Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , борг у розмірі 15\~000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 24.02.2025 складає 623\~850,00 гривень. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 01.07.2013 він дав в борг [PERSON] , своєму сину, 15000,00 доларів США, на підтвердження чого написав розписку. Взяті кошти відповідач повинен був повернути до 01.07.2023. Однак, у вказану дату грошові кошти не були повернуті. Так як станом на день подачі позову відповідач борг не повернув, чим порушив виконання свого зобов`язання та їхніх усних домовленостей, він вимушений звернутись до суду. Відповідно до ухвали суду від 03.03.2025 позовну заяву залишено без руху. 04.03.2025 позивач усунув недоліки. Відповідно до ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 04.03.2025 у справі відкрито провадження, призначене підготовче судове засідання. Позивач в підготовчому судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, у заяві від 24.03.2025 позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із положеннями ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. \~У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд ( ч.4 ст. 206 ЦПК України). Оскільки відповідач визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення у цій справі у порядку ч.3 ст.200 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд установив наступні обставини та правовідносини. [PERSON] , [INFO] є громадянином України, що підтверджується паспортом серія [NUMBER] , виданий 17.05.2013 Шполянським РС УДМС України в Черкаській області ( а.с.3). [PERSON] , [INFO] , є громадянином України , що підтверджується паспортом серія [NUMBER] , виданий 02.12.2010 Шполянським РВ ГУМВС України в Черкаській області ( а.с.5). \~ \~ \~ \~Згідно з оригіналом розписки від 01.07.2013, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , отримав у борг від свого батька [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , кошти у сумі 15000 ( п`ятнадцять тисяч) доларів США, для придбання будинку за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язався вказану суму коштів повернути до 01.07.2023 ( а.с. 7). Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей ( правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 464/3790/16-ц від 16.01.2019 року). Отже, між сторонами виникли договірні правовідносини на підставі договору позики. Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За змістом розписки, підписаної [PERSON] визначено, що відповідач взяв в борг від [PERSON] грошові кошти в розмірі 15\~000,00 доларів США та зобов`язався повернути всю суму до 01.07.2023. Позика безвідсоткова. Факт підписання та складання наявної в матеріалах справи розписки саме відповідачем, [PERSON] визнав у своїй заяві. Оскільки позивач надав до суду докази існування договору позики між ним та відповідачем, ураховуючи не повернення коштів у строк визначений договором, визнання позову відповідачем, наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Щодо зазначення еквіваленту коштів, які підлягають поверненню, як про те зазначає позивач у прохальній частині позову, суд зазначає наступне. Оскільки відповідно розписки, предметом договору є 15000 доларів США та за відсутності домовленості сторін про повернення суми позики у гривні, стягненню у зв`язку із невиконанням договірних відносин підлягає сума коштів обумовлена сторонами, а саме 15000 доларів США без визначення її еквіваленту. Такий висновок, узгоджується із усталеною правовою позицією Верховного Суду , викладених зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі № 761/12665/14-ц ( провадження 14-134цс18), від 16.01.2019 року у справі 464/3790/16, від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц (провадження№ 14-600цс18). Ураховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, тому з нього підлягає стягненню у порядку ч.1 ст. 142 ЦПК України, 50% судового збору, а інша частина судових витрат по сплаті судового збору підлягає поверненню позивачу.

Outcome: approved