Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

25 листопада 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 15 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» і [PERSON] в електронній формі був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 3822493, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн. строком на 360 днів та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 2,00% в день, а також виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим Договором. 24 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників вказаних у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1 Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань, за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 є невід`ємною частиною Договору. У відповідності до п. 1.2 Договору факторингу сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після того фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 24.05.2024 року до Договору факторингу № 24/05/2024\~від 24.05.2024 року, TOB «ФК «Фінтраст Україна» набуло\~права грошової\~вимоги до\~Відповідача за\~кредитним договором\~№ 3822493\~від 15\~липня 2023 року, заборгованість за яким становить 33\~958,21 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 5\~999,97 грн., заборгованості за відсотками 27\~958,24 грн. Позивачем нараховано відсотки за 46 календарних днів за період з 24.05.2024 року по 08.07.2024 року (в межах строку договору) на підставі наступного розрахунку: 5\~999,97 грн. х 2,0% = 120,00 грн. х 46 календарних днів = 5\~520,00 грн. Позивач звертає увагу суду на те, що первісний кредитор припинив нарахування відсотків за користування кредитом, а позивач почав здійснювати нарахування з наступного дня, тобто нарахування здійснено другим кредитором за інший період, проте в рамках погодженого сторонами строку договору. Отже, станом на дату звернення до суду заборгованість за кредитним договором відповідача складає 39\~478,21 грн., з яких: тіло кредиту 5\~999, грн., проценти за користування кредитом за період з 14.08.2023\~року по\~08.07.2024\~року - 33\~478,24 грн. (нараховані в межах строку кредитного договору та за погоджено ставкою). У зв`язку з чим зазначену суму, а також судові витрати в загальному розмірі 12\~442,40 грн. позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2024 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відзиві на позов відповідач [PERSON] вимоги визнав частково в частині тіла кредиту в сумі 5\~999,97 грн., в іншій частині позову просив відмовити. Зокрема зазначив, що оскільки умови договору приєднання розроблені ІТС товариством, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим позивач має підтвердити, що на час укладення договору діяли саме ці умови, а не інші, у зв`язку з чим відповідно до приписів ст.ст. 633, 634 ЦК України, вважає, що він як споживач послуг лише приєднується до таких умов, з якими він ознайомлений. Крім того зауважив, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитування, встановленого договором, атому її розмір не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права позивача змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку, є нікчемною. У зв`язку з викладеним [PERSON] вважає, що у позивача відсутні правові підстави щодо стягнення з нього заборгованості за простроченими відсотками та відсотками нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст.. 625 ЦК України. Крім того вказує на те, що позивач не повідомляв його про зміну умов кредитування та не узгоджував із ним саме тих умов, які вважав узгодженими позивач вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками не підлягають задоволенню. В судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» не з`явився, звернувся до суду з заявою, згідно якої просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, у разі повторної неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив розглядати справу без його участі, просив позов задовольнити частково в частині тіла кредиту. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані сторонами докази, дійшов наступного висновку. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 15 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» і [PERSON] в електронній формі був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 3822493, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн. строком на 360 днів та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 2,00% в день, а також виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим Договором. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надавши відповідачу [PERSON] кредит в сумі 6\~000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Факт надання кредиту підтверджується довідкою, наданою провайдером ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення», згідно якої відповідачу [PERSON] було зараховано кошти у сумі 6\~000,00 грн. Встановлено, що 24 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 24.05.2024 року до Договору факторингу № 24/05/2024\~від 24.05.2024 року, TOB «ФК «Фінтраст Україна» набуло\~права грошової\~вимоги до\~Відповідача за\~кредитним договором\~№ 3822493\~від 15\~липня 2023 року, заборгованість за яким становить 33\~958,21 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 5\~999,97 грн., заборгованості за відсотками 27\~958,24 грн. Встановлено, що позивачем нараховано відсотки за 46 календарних днів за період з 24.05.2024 року по 08.07.2024 року (в межах строку договору) на підставі наступного розрахунку: 5\~999,97 грн. х 2,0% = 120,00 грн. х 46 календарних днів = 5\~520,00 грн. Встановлено, що первісний кредитор ТОВ «Лінеура Україна» припинило нарахування відсотків за користування кредитом, а позивач ТОВ «ФК «Фінстраст Україна» почало здійснювати нарахування з наступного дня, тобто нарахування здійснено другим кредитором за інший період, проте в рамках погодженого сторонами строку договору. Згідно розрахунку вбачається, що станом на дату звернення до суду з даним позовом заборгованість за кредитним договором складає 39\~478,21 грн., з яких: тіло кредиту 5\~999, грн., проценти за користування кредитом за період з 14.08.2023\~року по\~08.07.2024\~року - 33\~478,24 грн. (нараховані в межах строку кредитного договору та за погоджено ставкою). При цьому, стороною відповідача не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Таким чином, між сторонами виник спір щодо виконання зобов`язань за кредитним договором. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права. За приписами ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до\~ст. 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України). За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2\~ст. 639 ЦК України). Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Ч. 2\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Як вже зазначалося, кредитний договір між сторонами було укладено в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію»\~(далі - Закон). Згідно з пунктом 6 частини першої\~статті 3 Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої\~статті 11 Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою\~статті 11 Закону\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої\~статті 11 Закону\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону\~визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З наведеного вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Матеріалами справи підтверджено та сторонами не заперечувалося, що кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, позичальник через особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого кредитодавець надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору. Як встановлено вище, 24 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників вказаних у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1 Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань, за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 є невід`ємною частиною Договору. У відповідності до п. 1.2 Договору факторингу сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після того фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього Договору. За приписами пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша\~статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою\~статті 1077 ЦК\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (частина друга\~статті 516 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 24.05.2024 року до Договору факторингу № 24/05/2024\~від 24.05.2024 року, TOB «ФК «Фінтраст Україна» набуло\~права грошової\~вимоги до\~Відповідача за\~кредитним договором\~№ 3822493\~від 15\~липня 2023 року, заборгованість за яким становить 33\~958,21 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 5\~999,97 грн., заборгованості за відсотками 27\~958,24 грн. Встановлено, що позивачем нараховано відсотки за 46 календарних днів за період з 24.05.2024 року по 08.07.2024 року (в межах строку договору) на підставі наступного розрахунку: 5\~999,97 грн. х 2,0% = 120,00 грн. х 46 календарних днів = 5\~520,00 грн. Як вже встановлено, первісний кредитор ТОВ «Авентус Україна» припинило нарахування відсотків за користування кредитом, а позивач ТОВ «ФК «Фінстраст Україна» почало здійснювати нарахування з наступного дня, тобто нарахування здійснено другим кредитором за інший період, проте в рамках погодженого сторонами строку договору. Згідно розрахунку, з яким погоджується суд, вбачається, що станом на дату звернення до суду з даним позовом заборгованість за кредитним договором складає 39\~478,21 грн., з яких: тіло кредиту 5\~999,97 грн., проценти за користування кредитом за період з 14.08.2023\~року по\~08.07.2024\~року - 33\~478,24 грн. (нараховані в межах строку кредитного договору та за погоджено ставкою). Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). При цьому, матеріали справи не містять доказів відсутності заборгованості за основним боргом та відсотками або часткового її погашення відповідачем за вищевказаним договором, зокрема сторона відповідача не скористалася своїм правом на подання відзиву та спростування розрахунку заборгованості, у зв`язку з чим позовні вимоги обґрунтовані та належними доказами підтверджені. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~виключне право\~оцінки доказів\~належить суду,\~який має\~оцінювати докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved