Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Суть справи 04.02.2025 до Підгаєцького районного суду Тернопільської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява адвокатки Луцишин Ганни Михайлівни (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000553 від 28 червня 2024 року, ордер на надання правничої допомоги серії ВО №1090551 від 06.11.2024), подана в інтересах [PERSON] , до Підгаєцької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , строком два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування поданого позову стверджується, що [PERSON] є внучкою [PERSON] . Після смерті бабусі відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,50 га і 0,16 га, що розташовані на території Литвинівської сільської ради Підгаєцького (на цей час Тернопільського) району Тернопільської області. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Литвинівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області 27 серпня 1997 року, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом мала би право, вона заповіла [PERSON] (позивачці у справі). Інші спадкоємці, які б претендували на спадщину, відсутні. Дочка спадкодавиці (матір позивачки), [PERSON] , померла. Для прийняття спадщини [PERSON] не змогла звернутися у встановлений строк із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки не знала про існування заповіту, складеного на її користь. 01 листопада 2024 року позивачка звернулася до Підгаєцької державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, де отримала письмову відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини, який становить шість місяців з дня смерті спадкодавця. Разом з тим, державним нотаріусом рекомендовано продовжити строк для прийняття спадщини в судовому порядку та одночасно повідомлено, що за даними Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. 18.02.2024 до Підгаєцького районного суду Тернопільської області через систему «Електронний суд» надійшло клопотання [PERSON] , подане через представницю - адвокатку Луцишин Ганну Михайлівну, про зміну предмета позову шляхом доповнення позовних вимог наступними вимогами: - встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є внучкою [PERSON] , яка померла [INFO] ; - встановлення факту належності державного акта серії ЯЗ№338432 та державного акта серії ЯЗ №337954, виданих на ім`я « [PERSON] », [PERSON] , яка померла [INFO] . Судовий збір оплачено, квитанції про сплату судового збору долучено матеріалів справи. Процесуальний рух справи Ухвалою від 05.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито підготовче провадження у справі. Підготовче судове засідання призначене на 18.02.2025 на 14 год. 00 хв. 18.02.2025 від сторони позивачки надійшла заява з проханням призначене підготовче засідання проводити без участі позивачки і її представниці. Позивачка підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, не заперечувала проти призначення справи до судового розгляду. У підготовче судове засідання позивачка та її представниця не з`явилися, повідомивши заявою про підтримання позовних вимог та проведення підготовчого засідання без їх участі. Представник відповідача не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалою від 18.02.2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.03.2025 на 12 год. 15 хв. 11.03.2025 в судове засідання з`явилася представниця позивачки, представник відповідача не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Зважаючи на першу неявку представника відповідача, розгляд справи по суті було відкладено на 01.04.2025 на 11 год. 15 хв. 14.03.2025 від відповідача надійшла заява, в якій зазначено, що Підгаєцька міська рада при вирішенні цієї справи покладається на думку суду та просить розглядати її протягом усього провадження без участі свого представника. 01.04.2025 в судове засідання з`явилася представниця позивачки [PERSON] , позивачка та представник відповідача не з`явилися. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Представниця позивачки не заперечувала щодо можливості розгляду справи за такої явки учасників. Фактичні обставини справи, встановлені судом Спадкодавиця, [PERSON] , померла [INFO] в м. Калуш Івано-Франківської області у віці 96 років. Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 30.10.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис про смерть №563 (арк.спр.9). Відповідно до заповіту від 27.08.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за №24 та посвідченого секретарем Литвинівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, спадкодавиця [PERSON] все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом мала би право, заповіла [PERSON] (арк.спр.10 зв.). За письмовим роз`ясненням про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.11.2024 року № 821/01-16, наданим завідувачем Підгаєцької державної нотаріальної контори Нискоклоном В.І., позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] з причин пропуску шестимісячного строку з дня смерті спадкодавиці для подання за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Крім того, при перевірці документів, нотаріусом було виявлено відсутність свідоцтва про народження матері позивачки - [PERSON] , яке необхідне для встановлення родинних відносин із [PERSON] , а саме що [PERSON] є онукою померлої спадкодавиці. Надалі нотаріусом рекомендовано позивачці продовжити строк для прийняття спадщини та встановити факт родинних відносин в судовому порядку. Разом з цим, нотаріусом також зазначено, що відповідно до звернення спадкове майно спадкодавиці [PERSON] складається з земельної ділянки площею 0,50 га., кадастровий номер: 6124883500:01:001:0420 та земельної ділянки площею 0,16 га., кадастровий номер: 6124883500:01:001:1085. Станом на день звернення за даними Спадкового реєстру спадкова справа не заводилась (арк.спр.13). Відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №337954 та №338432 від 11.12.2009 власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Литвинівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, площею 0,16 га та 0,50 га, є [PERSON] , жителька с. Рудники Підгаєцького району Тернопільської області, на підставі розпорядження Підгаєцької районної держадміністрації від 20.01.2009 №25 (арк.спр.11, 12). Відповідно до довідок №316 від 10.10.2024 та №163 від 02.12.2024, виданих старостою Литвинівського старостинського округу Михайлом Шиндирівським, [PERSON] на момент смерті [INFO] проживала та була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] . На території цього села інших осіб із ПІБ [PERSON] чи [PERSON] , окрім [PERSON] , яка проживала за вищевказаною адресою і померла [INFO] , не проживало і не проживає (арк.спр.9 зв, 10). На підтвердження родинних зв`язків зі спадкодавицею позивачка до матеріалів справи надала: - свідоцтво про народження, яке належить [PERSON] (позивачці у цій справі), [INFO] , серії [NUMBER] , видане 05.08.1967, відповідно до якого її мамою записана [PERSON] (арк.спр.5 зв); - свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] , видане 02.05.1987, за яким позивачка отримала після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] , замість дошлюбного [PERSON] (арк.спр.7 зв); - свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] видане 25.05.1962, за яким мама позивачки - [PERSON] , 1940 року народження, - отримала після реєстрації цього шлюбу прізвище [PERSON] , замість дошлюбного [PERSON] (арк.спр.8); - свідоцтво про народження спадкодавиці [PERSON] , серії [NUMBER] , видане 18.05.1977, згідно з яким вона народилася [INFO] в с. Рудники Бережанського району Тернопільської області (арк.спр.6). Її батьками записані [PERSON] та [PERSON] ; - архівну довідку про народження №845/04-15 від 11.11.2024, відповідно до якої у документах архівного фонду відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в метричній книзі про народження за 1877-1942 роки сіл Литвинів, Рудники Підгаєцького району є відомості, що [PERSON] народилася [INFO] , хрещена [INFO] в селі Рудники Підгаєцького району, сучасного Тернопільського району Тернопільської області, греко-католицького віросповідання. Батько: [PERSON] (син [PERSON] і [PERSON] ), мати: [PERSON] (дочка [PERSON] і [PERSON] ). Проживали у будинку [ADDRESS] . Метричний запис № 8 (арк.спр.6 зв.); - архівну довідку про шлюб №870/04-15 від 21.11.2024, відповідно до якої у документах архівного фонду відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в метричній книзі про смерть, шлюб за 1877-1942 роки сіл Литвинів, Рудники Підгаєцького району Тернопільської області є відомості, що 15 лютого 1938 року в селі Рудники, сучасного Тернопільського району Тернопільської області уклали шлюб: [PERSON] , син [PERSON] і [PERSON] , віком 27 років, [INFO] , греко-католицького віросповідання та [PERSON] (так в документі), донька [PERSON] і [PERSON] , віком 19 років, [INFO] , греко-католицького віросповідання (арк.спр.7). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] (мама позивачки) померла [INFO] у віці 67 років, свідоцтво про смерть [NUMBER] (арк.спр.8зв.). Допитаний у судовому засіданні свідок, [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Рудники Підгаєцького району Тернопільської області (паспорт [NUMBER] , виданий Підгаєцьким РВ УМВС в Тернопільській області 09.02.1996), повідомив, що він здійснював догляд за померлою [PERSON] , коли їй було вже за 80 років. У них були добрі стосунки, він допомагав їй по господарству майже до часу її смерті. Незадовго до смерті, коли вона вже зовсім не могла проживати одна, її забрала до себе в [PERSON] онука [PERSON] (позивачка). У [PERSON] , наскільки він пам`ятає, було двоє дітей: син [PERSON] і дочка [PERSON] , які вже давно померли. Ще був онук [PERSON] , який жив у [PERSON] і трагічно помер ще до смерті бабці. Ніхто на його пам`яті до бабці не їздив, не відвідував, окрім Наді, яка приїжджала майже кожен тиждень, бо привозила продукти, ліки та інші необхідні речі. Після смерті бабці домогосподарство стоїть занедбане, хата минулого року вже навіть горіла. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суть справи є визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємиці за заповітом [PERSON] , оскільки вона пропустила строк для її прийняття, встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є внучкою [PERSON] , яка померла [INFO] та встановлення факту належності державних актів на право власності на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЯЗ№338432 та серії ЯЗ №337954, виданих на ім`я « [PERSON] », [PERSON] , яка померла [INFO] . Щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). За змістом ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, відповідно до черговості. Заповітом, відповідно до ст.1233 ЦК України, є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Суд зазначає, що такий спадкоємець в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Ухвалення рішення про задоволення позову є забезпеченням права на справедливий суд відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за відсутності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, пред`являється до територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У ході судового розгляду не здобуто даних щодо наявності інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину, чи претендували на майно. Станом на день звернення за даними Спадкового реєстру спадкова справа не заводилась. Оскільки відсутні інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, Підгаєцька міська рада, на території якої знаходиться нерухоме спадкове майно, є належним відповідачем у справі. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачка посилається на те, що після смерті [PERSON] вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, оскільки не знала про існування заповіту, складеного в її користь. Як встановлено в судовому засіданні, дізналася в 2024 році. У постановах від 25 березня 2020 року у справі № 296/12396/18 (провадження № 61-10481 св 19), від 17 грудня 2021 року у справі № 315/386/19 (провадження № 61-15100св21), від 29 січня 2024 року у справі № 552/4825/22 (провадження № 61-16505 св 23), від 07 лютого 2024 року у справі № 474/454/18 (провадження № 61-14756св23), від 21 лютого 2024 року у справі № 760/4267/21 (провадження № 61-14640 св 23) Верховний Суд вказував, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а також те, що при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. При визначенні поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, просить врахувати значну відстань між її місцем проживання та місцем знаходження спадкового майна. Як встановлено в ході розгляду справи [PERSON] проживає в м. Калуш Івано-Франківської області, в той час як спадкове майно знаходиться на території Тернопільського району Тернопільської області. Враховуючи необізнаність позивачки про наявність заповіту, а також значну відстань між місцем постійного проживання спадкоємиці і місцем знаходження спадкового майна, суд вважає, що заява про прийняття спадщини не була вчасно подана позивачкою з поважних причин. Законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості одержання своєї частки спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, також і після спливу значного строку. Згідно з положеннями пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Право позивачки на прийняття спадщини ніким не оспорюється, тому відмова у позові фактично порушила б законне право позивачки на отримання спадкового майна, яке залишилось після смерті спадкодавиці, що суперечило б принципу справедливості при вирішенні цієї справи. Отже, оцінивши докази, їх належність, допустимість і достовірність, враховуючи те, що позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] і ніхто крім неї більше не претендує на спадкове майно, оскільки до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини більше ніхто не звертався, станом на 01.11.2024 за даними спадкового реєстру спадкова справа не заведена, суд дійшов висновку, що позовна вимога про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню і строк тривалістю 2 місяці буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини. Щодо встановлення факту родинних відносин Встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а саме, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є внучкою [PERSON] , яка померла [INFO] , також потрібне для створення умов реалізації позивачкою своїх спадкових прав. За нормами податкового законодавства спадщина оподатковується податком на доходи фізичних осіб. Оподаткування спадщини залежить від ступеня споріднення спадкоємця та спадкодавця. Нульова ставка ПДФО встановлена для спадкоємців першого та другого ступенів споріднення - «а» п.п. 174.2.1 пункту 174.2 статті 174 Податкового кодексу України. Спадкоємцями другого ступеня споріднення є рідні брати та сестри, баба та дід з боку матері та з боку батька, онуки. Пункт 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. Цей факт встановлюється в порядку окремого провадження, відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Як встановлено судом, лінія родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується майже в повному обсязі доданими до позовної заяви документами. Однак, бракує однієї ланки цього ланцюжка - було втрачене свідоцтво про народження матері позивачки, що підтверджувало б її походження від померлої [PERSON] . Разом з тим, надана суду архівна довідка про народження підтверджує, що [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками були [PERSON] (син [PERSON] і [PERSON] ) та [PERSON] (дочка [PERSON] і [PERSON] ). В свідоцтві про одруження [PERSON] , 1940 року народження, з [PERSON] співпадає по батькові та рік народження. Архівна довідка про шлюб підтверджує, що [PERSON] (так в документі), донька [PERSON] і [PERSON] , віком 19 років, [INFO] . Таке різнописання прізвища у той час суд не вважає перепоною для встановлення факту родинних відносин, оскільки всі інші дані співпадають. Отже, [PERSON] (після одруження [PERSON] ), [INFO] , народила [INFO] доньку [PERSON] (після одруження [PERSON] ), яка [INFO] народила доньку [PERSON] , котра після одруження 02.05.1987 з [PERSON] стала [PERSON] . Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що позивачка [PERSON] є онукою померлої [PERSON] . Таким чином, оцінюючи досліджені в справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, який ніким не оспорюється і не спростовується, і який має значення для подальшого прийняття спадщини та оформлення спадкових прав, а саме факту, що [PERSON] , [INFO] , є внучкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документа Відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №337954 та №338432 від 11.12.2009 власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Литвинівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, площею 0,16 га та 0,50 га, є [PERSON] , жителька с. Рудники Підгаєцького району Тернопільської області, на підставі розпорядження Підгаєцької районної держадміністрації від 20.01.2009 №25 (арк.спр.11, 12). Встановлення факту належності державного акта серії ЯЗ№338432 та державного акта серії ЯЗ №337954, виданих на ім`я « [PERSON] », [PERSON] , яка померла [INFO] , необхідне позивачці для включення цих земельних ділянок до спадкового майна після смерті бабці. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В той же час, частиною 2 даної статті регламентовано, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 № 5 із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При дослідженні наданих позивачкою доказів, очевидною стає та обставина, що при написанні іменібула допущена помилка/описка. [PERSON] причиною її виникнення в написані імені спадкодавиці є схожість цих імен та людський фактор. У словнику-довіднику за редакцією В.М. Русанівського «Власні імена людей», виданого інститутом мовознавства ім. О.О. Потебні Національної академії наук України у 1996 році, на сторінці 128 вказано, що варіантом власного імені « [PERSON] » є власне ім`я « [PERSON] », тобто вони є тотожними. Отже імена « [PERSON] » і « [PERSON] »- це два фонетичних варіанти одного і того ж імені, які мають подібне походження та значення. Хоча обидві форми імені можуть існувати самостійно і є правильними. Своїм заповітом спадкодавиця [PERSON] , все своє майно заповіла [PERSON] . Належність спадкодавиці земельних ділянок висновується з того, що у державних актах на право власності на земельні ділянки вказано, що обидві земельні ділянки належать [PERSON] , жительці с. Рудники Підгаєцького району Тернопільської області. Однак, у довідках, що видані Литвинівським старостинським округом Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області, які суд вважає доказами у справі, стверджується, що на території села Рудники Тернопільського району Тернопільської області, інших осіб із ПІБ [PERSON] чи [PERSON] , крім [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] і померла [INFO] , не проживало і не проживає. Оцінивши всі докази в сукупності, суд не виявив підстав для відмови в задоволенні заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме факту, що державний акт серії ЯЗ№338432 та державний акт серії ЯЗ №337954, які видані на ім`я « [PERSON] », належать [PERSON] , яка померла [INFO] . Встановлення цього факту, який ніким не оспорюється і не спростовується, має для [PERSON] юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить виникнення її майнових прав, зокрема спадкових. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у вигляді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Outcome: approved