Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просять визнати в порядку спадкування за заповітом право власності [PERSON] на 2/3 частини квартири [ADDRESS] та право власності [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Позивачі мотивують свої вимоги тим, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Позивачі у встановлений законом строк звернулись до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за заповітом від 13.05.2020 року після смерті матері [PERSON] . Однак, постановами приватного нотаріуса КМНО Перепелиці Н.Ю. позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкоємцями не надано оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно квартиру [ADDRESS] , а відомості про право власності на квартиру відсутні в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, тому позивачі вимушені звернутись з даним позовом до суду. 20.02.2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, та постановлено порядок розгляду справи у загальному позовному провадженні. 13.03.2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва підготовче засідання закрито, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті з повідомленням учасників справи. Представник позивача Янголь О.В. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Київської міської ради Городюк Ю.В. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти позову не заперечила, просить провести розгляд справи за її відсутності та ухвалити рішення суду відповідно до норм діючого законодавства. Дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи № 16/2023, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до чч. 1, 3 ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Судом встановлено, що за даними Інформаційної довідки КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №12397 від 02.05.2024 року, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Товарній будівельно-паливній біржі «Українська біржа» 23.03.1993, № 3/0539-554, дата проведення реєстрації Бюро 24.03.1993 року за реєстровим № 2051. За даними свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є синами [PERSON] . 13.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перепелицею Н.Ю. посвідчено заповіт, реєстровий номер № 362, згідно якого [PERSON] заповіла [PERSON] , [INFO] , 2/3 частки квартири [ADDRESS] та 1/3 частку квартири [PERSON] , [INFO] . [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 07.09.2023 року, актовий запис № 15525. На підставі заяв [PERSON] , [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перепелицею Н.Ю. 30.10.2023 року заведено спадкову справу № 16/2023. Згідно п. 25 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 26.12.2009 року № 396, у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності за письмовою заявою власника (співвласників) органом приватизації видається його дублікат. Відповідно до підпунктів 4.12, 4.16, 4.19 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. 01.11.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перепелицею Н.Ю. прийнято постанову № 99/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на 2/3 частину квартири [ADDRESS] , у зв`язку із ненаданням спадкоємцем правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на вказану квартиру. 18.11.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перепелицею Н.Ю. прийнято постанову № 105/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , у зв`язку із ненаданням спадкоємцем правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на вказану квартиру. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статті 1261-1265 Цивільного кодексу України встановлюють черги спадкоємців за законом, згідно з якими до спадкоємців першої черги за законом віднесені діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шести місяців з дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 Цивільного кодексу України). За правилом статті 1269 Цивільного кодексу України, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (стаття 1297 Цивільного кодексу України). Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають, проте особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 Цивільного кодексу України). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 Цивільного кодексу України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 08.04.2015 року у Справі № 6-33цс15) Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що предметом спору є вимоги позивачів про визнання за ними як єдиними спадкоємцями за заповітом права приватної власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , з підстав втрати правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності,

Outcome: approved