Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Розсошанської сільської радипро встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] помер - [PERSON] . Померлий на день смерті проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок та на право на земельну частку (пай) розміром 3,88 в умовних кадастрових гектарах, що належала йому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 012976. Після своєї смерті померлий не залишив заповіт, таким чином спадкування буде здійснюватися за законом. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] , яка фактично вступила в управління та користування спадковим майном, що залишилось після його смерті. 03 квітня 1998 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок. [PERSON] померла [INFO] . Померла на день смерті проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті без реєстрації постійно проживав син [PERSON] . Після своєї смерті померла заповіт не залишила, таким чином спадкування здійснювалось за законом. Відповідно до довідки старости села Баламутівка і Лугове від 05.12.2024 року № 238, після смерті [PERSON] в управління та володіння спадковим майном фактично вступив син [PERSON] , який після смерті матері проживав у спадковому будинку, користувався її речами, обробляв присадибну земельну ділянку. Таким чином, [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті матері. [INFO] помер [PERSON] . Померлий на день смерті проживав без реєстрації у [ADDRESS] . Після своєї смерті померлий заповіт не залишив, таким чином спадкування буде здійснюватися за законом. Оскільки, спадкоємці попередніх черг спадкування за законом після смерті [PERSON] відсутні, позивачка, як цивільна дружина померлого, яка постійно проживала з ним протягом останніх 5 років до дня його смерті, виступає спадкоємцем четвертої черги, яка в силу припису ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину. 18.12.2024 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Гайдамаки Ольги Василівни для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , на право на земельну частку (пай), яку він успадкував після смерті матері [PERSON] , а та у свою чергу після смерті чоловіка [PERSON] . Нотаріусом її було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що позивачка не можу довести факт постійного проживання з [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а також втрачені правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), про що розміщено відповідне оголошення у газеті. З 2003 року позивачка постійно проживала без реєстрації з [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . У цей період вони спільно проживали, вели спільний побут, мали взаємні права і обов`язки, які притаманні подружжю. За цей період у нас народилися спільні діти: [PERSON] , 2004 року народження та [PERSON] , 2006 року народження. Оскільки, вони з [PERSON] офіційно не перебували у шлюбі, діти були записані на дівоче прізвище позивачки - « [PERSON] » (18 квітня 2023 року мною був укладений шлюб та змінено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] »). Реалізація моїх спадкових прав (видача свідоцтва про право на спадщину за законом) унеможливлюється через відсутність оформлення шлюбу органами державної реєстрації актів цивільного стану, тому позивачка звернулася до суду. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Розсошанської сільської радив судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій проти позову не заперечує та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований і постійно проживав за адресою: [ADDRESS] з дружиною [PERSON] , 1930 року народження, що підтверджується довідкою №235 від 05.12.2024 виданої виконкомом Розсошанської свльськоїради Хмельнцького району (а.с.14). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок та на право на земельну частку (пай) розміром 3,88 в умовних кадастрових гектарах, що належала йому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 012976. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] , яка фактично вступила в управління та користування спадковим майном, що залишилось після його смерті, [INFO] їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що підтверджується архівною довідкою №3123/01-15 від 18.12.2024 Хмельницького обласного державного нотаріального архіву (а.с.18). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Померла на день смерті проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті без реєстрації постійно проживав син [PERSON] . Після своєї смерті померла заповіт не залишила, таким чином спадкування здійснювалось за законом. Відповідно до довідки старости села Баламутівка і Лугове від 05.12.2024 року № 238, після смерті [PERSON] в управління та володіння спадковим майном фактично вступив син [PERSON] , який після смерті матері проживав у спадковому будинку, користувався її речами, обробляв присадибну земельну ділянку. Таким чином, [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті матері. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). 18.12.2024 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Гайдамаки Ольги Василівни для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , на право на земельну частку (пай), яку [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON] , а та у свою чергу після смерті чоловіка [PERSON] . Нотаріусом її було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що вона не можу довести факт постійного проживання з [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а також втрачені правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), тому позивачці рекомендовано звернутись до суду(а.с.31). З відповіді Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та отримала повідомлення від 20.11.2024 Ш-2519/0-0.502-2665/291-24 слідує, що [PERSON] , який проживав в с. Лугове Хмельницького (Ярмолинецького) району Хмельницької області, було видано Ярмолинецькою районною державною адміністрацією сертифікат на право на земельну частку (пай) по бувшому КСП "Зоря", с. Лугове Ярмолинецького району Хмельницької області розміром 3,88 вумовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно розпорядження голови Ярмолинецької районної державної адміністрації від 03.12.1996 року за №306-р. Сертифікат серія ХМ №012976 зареєстровано 09.12.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №230. На сьогоднішній день даний сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачено, про що розміщено відповідне оголошення у газеті (а.с.30). Вартість земельної частки (паю) з урахуванням коефіцієнта індексації 5,041 станом на 20.11.2024 рік становить 60557,52 грн. Додатково повідомлено, що державний акт на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в замін сертифіката ХМ №012976 від 09.12.1996 року по бувшому КСП"Зоря", с. Лугове гр. [PERSON] не видався (а.с.24). Як вбачається з довідки виданої старостою села Баламутівка та Лугове від 16.12.2024 року № 251, [PERSON] з серпня 2003 року і до дня своєї смерті постійно проживав без реєстрації шлюбу (через відсутність документів) з гр. [PERSON] , як чоловік та дружина за адресою: [ADDRESS] . За час їх спільного проживання у них народилися діти: [PERSON] , 2004 року народження та [PERSON] , 2006 року народження (а.с.32). Крім того, факт постійного проживання позивачки зі спадкодавцем не менше п`яти років до часу відкриття спадщини підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] , з 2003 року по дату його смерті, а саме по [INFO] . Факт зміни прізвища [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 18.04.2023(а.с.9). Відповідно до статті 524 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини, існувало два види спадкоємства: за законом та за заповітом. Після своєї смерті померлий не залишив заповіт, таким чином спадкування буде здійснюватися за законом. Відповідно до статті 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Стаття 549 ЦК УРСР визначала дії, які свідчили про прийняття спадщини спадкоємцем: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 23 цієї постанови роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Після своєї смерті померлий заповіт не залишив, таким чином спадкування буде здійснюватися за законом. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини Відповідно до ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки, спадкоємці попередніх черг спадкування за законом після смерті [PERSON] відсутні, [PERSON] як цивільна дружина померлого, яка постійно проживала з ним протягом останніх 5 років до дня його смерті, є спадкоємцем четвертої черги, яка в силу припису ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину. Частина 1 ст. 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст.315 ЦПК України факти, що мають юридичне значення встановлюються судом; ч. 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім тих, які визначені ч. 1ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни «Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30.05.2008 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до підпункту 1 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факт прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строку шість місяців, який починаєтьсяз часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що ЦК України передбачає можливість автоматичного прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця (день відкриття спадщини) має визначальне значення для подальшого оформлення спадщини заявником. Відповідно до роз`яснень, даних у п.21 постанови №7 від 30.05.2008 року Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Таким чином, суд приходить до висновку, що факт проживання позивачки однією сім`єю із [PERSON] з 2003 року до дня смерті останнього знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення якого має для позивачки юридичне значення, оскільки дозволяє її реалізувати право на спадкове майно. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення.

Outcome: approved