Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи стягувати аліменти з 27.02.2025 і до закінчення сином навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років. Позов обґрунтовується тим, що сторони мають спільного повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З 2024 року [PERSON] продовжує навчання у Національному університеті «Чернігівська політехніка», у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, позивачка звертається до суду з цим позовом. Ухвалою судді від 03 березня 2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Подала до суду письмову заяву від 24.03.2025 з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Крім цього, позивачка вказала, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Згідно із положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою його реєстрації: [ADDRESS] . Згідно із відміткою працівника поштового зв`язку судова повістка про виклик до суду повернута без вручення відповідачу з відміткою -«адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 16). Частина 2 ст. 247 ЦПК України передбачає, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За змістом ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] в розумінні ст. 130 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не надав відзиву на позов, позивачка не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази та вивчивши матеріали справи, з`ясувавши позицію позивачки по суті заявлених нею позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені доказами, зібраними по справі, виходячи з такого. З дослідженого в судовому засіданні рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 03.12.2020 установлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Рішення набрало законної сили 04.01.2021 (а. с. 4-5). З дослідженого свідоцтва про народження серії [NUMBER] установлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Городня Чернігівської області, його батьками значаться: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6). З дослідженої в судовому засіданні довідки Національного університету «Чернігівська політехніка» № 900-23/888 від 26.02.2025 установлено, що [PERSON] навчається на І курсі Навчально-наукового інституту електронних та інформаційних технологій Національного університету «Чернігівська політехніка» за рахунок коштів державного бюджету. Початок навчання 01 вересня 2024 року, закінчення навчання 30 червня 2028 року (а. с. 7). Згідно із ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання, що визначено ч. 2 ст. 199 СК України. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Положеннями ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] на цей час є повнолітнім, він продовжує навчання, форма навчання денна, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Відповідач має змогу таку допомогу надавати, оскільки є працездатним, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки. З урахуванням того, що відповідач не надав заперечень на позовну заяву, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з нього аліментів на користь та утримання повнолітнього сина в період його навчання у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved