Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до АТ «ПУМБ», в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 5 538,48 грн, які були набуті відповідачем безпідставно, а також нараховані позивачем за період з 25.05.2023 по 25.10.2024 інфляційні втрати у розмірі 425,17 грн та три відсотки річних у розмірі 235,38 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в рамках виконавчого провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. №89602 від 15.07.2021 з позивача на користь АТ «ПУМБ» було стягнуто грошові кошти в сумі 5 538,48 грн. Оскільки рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.09.2022 у справі №212/7801/21, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.05.2023, вказаний виконавчий напис нотаріуса визнаний таким, що не підлягає виконанню, позивач вважає, що зазначена сума грошових коштів стягнута з нього безпідставно, а тому, у відповідності до ст. 1212 ЦК України, він просить стягнути їх з відповідача на свою користь. Крім того, позивачем на підставі ст. 625 ЦК України було обраховано 425,17 грн інфляційних втрат та 235,38 грн трьох відсотків річних, які він також просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 05.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18.12.2024 до суду надійшла заява представника відповідача про визнання позову. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Разом із цим, в матеріалах справи наявна заява представника позивача, в якій він просить розглядати справу без його участі та участі позивача, підтримуючи позовні вимоги у повному обсязі. З огляду на наведене, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №89602, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором у розмірі 38 706,94 грн. З метою примусового виконання вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. було відкрито виконавче провадження [NUMBER], в рамках якого з боржника [PERSON] було стягнуто заборгованість за виконавчим написом на користь АТ «ПУМБ» в сумі 5538,48 грн, що підтверджується письмовим повідомленням Відділу обслуговування громадян №16 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 25.05.2022. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.09.2022, ухваленим у цивільній справі №212/7801/21, зазначений виконавчий напис нотаріуса визнаний таким, що не підлягає виконанню. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.05.2023 вказане рішення суду залишено без змін. Таким чином, враховуючи, що судовим рішенням від 30.09.2022 визнано оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а на підставі нього з позивача стягнуто грошові кошти, між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.06.2016 у справі №6-100цс15, від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19. Суд бере до уваги, що правовою підставою для набуття АТ «ПУМБ» грошових коштів у спірному розмірі став виконавчий напис нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, оскільки правова підстава для отримання таких коштів відпала, грошові кошти у розмірі 5538,48 грн підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України. Частиною другою статті 1214 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаній сплачувати проценти, як інакше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші, на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів. У постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі №910/22034/15 зроблено висновок, що стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17. Таким чином, оскільки відповідачем порушене позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи частини другої статті 625 ЦК України, якою визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ураховуючи наведене, суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача на підставі положень частини другої статті 625 ЦК України сум нарахованих трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 25.05.2023 по 25.10.2024. Згідно з розрахунками позивача вказані суми за такий період складають: інфляційні втрати - 425,17 грн; три відсотки річних - 235,38 грн. Доказів, які б спростовували зазначені твердження позивача, відповідач АТ «ПУМБ» суду не надав. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із урахуванням наведеного, виходячи із встановлених обставин справи та визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що був сплачений позивачем при поданні позову до суду згідно з платіжною інструкцією №0.0.3967842431.1 від 25.10.2024. На підставі викладеного,

Outcome: approved