Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до Територіальної громади в особі Новооржицької селищної ради, третя особа Приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Афанасієвський Дмитро Валерійович про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, згідно вимог якого вона просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається з житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 75,8 кв.м, житловою площею 40,3 кв.м., сараю літ. «Б», прибудови «б», гараж «В», літньої кухні «Г», сараю «Д», прибудови «д», погребу «Ж», саж «З», гаражу «К», убиральні «Л», колодязя №1, колодязя №2, огорожі №3, воріт №4, ями вигрібної №5, після померлого [INFO] [PERSON] . На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] , однак позбавлена можливості оформити спадкові права на спадкове майно у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок, так як за життя [PERSON] не встиг оформити документацію належним чином. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача Територіальної громади в особі Новооржицької селищної ради в засідання не з`явився, надіслав заяву, у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Третя особа Приватний нотаріус Лубенського нотаріального округу Полтавської області Афанасієвський Д.В. в засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Остапівської сільської ради Лубенського району Полтавської області про що 29 червня 2016 року зроблено запис №09. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,2500 га з кадастровим номером 5322885701:01:003:0074 розташованої по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та житловий будинок з господарськими будівлями, за тією ж адресою. 05 березня 1996 року Виконавчим комітетом Остапівської сільської ради Лубенського району за реєстровим № 38 посвідчений заповіт від імені спадкодавця [PERSON] на все майно, яке йому належало, на користь позивача [PERSON] , та її сестри [PERSON] . 19.11.2016 року Приватним нотаріусом Лубенського нотаріального округу Афанасієвським Д.В. відкрито спадкову справу №35/2016 на майно померлого [INFO] [PERSON] на підставі заяви про прийняття спадщини від спадкоємця за заповітом [PERSON] . Відповідно до довідки щодо складу спадкоємців виданої Приватним нотаріусом Лубенського нотаріального округу Афанасієвським Д.В. № 11/01-30 від 03.02.2021 року, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача [PERSON] . Від прийняття спадщини також відмовилась мати позивачки [PERSON] , яка на момент смерті проживала разом із батьком та мала право на обов`язкову частку у спадщині. Родинні відносини між позивачем у справі [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.08.1964, свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 29.05.1982, відповідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Спадщину на земельну ділянку площею 0.2500 га з кадастровим номером 5322885701:01:003:0074, розташованої по [ADDRESS] з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, позивачка оформила, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим Приватним нотаріусом Лубенського нотаріального округу Афанасієвським Д.В. від 23.12.2019 року. Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 23.12.2019 року Приватним нотаріусом Лубенського нотаріального округу Афанасієвським Д.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] після смерті [PERSON] померлого [INFO] , так як спадкоємець не надав доказів, підтверджуючих належність житлового будинку [PERSON] . У спадкоємця відсутні документи, що посвідчували б право власності спадкодавця на житловий будинок, а також відсутня інформація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації прав власності відносно вищезазначеного будинку. На день смерті [PERSON] та протягом шести місяців з дня його смерті за адресою [ADDRESS] , була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON] , [PERSON] рахувався головою домогосподарства за вказаною адресою, що підтверджується довідкою виданою Остапівським старостинським округом №7 виконавчого комітету Новооржицької селищної ради №155/08.7.1.-13 від 09.12.2024 року. Відповідно до довідки №136/08.7.1.-13 від 07.11.2025 року виданої виконавчим комітетом Новооржицької селищної ради, житловий будинок розташований по [ADDRESS] є 1964 року побудови, відповідно до погосподарського обліку належав [PERSON] . Згідно довідки за №08.7.1-15/14 (витягу з погосподарських книг по Остапівському старостинському округу) виданої 14.02.2025 року старостою Остапівського старостинського округу М.Мазур, власником та головою домогосподарства житлового будинку [ADDRESS] був [PERSON] [INFO] . Відповідно до довідок №15/08.7.1.-13, №16/08.7.1.-13 від 14.02.2025 року виданих виконавчим комітетом Новооржицької селищної ради будинок розташований по [ADDRESS] та за призначенням належить до житлових будівель. З технічного паспорта на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 01.12.2017, вбачається, що загальна площа житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (позначеного у технічному паспорті літерою «А-1»), збудовано у 1964 році, становить 75,8 кв.м., з них житлова площа 40,3 кв.м., допоміжна 28,1 кв.м. Крім цього, до вищевказаного будинку відносяться господарські будівлі та споруди: сарай літ. «Б», прибудова «б», гараж «В», літня кухня «Г», сарай «Д», прибудова «д», погреб «Ж», саж «З», гараж «К», убиральня «Л», колодязь №1, колодязь №2, огорожа №3, ворота №4, яма вигрібна №5. Відповідно до ст. ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). В силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За змістом вимог ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Пунктом 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 р. «Про право громадян на придбання і будівництво індивідуальних житлових будинків» передбачено, що побудовані або придбані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований в Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25 грудня 1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Мінкомгоспом УРСР. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону УРСР «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року, зі змінами від 13 грудня 1979 р., кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім`я та по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Таким чином, запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Із досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що житловий будинок був побудований у 1964 році. Як вбачається з витребуваної судом виписки з погосподарської книги по Остапівському старостинському округу головою домогосподарства по [ADDRESS] був [PERSON] , [INFO] , до своєї смерті [INFO] . На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію ) будинків і домоволодінь у межах міст, селищ, сіл (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції), тобто записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Положення листа ( роз`яснення ) Міністерства юстиції №19-32 /319 від 21.02.2005 р. передбачають , що « ... у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. З метою оформлення спадщини право власності може бути оформлено на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтверджували право власності цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку». Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч.1 ст.5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на житловий будинок по [ADDRESS] відповідно до закону, який діяв на час його набуття, проте на час своєї смерті не здійснив державної реєстрації свого права власності, відповідно до закону, який почав діяти пізніше, тому позивач змушена звертатися в суд за захистом своїх невизнаних прав. За таких\~обставин,\~суд на\~основі всебічного,\~повного,\~об`єктивного\~та безпосереднього\~з`ясування\~фактичних обставин\~справи,\~оцінивши наявні\~у справі\~докази за\~своїм внутрішнімпереконанням,\~з`ясувавши\~їх достатність\~і взаємний\~зв`язок\~у сукупності,\~приходить до\~переконання про\~обґрунтованість заявлених\~позовних вимог\~ [PERSON] ,\~оскільки зазначені\~нею обставини\~унеможливлюють іншим\~способом захистити\~її права\~та інтереси,\~тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved