Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа АТ СК «ПЗУ Україна», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належить автомобіль «Міцубісі Аутлендер», д.н.з. [NUMBER] , 04.03.2024 року, приблизно об 11-30 годині, він керував належним йому автомобілем та рухався по вул.Героїв Чорнобиля в напрямку вул.Світла в м.Нікополі. В той же час відповідачка по справі [PERSON] керувала автомобілем «Джип Компас», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись у м.Нікополі біля будинку 100-а, при виїзді з прилеглої території автовокзалу по вул.Електрометалургів, 37 в м.Нікополі, не надала переваги в русі його автомобілю, втративши контроль над керуванням транспортним засобом, скоїла зіткнення з його автомобілем. Також, вона здійснила зіткнення з автомобілем «Опель Астра», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який стояв на забороняючий сигнал світлофора по вул.Г.Чорнобиля в м.Нікополі в напрямку вул.Електрометалургів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, його автомобіль зазнав механічних ушкоджень. Постановою Нікопольського міськрайонного суду від 16.05.2024 року по справі № 182/1607/24 [PERSON] визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. на користь держави. Вказана постанова набула чинності 27.05.2024 року. Згідно висновку судового експерта - автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збутку КТЗ № 9781/2 від 08 квітня 2024 року, вартість матеріального збутку, нанесеного позивачу як власнику автомобіля «Міцубісі Аутлендер», д.н.з. [NUMBER] VIN [NUMBER] , становить 257\~638 грн. 91 коп. Оскільки автомобіль відповідачки зареєстрований у Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія «ПЗУ Україна», він звернуся з заявою про настання страхового випадку та необхідності сплати страхового відшкодування. Згідно повідомлення ПрАТ СК «ПЗУ Україна» № 39010/ПВ-31 від 19.03.2024 року, страховиком було прийняте рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 147\~277 грн. 73 коп. На момент звернення до суду із цим позовом страхове відшкодування в зазначеному розмірі ним було отримано. Однак, отримане ним страхове відшкодування не покриває повністю матеріальних збитків, які він зазнав внаслідок ДТП. Згідно наряду-замовлення № НД065869 від 21.05.2024 року, повна вартість спричиненої матеріальної шкоди становить 261\~406 грн. 62 коп. та для відшкодування залишку суми матеріального збитку, який він отримав внаслідок ДТП, винною у вчиненні якого визнана [PERSON] , він звернувся до відповідачки. Проте, вона повідомила, що сплатити залишок суми матеріального збитку в сумі 114\~128 грн. 89 коп. у неї немає можливості, а тому вона його сплачувати відмовляється. Таким чином, позивач вважає, що ним вичерпані усі можливості досудового врегулювання спору, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Тому, просить суд стягнути з відповідачки на його користь залишок матеріальних збитків, згідно висновку експерта-автотоварознавця від 08.04.2024 року, в розмірі 114 128 грн. 89 коп.; оплату послуг експерта, згідно платіжної інструкції, в сумі 7 300 грн. 00 коп.; оплату послуг з транспортування автомобіля з м.Нікополя до СТО в м.Дніпрі в сумі 7 500 грн. 00 коп., згідно акту № 32 прийому-передачі виконаних робіт від 11.03.2024 року, та квитанції до прибуткового касового ордера № 32 від 11.03.2024 року. Окрім цього, позивач вказує, що, у зв`язку з відмовою відповідачки вчинити виплату в добровільному порядку, він був вимушений звернутись за правничою допомогою до адвоката для складання позову та ним була сплачена сума в розмірі 8 000 грн. 00 коп., яку також просить стягнути. Також, протиправними діями [PERSON] йому була спричинена й моральна шкода, яка полягає в тому що він є літньою людиною та, в результаті ДТП, його автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Для купівлі цього автомобіля він тривалий час накопичував гроші. Під час ДТП він знаходився за кермом автомобіля та при зіткненні він відчув нервовий стрес та фізичний біль від удару, який спричинив транспортний засіб під керуванням [PERSON] . Він не звертався до медичних закладів з цього приводу, але ще довгий час відчував страх перед керуванням, не міг спати ночами, переживаючи щоразу момент зіткнення. Він та його родина втратила нормальний режим існування, був порушений нормальний уклад його життя. Він був змушений додавати зусиль для вирішення питань щодо транспортування транспортного засобу до СТО, вилучення з сімейного бюджету засобів, необхідних для ремонту автомобіля. Сама відповідачка [PERSON] ніяким чином не намагається відшкодувати завдану йому її протиправними діями матеріальну та моральну шкоду. В результаті протиправних дій [PERSON] він був змушений повністю змінювати звичний для нього життєвий уклад, додавати величезних додаткових зусиль для влаштування свого життя та життя його родини. Таким чином, розмір моральної шкоди, яку він зазнав внаслідок ДТП, оцінює в 50 000 грн. 00 коп., яку й просить стягнути з відповідачки на свою користь. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2024 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до\~ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.31-32). Відповідач, про розгляд справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.42). Своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, скористалась та від її представника адвоката Авраменка А.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає наступне. Так,\~позивач просить\~стягнути з\~ [PERSON] \~матеріальні збитки,\~які складаються\~з:\~ \~залишку матеріальних\~збитків,\~згідно висновку\~експерта -\~автотоварознавця від\~08.04.2024\~року в\~розмірі 114\~128,89\~грн.;\~оплата послуг\~експерта в\~розмірі 7\~300,00\~грн.;\~оплата послуг\~з транспортування\~автомобіля з\~м.Нікополя\~до СТО\~в м.Дніпрі\~в розмірі\~7\~500,00\~грн.\~Загальна сума,\~яку позивач\~просить стягнути\~з відповідача,\~становить 128\~928,89\~грн.\~При цьому,\~представник відповідача\~просить суд\~звернути увагу\~на ту\~обставину,\~що позивач,\~посилаючись на\~висновок судового\~експерта,\~зазначає невірний\~розмір матеріальних\~збитків \~114\~128,89\~грн.\~Так,\~Приватним Акціонерним\~Товариством Страховою\~Компанією «ПЗУ\~УКРАЇНА» було\~сплачено позивачу\~суму в\~розмірі 147\~277,73\~грн.\~Згідно наданого\~позивачем висновку,\~вартість матеріального\~збитку становить\~257\~638,91\~грн.\~Таким чином,\~залишок матеріального\~збитку становить:\~257\~638,91\~грн.\~ 147\~277,73\~грн.\~=\~110\~361,18\~грн.\~Окрім цього,\~вказує,\~що ремонтна\~калькуляція №\~39010\~від 14.03.2024\~року була\~складена третьою\~особою із\~врахуванням цін\~станом на\~19.02.2024\~року,\~висновок судового\~експерта складено\~08\~квітня 2024\~року.\~Поряд з\~цим,\~долучені до\~позовної заяви\~позивачем Наряди\~-\~замовлення №\~НД065869\~складені значно\~пізніше -\~21.05.2024\~року без\~зазначення періоду\~врахування цін.\~З наданих\~позивачем двох\~сторінок висновку\~№ 9781/2\~від 08\~квітня 2024\~року не\~можливо встановити,\~які нормативні\~акти та\~методики використовував\~експерт в\~процесі оцінки\~вартості матеріального\~збитку,\~нанесеного власнику\~автомобіля.\~Окрім цього,\~в позовній заяві позивач, посилаючись на душевні страждання/хвилювання, просить суд стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 50\~000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування, враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто, при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому, кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. На обґрунтування заподіяної позивачу шкоди, останній посилається на те, що при зіткненні відчув нервовий стрес та фізичний біль від удару, який спричинив транспортний засіб під керуванням [PERSON] . Хоча, не звертався до медичних закладів з цього приводу, але ще довгий час відчував страх перед керуванням, не міг спати ночами, переживаючи щоразу момент зіткнення. Він та його родина втратили нормальний режим існування, був порушений нормальний уклад життя. Був змушений додавати зусиль для вирішення питань щодо транспортування транспортного засобу до СТО, вилучення із сімейного бюджету засобів, необхідних для ремонту автомобіля. Звертався до чисельних знайомих та приятелів для отримання в борг грошей для здійснення ремонту транспортного засобу…». При цьому, представник відповідача просить суд звернути увагу на те, що позивач на посилання вищезазначених обставин не надає жодних належних та допустимих доказів на підтвердженнях своїх слів, зокрема, квитанцій/чеків на придбання снодійних та знеболювальних медичних препаратів, оскільки останній посилається на фізичний біль та душевні хвилювання. Окрім того, позивач зазначає, що для ремонту автомобіля витрачав кошти із сімейного бюджету і поряд з цим зазначає, що звертався до чисельних знайомих та приятелів для отримання в борг грошей, що також не підтверджується належними та допустимими доказами. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто, позивач ніяким чином не обґрунтував розмірі моральної шкоди, який просить стягнути з [PERSON] , тому представник відповідача вважає, що даний розмір моральної шкоди не є справедливим та співмірним, а стягнення такого розміру моральної шкоди призведе до безпідставного збагачення позивача, що не узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19). Таким чином, враховуючи вищевикладене, представник відповідача позовні вимоги не визнає та просить суд в задоволенні позову відмовити повністю (а.с.45-51). Третя особа АТ СК «ПЗУ Україна», про розгляд справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.43), однак, своїм правом, визначеним цивільно-процесуальним законодавством, не скористалась, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду від них не надходили. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного. Відповідно до\~ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.2\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно зі\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як встановлено судом, 04.03.2024 року, приблизно об 11-30 годині, [PERSON] , керуючи автомобілем «Джип Компас», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись у м.Нікополі біля будинку 100-а, при виїзді з прилеглої території автовокзалу по вул.Електрометалургів, 37 в м.Нікополі, не надала переваги в русі автомобілю «Міцубісі Аутлендер», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по вул.Героїв Чорнобиля в напрямку вул.Світла в м.Нікополі, втративши контроль над керуванням транспортним засобом, скоїла зіткнення з автомобілем, який належить позивачу. Постановою Нікопольського міськрайонного суду від 16.05.2024 року по справі № 182/1607/24 [PERSON] визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. на користь держави (а.с.17). Дана постанова набрала законної сили і, в силу приписів ч.6\~ ст.82 ЦПК України,\~є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження та, згідно з висновком судового експерта - автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 9781/2 від 08 квітня 2024 року, вартість матеріального збитку, нанесеного позивачу як власнику автомобіля «Міцубісі Аутлендер», д.н.з. [NUMBER] VIN [NUMBER] , становить 257\~638 грн. 91 коп. (а.с.11-12). Оскільки автомобіль відповідачки зареєстрований у Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія «ПЗУ Україна», позивач звернуся з заявою про настання страхового випадку та необхідності сплати страхового відшкодування та, згідно повідомлення ПрАТ СК «ПЗУ Україна» № 39010/ПВ-31 від 19.03.2024 року, страховиком було прийняте рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 147\~277 грн. 73 коп. Тобто, матеріали справи містять докази та підтверджують той факт, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в повному обсязі виконала свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі і виплатила страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 147\~277 грн. 73 коп. (а.с.9). Тобто, з урахуванням висновку судового експерта - автотоварознавця та довідки про виплату страхового відшкодування, залишок, який не покрив витрати позивача, становить 110\~361 грн. 18 коп. При цьому, стороною позивача в позовній заяві зазначено щодо стягнення матеріальних збитків в розмірі 114\~128 грн. 89 коп., які не відповідають розрахунку щодо нарахованого збитку та сплаченого страхового відшкодування. Відповідно до ст.55,\~124 Конституції України\~та\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.22 ЦК України,\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті). Частиною 3\~ст.386 ЦК України\~передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. У ч.1, 2\~ ст.1166 ЦК України\~ вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2\~ст.1187 ЦК України). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на час виникнення між сторонами спірних правовідносин, регулював\~Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі\~ Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Велика Палата Верховного Суду в Постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20)зробила висновок, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що, згідно із\~Законом № 1961-IV,\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Пунктом 22.1\~ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що, у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 12.1\~статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Отже,

Outcome: partial