Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

19 вересня 2024 року ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» подано позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначає, що 17 січня 2020 року між AT «ОТП БАНК» укладено кредитний договір № 2028610967, за умовами якго банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби з фіксованою ставкою 19,99 % за користування кредитом. Загальний розмір кредиту 199680 грн. В свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення коштів, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованість станом на 21 червня 2024 року загальний розмір заборгованості становив 115707,74 грн., яка складалася з тіла кредиту 63724,98 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 51982,76 грн. 21 червня 2024 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 2028610967 від 17 січня 2020 року. Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 115707,74 грн., також сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення. Відповідно ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України судом розглянуто справу в заочному порядку. Враховуючи неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 17 січня 2020 року між AT «ОТП БАНК» укладено кредитний договір № 2028610967, за умовами якго банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби з фіксованою ставкою 19,99 % за користування кредитом. Загальний розмір кредиту 199680 грн. В свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення коштів, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованість станом на 21 червня 2024 року загальний розмір заборгованості становив 115707,74 грн., яка складалася з тіла кредиту 63724,98 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 51982,76 грн., що підтверджується детальним розрахунком заборгованості. 21 червня 2024 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 2028610967 від 17 січня 2020 року, що підтиверджується договором факторингу № 21/06/24 від 21 червня 2024 року, копієб акта приймання-передачі реєстру боржників, платіжним доорученням на підтвердженя оплати ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на рахунок АТ «ОТП БАНК» за умовами договору факторингу, а також витягом з Додатку 1 до договору факторингу (реєстру боржників). Статтею 525 Цивільного кодексу України\~передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно зі ст.ст.\~526,\~530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ч. 1\~ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно\~ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).\~Статтею 612 Цивільного кодексу Українивизначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі\~ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У порушення зазначених норм законодавства та умов Договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 1\~ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ч. 2 ст.\~1054\~та ч. 2 ст.\~1050 Цивільного кодексу України\~наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за Кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 115707,74 грн. За правилами\~ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, які б свідчили про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. З огляду на вищевказане, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 115707,74 грн. Тобто, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми заборгованості є обгрунтованими та підлягают задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання за вимогами про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК Україниз відповідача підлягає стягненню на користь позивача, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3028,00 грн. Щодо вимог про відшкодування понесених позивачем витрат на надання правничої допомоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До матеріалів справи позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03 липня 2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 15 липня 2024 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, платіжну інструкцію № 3578 від 29 липня 2024 року на суму 9200 грн. При цьому розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), тобто склад та розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц. Суд враховує, що спірні правовідносини виникли у сфері кредитних правовідносин, а саме стягнення заборгованості за кредитним договором, що є однією із найпоширеніших категорій судових спорів, а тому формування правової позиції, не потребує значних часових та інтелектуальних затрат для особи, яка надає професійні юридичні послуги. Більш того, представник не брав участі в судових засіданнях. З врахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відшкодування понесених відповідачем витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн.

Outcome: approved