Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просила суд звільнення його від сплати заборгованості по аліментам. Позов мотивував тим, що в провадженні Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження № 57579562 по примусовому виконанню судового наказу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.10.2018 по справі № 488/4176/18 про стягнення із нього на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Також вказав, що 30.08.2024 Корабельним районним судом м. Миколаєва відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до нього про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів (справа № 488/3686/24). Зазначив, що із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.08.2024 вбачається, що сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів складає 59 813,95 грн. У зв`язку із проходженням служби в ЗСУ та погіршенням стану здоров`я (необхідністю оперативного лікування в КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги»), він не має можливості у повному обсязі погашати суму заборгованості. У позові вказав, що не мав наміру спеціально ухилятися від сплати аліментів та з лютого 2022 року, коли був призваний для проходження служби у ЗСУ, написав рапорт командиру військової частини про наявність виконавчого провадження та про утримання з нього сум аліментів, але чи було якесь утримання йому невідомо, бо він знаходився у зоні бойових дій, отримав поранення та значний період лікувався. Після отримання у лютому 2022 року мінно-вибухової травми тривалий час проходив лікування, а тому вважав, що заборгованість по аліментах у нього має місце у зв`язку із отриманням поранення, станом здоров`я та іншими обставинами, що у сукупності мають істотне значення. Також не заперечував, що заборгованість виникла, в тому числі, за несплату аліментів з 2018 року, та пояснив це відсутністю роботи на той час. Почав сплачувати аліменти з травня 2019 року. Позивач зазначив, що у зв`язку з лікуванням має значні витрати та, окрім цього, сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON] , 2020 р.н., яка зі своєю матір`ю, [PERSON] , винаймає квартиру у зв`язку із пошкодженням в результаті обстрілів будинку, в якому вони всі зареєстровані. Посилаючись на викладені обставини, звернувся в суд з цим позовом та просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на утримання сина [PERSON] . Ухвалою суду від 07.11.2024 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Відповідач надала відзив на позовну заяву через свого представника адвоката Павлюк С.О., в якому позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. У відзиві зазначила, що починаючи з 20.09.2018 року виплата аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , здійснювалась позивачем у неповному обсязі, у зв`язку з чим станом на 30.04.2023 року у позивача виникла заборгованість зі сплати аліментів у сумі 156 619,63 грн. Вказала, що достеменно знаючи про наявність судового наказу та виконавчого провадження позивач протягом 2022-2023 років приховував, що проходить військову службу та отримує грошове \~ \~ \~ \~забезпечення у [INFO] , та взагалі не сплачував відповідачу аліменти з червня 2021 по квітень 2023 року. Зазначила, що факт отримання позивачем поранення та подальшого лікування не є підставою для звільнення його від обов`язку нести відповідальність за сплату заборгованості з аліментів, яка виникла задовго до його служби в ЗСУ та задовго до отримання ним поранення, а виникла внаслідок приховування ним своїх доходів. Лікування \~ \~ \~ \~позивач може проходити як у військових закладах охорони здоров`я, підпорядкованих Міністерству оборони України за кошт держави, так і в цивільних ЗОЗ, і на даний час, оскільки позивач не звільнений з лав ЗСУ за станом здоров`я на думку відповідача означає, що стан здоров`я позивача дозволяє йому продовжувати виконувати обов`язки військової служби і утримувати своїх дітей, в тому числі і сина [PERSON] , 2016 р.н. Вважала, що факт народження дитини у другому шлюбі та необхідності сплачувати аліменти на її утримання само по собі не є безумовною підставою для \~ \~ \~ \~ звільнення позивача від сплати заборгованості зі сплати аліментів, а надані докази не свідчать про об`єктивну неможливість позивача нести відповідальність за несплату аліментів на утримання спільної з відповідачем дитини у розмірі, визначеному судовим наказом та чинним законодавством. Правом на подачу відповіді на відзив позивач не скористався. Представник третьої особи пояснень по суті позову не подав. Відповідач у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 26.10.2018 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва по справі № 488/4176/18 (провадження № 2-н/488/649/18) виданий судовий наказ про стягнення з позивача, [PERSON] , на користь відповідача, [PERSON] , аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.09.2018 р. до досягнення дитиною повноліття. Вказані відомості розміщені у Єдиному державному реєстрі судових рішень та сторонами не оскаржуються. З матеріалів справи вбачається, що 02.11.2018 р. головним державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Таран К.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57579562 з примусового виконання судового наказу № 2-н/488/649/18 (488/4176/18) відносно боржника [PERSON] . З наданого сторонами розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , 2016 р.н., вбачається, що станом на 01.08.2024 р. у боржника [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 59 813,95 грн. Також зазначено, що 08.08.2024 р. на користь стягувача [PERSON] було перераховано кошти (аліменти) в сумі 11 485,64 грн. за серпень 2024 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на погіршення стану його здоров`я внаслідок отриманої у червні 2022 року травми та погіршення, в тому числі, у зв`язку з цим його матеріального становища. На підтвердження позовних вимог позивач надав суду: копію посвідчення серії [NUMBER] учасника бойових дій від 27.12.2023 року; довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 1252 від 24.06.2022 р.; довідка військово-лікарської комісії на ім`я [PERSON] про придатність до військової служби, видана військовою частиною [NUMBER] від 24.06.2022 р.; довідки про проходження лікування у КП ММР Міська лікарня швидкої медичної допомоги від 26.09.2024 р. та 24.10.2024 р.; Акт про проживання від 26.07.2024 р., також надав дві квитанції про сплату послуг у ПП Медичний центр АРТ на суму 1 500,00 грн і 1 600,00 грн. та два фіскальних чеки про придбання медзасобів на суму 1899,00 грн та 1046,60 грн. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно з ст. 188 Сімейного кодексу України батьки можуть бути звільненні від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Частиною 4 статті 273 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно до ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналогічна вимога міститься у п.22 Постанови Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", де вказано, що суд за передбачених ст. 197 Сімейного кодексу України умов може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. Положеннями частини другої статті 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати аліментів або заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність передбачених законом обставин. З наданого суду розрахунку заборгованості по аліментам, які належать до сплати позивачем [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їхнього сина [PERSON] , 2016 року народження, вбачається, що позивач (боржник) неналежно виконував свої обов`язки зі сплати аліментних платежів. Так, починаючи з вересня 2018 року до травня 2019 року, з січня по лютий 2020 року, з травня по липень 2020 року, з вересня по листопад 2020 року, з січня по березень 2021 року, з червня 2021 року до травня 2023 року аліменти на утримання сина [PERSON] , 2016 р.н., позивачем взагалі не сплачувалися. Як вбачається зі звіту про здійснені відрахування та виплати [INFO] від 10.04.2023 р. № 9/2/657, за період з 28.02.2022 по 31.03.23 р. аліменти із заробітної плати позивача [PERSON] не утримувалися. З наданої позивачем довідки про обставини травми від 24.06.2022 р. вбачається, що 23.06.2022 р. під час обслуговування вантажного фургону у м. Миколаєві позивач, потрапив під артилерійський обстріл та отримав осколкове поранення голови, а саме мінно-вибухову травму, проникаюче уламкове поранення тильної частини голови зі струсом мозку. З довідки ВЛК військової частини [NUMBER] від 24.06.2022 р. № 124 вбачається, що на підставі графи ІІ розкладу хвороб [PERSON] придатний до військової служби. З лютого 2022 року до квітня 2023 р. отримував заробітну плату у [INFO] , отже мав стабільний дохід проте, аліменти у цей період не сплачував. Протилежного суду не надано. Посилання позивача на факт отримання травми 26 червня 2022 року без доведення причинного зв`язку між травмою та погіршенням матеріального положення позивача у період 2018-2024 роки (період з якого утворилася заборгованість по аліментам) не є такими, що можуть бути враховані під час розгляду цієї справи. Посилання позивача на понесення ним витрат на сплату аліментів на утримання дитини від другого шлюбу, а також витрат, пов`язаних з винайманням житла не знайшли свого підтвердження в ході вивчення матеріалів справи. Позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність обставин, передбачених частиною другою статті 197 СК України та частиною другою статті 273 СК України для звільнення від сплати заборгованості за аліментами на утримання малолітнього сина [PERSON] , 2016 р.н., чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог по цій справі. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed