Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 09 жовтня 2001 року уклала шлюб із [PERSON] , який був зареєстрований виконкомом Костичанівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, актовий запис № 19. Від спільного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, систематичних сварок, що виникали на побутовому ґрунті з різного роду причин. На даний час подружні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Збереження шлюбу вважає недоречним і відновлювати подружні стосунки із відповідачем не бажає, оскільки це суперечить їх інтересам та інтересам дітей. Зважаючи на те, що їх шлюб існує формально, позивачка просила його розірвати. Неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] просить залишити проживати разом з нею, на її самостійному вихованні та утриманні. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 21 березня 2025року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, втім від неї та її представника [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі які просили задовольнити. Відповідач [PERSON] будучі належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Згідно надісланної суду заяви просив судовий розгялду провести у його відсутності. Не заперечує щодо розрівання шлюбу з позивачкою. Водночас, вважає що питання визначення місця проживання сина [PERSON] з позивачкою наразі є передчасним. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне зазначити про наступне. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ), тобто сторони, 09 жовтня 2001 року уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Костичанівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, актовий запис № 19. Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують й спільне господарство як подружжям не ведеться. Статтею 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з установлених обставин справи, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечать їх інтересам та інтересам дитини, у зв`язку із чим їх шлюб підлягає розірванню. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним, так як у цьому сторони не зацікавлені та з даного приводу сторонами клопотання не заявлялося. Вирішуючи питанн залишення неповнолітнього сина на самостійному вихованні з позивачкою, слід зазначити про таке. Як встановлено судом, від шлюбу у сторін є двоє дітей, один з яких неповнолітній [PERSON] , [INFO] . У постанові від 22 грудня 2021 року у справі №339/143/20 Верховний Суд визначив, що за загальним правилом за відсутності спору, щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Як встановлено судом, між сторонами не досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні. Відповідно до ст.157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно ч.1\~ст.161\~СК\~України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Отже, за загальним правилом, за наявності спору щодо того, з ким із батьків буде проживати неповнолітня дитина, суд не може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У такому разі, суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме, до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 15 січня 2020 року по справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19). Таким чином, аналізуючи в сукупності докази та встановлені судом обставини, а саме, що на даний час дитина фактично проживає разом з позивачкою, але існує спір про визначення місця проживання дитини, то суд вважає, за можливе в задоволенні даної позовної вимоги відмовити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати. На підставі ст.ст. 56, 105, 112, 113,160,161 СК України,

Outcome: partial