Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про визнання за нею права власності на нерухоме майно у порядку спадкування, а саме: житловий будинок та господарські будівлі і споруди, які складаються з: сараю (літера за планом Б); стодола (літера за планом В); навіс (літера за планом Г); літня кухня (літера за планом - Д); вбиральня (літера за планом Е); криниця (літера за планом - №1); огорожа (літера за планом - №2-3)., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі подали заяви, в яких визнали позов в повному обсязі, а розглянути справу та ухвалити рішення по суті спору, просили за їй відсутності. Аргументи сторін спору. Позиція позивача. [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом у складі якої є право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, яке вона набула за життя, первісним способом. І з метою оформлення спадщини після смерті матері, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Галайчук О.Л. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, але нотаріус повідомив її що майно зареєстровано за головою колгоспного двору. У зв`язку із чим, позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно. Позиція відповідачів. Письмовими заявами визнали позов повністю, просили розглянути справу без їх участі. Оцінка суду. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а також те, що визнання позову не є добровільним чи є умовним. Тому, оскільки позивач просить суд захистити її порушене право способом, який передбачений законом, зокрема шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно, а відповідачі при цьому визнають вказані вимоги, і ці заяви відповідають їх дійсній волі, а підстави вважати, що фактом визнання права власності будуть порушені особисті та майнові права позивача чи відповідачів, відсутні, суд вважає, що позов, про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. Таким чином,

Outcome: approved