдемської-Фастовець О.О. від 24.01.2025 року, згідно з якою 24.02.2024 року було заведено спадкову справу після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , № 36/2024, номер справи у спадковому реєстрі 72080550. Єдиним спадкоємцем на все майно, належне спадкодавцеві на момент смерті, є його дружина [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] (а.с. 10). Згідно з повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 29.02.2024 року [PERSON] до дня смерті ( [INFO] ) перебував на обліку в Головному управлінні, як одержувач пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/2946/23 Головним управлінням йому за життя було проведено перерахунок пенсії, внаслідок чого по пенсійній справі сформувалась доплата у розмірі 196 799,12 грн. Позивачу роз`яснено, що визначення її права на отримання заборгованості з Державного бюджету після його смерті може бути вирішено виключно у судовому порядку (а.с. 9). Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Зі змісту положень даної статті вбачається забезпечення у першу чергу права осіб, зазначених у ній, на отримання неодержаної за життя спадкодавцем нарахованої пенсії у встановлений строк. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у\~частині другій\~статті 36\~цього Закону,\~які знаходилися\~на його\~утриманні,\~незалежно від\~того,\~проживали вони\~разом з\~померлим пенсіонером\~чи не\~проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналіз наведених положень Закону дає підстави для висновку про те, що недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Таким чином, суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких обмежень. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19. Таким чином, норми ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не обмежують права на отримання недоотриманої померлим пенсії в порядку спадкування позивачем, яка є членом сім`ї спадкодавця і єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка, яка прийняла спадщину, у зв`язку з чим, суд не погоджується з доводами відповідача в обґрунтування заперечень проти позову, викладеними у відзиві. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що нараховані спадкодавцю суми пенсії не були отримані ним з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, отже, в силу вищенаведених положень Закону, їх виплата не обмежується будь-яким строком. Згідно з розрахунками відповідача, здійсненими на підставі рішення суду, на доплату (виплату, утримання) пенсії, [PERSON] нараховано суми доплат за період з грудня 2019 року по серпень 2023 року у розмірі 196\~799,12 грн. та за період з вересня 2023 року по січень 2024 року у розмірі 10\~000,00 гривень, загальним розміром 206\~799,12 гривень, які нараховані, але не були виплачені (а.с. 27-28). На підставі досліджених доказів судом встановлено, що померлий [PERSON] за життя набув права на пенсію у зазначеному розмірі та у зв`язку з тим, що позивач не зверталася до відповідача з відповідними заявами для її виплати у вищезазначеному порядку, нарахована і недоотримана померлим пенсія входить до складу спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~може одержати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину. Якщо\~спадщину прийняло\~кілька спадкоємців,\~свідоцтво про\~право на\~спадщину видається\~кожному з\~них із\~визначенням імені\~та часток\~у спадщині\~інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Єдемською-Фастовець О.О. від 24.03.2025 року позивачу [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину. Конституцією України\~(стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту\~статті 392 ЦК України, право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позивач, яка є спадкоємцем [PERSON] за законом та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, набула право на отримання невиплаченої спадкодавцю пенсії у повному обсязі, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України,\~витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається\~ст. 137 ЦПК України. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правничої допомоги підтверджено свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, Ордером на надання правничої допомоги від 24.01.2025 року, Договором про надання правничої допомоги від 24.01.2025 року. Представником позивача суду надано Акт приймання-передачі послуг з правової допомоги від 27.01.2025 року, у якому викладено види правової допомоги, Додаткову угоду № 1 від 27.01.2025 року, укладену між позивачем та адвокатом, згідно з якою сторони погодили суму гонорару у розмірі 10\~000 грн., яка складається з вивчення матеріалів, формування правової позиції, складання позовної заяви, участь у судових засіданнях, а також надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 4 від 27.01.2025 року про сплату витрат на правничу допомогу позивачем на суму 10\~000 грн. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Разом з тим, виходячи з обставин справи, з огляду на зміст позову, який є типовим, предмет спору в цій справі, який не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а також враховуючи, що наданий суду Акт приймання-передачі послуг з правової допомоги, в порушення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, не містить розрахунку часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги за кожну надану послугу, а також розрахунку їх вартості, суд приходить до висновку, що зазначений розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу є не обґрунтованим і не співмірним зі складністю справи. Таким чином, виходячи з виконаних адвокатом послуг, розміру позовних вимог, складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем, на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача, є обґрунтованим та співмірним зі складністю справи у розмірі 2 000 гривень, вартість яких підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2\~067,99 гривень, які підтверджуються платіжною інструкцією № 0.0.4158687139.1 від 27.01.2025 року, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved