Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернулось в суд із позовом, в якому зазначено, що 30.10.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту, згідно з яким [PERSON] як позичальник отримала грошові кошти в сумі 5000,00 грн. на умовах строковості, платності використання. Так, зокрема, сторони домовились, що загальний строк надання кредиту може бути автоматично продовжений (пролонгований) у разі невиконання позичальником в повному обсязі зобов`язань зі сплати процентів згідно умов договору та повернення кредиту в узгоджений сторонами термін. У такому разі строк надання кредиту автоматично пролонгується на відповідну кількість днів. Позивач зауважує, що згідно умов договорів про відступлення права вимоги, укладених між ТОВ Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Вердикт Капітал», а в подальшому, між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», останнє набуло право вимоги до позичальника. При цьому, внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення кредитних коштів, нарахованих відсотків та інших платежів станом на день формування позовної заяви виникла заборгованість в сумі 25\~524,85 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на дату відступлення права вимоги 18\~074,85 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами 2450,00 грн. Посилаючись на відповідні обставини позивач просить стягнути з відповідача вищенаведений розмір заборгованості, відшкодувати судові витрати з оплати судового збору 2422,40 грн., витрати на професійну правичу допомогу в сумі 9000,00 грн. Ухвалою суду від 09.01.2025 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику учасників. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.10.2019 року між ТОВ Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту, згідно з умовами якого ТОВ Фінансова компанія «Кредіплюс» як кредитор надав, а [PERSON] позичальник, отримала грошові кошти в сумі 5000,00 грн. Відповідно до п.1.3 договору кредит надається строк на 15 днів з 30.10.2019 року по 14.11.2019 року. Згідно з п.1.4 договору термін повернення кредиту 14.11.2019 року. Сторонами погоджено розмір відсотків як плату за користування кредитом на рівні 2,4 %, які сплачуються позичальником за кожен день строку користування кредитом, зазначеним п.1.3 договору (п.1.5 договору). У відповідності до п.1.6 договору ставка, зазначена у пункті 1.5 договору, застосовується до моменту настання терміну (дати) повернення кредиту, визначеного п.1.4 договору. При порушені строку повернення кредиту позичальник повинен сплатити на користь кредитодавця пеню в розмірі, визначеному п.4.1 договору за кожен день прострочення. Положеннями п.4.1 договору сторони визначили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця пеню за кожен день прострочення у розмірі 3,5 % від суми прострочених зобов`язань, але пеня не може перевищувати 50 % від суми отриманого позичальником кредиту. Судом встановлено, що між Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Вердикт капітал» 27.02.2020 року укладено договір про відступлення права вимоги, за змістом якого Фінансова компанія «Кредіплюс» як первісний кредитор передав за плату новому кредитору - ТОВ «Вердикт капітал», право грошової вимоги до божників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Згідно дослідженого судом реєстру боржників з даними про позичальника [PERSON] розміри відступлених прав за договором від 30.10.2019 року становлять: заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн., заборгованість за відсотками 14\~400,00 грн., заборгованість за пенею 2450,00 грн. Також, 28.12.2022 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги з відповідним набуттям права вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр». Відповідно до інформації з реєстру боржників з даними про позичальника [PERSON] розміри відступлених прав за договором від 30.10.2019 року становлять: заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн., заборгованість за відсотками 14\~400,00 грн., заборгованість за нарахуваннями відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України 1249,22 грн., заборгованість за пенею 2450,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надаючи оцінку дослідженим доказам за їх окремим, а також взаємним сукупнім охопленням суд приходить до висновку про неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за укладеним договором кредиту, виникнення у зв`язку із цим заборгованості. Вирішуючи питання ґрунтовності заявлених позовних вимог суд зауважує на помилковості наданих позивачем розрахунків заборгованості, їх частковій невідповідності обумовленим договором кредиту положенням як досягнутої між учасниками згоди щодо його істотних умов. Так, зокрема, судом не здобуто висновку про закріплення учасниками правовідносин згоди щодо автоматичної пролонгації терміну кредитування, нарахування протягом відповідного періоду відсотків у встановленому умовами договору розмірі. Здійснюючи тлумачення умов договору слід дійти висновку про встановлення міри відповідальності в разі прострочення виконання зобов`язання, тобто не поверненні суми кредиту та нарахованих відсотків у строк до 14.11.2019 року, про що неодноразово наголошується у договорі. Як зазначалось вище, положеннями п.4.1 договору сторони визначили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця пеню за кожен день прострочення. У своїй постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем здійснюється розрахунок суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (5000,00 грн.). При цьому, з аналізу змісту позовної заяви слідує, що відповідна сума не включена у заявлені вимоги, підстави позову обмежуються тілом кредиту, відсотками як плати за його користування, пенею. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. За таких обставин, розмір допущеної за договором кредиту заборгованості складатиме: 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1800,00 грн. - відсотки, нараховані у період з 30.10.2019 року по 14.11.2019 року, 2450,00 грн. - пеня. За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, оскільки за результатами розгляду справи знайшли своє підтвердження обставини існування цивільних правовідносин, заснованих на договорі кредиту, дослідженими доказами доводиться існування заборгованості на вищенаведену суму, право на стягнення якої набуто позивачем як новим кредитором на підставі договорів про відступлення права вимоги, суд вважає необхідним задовольнити позов частково, з урахуванням наведених висновків. На підставі ст.ст. 137, 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача пропорційно до задоволених вимог витрати з оплати судового збору в сумі 877,68 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сум 3260,87 грн.

Outcome: partial