Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів, в якому просив встановити факт належності на праві приватної власності [PERSON] , який помер [INFO] , житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та визнати за ним право власності на вказаний будинок в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову вказано, що [INFO] [PERSON] (дідусь позивача) склав заповіт, відповідно до якого заповів будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , своєму сину [PERSON] (батькові позивача). [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки продовжив проживати та користуватися вказаним домоволодінням. [INFO] помер [PERSON] . Псля смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права власності на вказане домоволодіння. Позивач та відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] в порядку спадкування за азконом. Позивач прийняв спадщину фактично, оскільки був зареєстрований та фактично проживав у спірному домоволодінні разом з батьком на момент смерті останнього. Державним нотаріусом усно позивачу відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа. Крім того у копії свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 27.12.1990, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради народних депутатів №216/9 від 12.12.1989 щодо спірного домоволодіння, на підставі якого дідусю позивача - [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , невірно зазначено прізвище власника: замість вірного « [PERSON] » невірно вказано « [PERSON] ». У зв`язку з викладеним позивач просить встановити факт належності на праві приватної власності [PERSON] , який помер [INFO] , житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та визнати за ним право власності на вказаний будинок в порядку спадкування за законом. 25.03.2025 до суду надійшов уточнений позов, в якому представник позивача - адвокат Лихачов Р.Б. просив встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 27.12.1990, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради народних депутатів №216/9 від 12.12.1989; встановити факт прийняття [PERSON] , який помер [INFO] , спадщини після смерті [PERSON] , шляхом вступу у володіння спадковим майном, а саме житловим будинком з надвірними будівлями, що знаходиться з адаресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в обґрунтування якого зазначено аналогічні первісному позову обставини справи. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник надав заяву, в якій просив провести розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Від відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви, в яких просили провести розгляд без їх участі, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача Малинівської селищної ради до суду не з`явився, про місце та час судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, відзив на позов та заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надходило. Суд, розглянувши позовну заяву, повно та всебічно дослідивши надані докази встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 27.12.1990 виконавчим комітетом Чугуївської міської ради народних депутатів видано свідоцтво про право особистої власності, зареєстроване за №87 від 27.12.1990 (копія а.с.13) на жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , яким посвідчено, що вказаний житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . 03.09.2002 [PERSON] зробив заповідальне розпорядження (а.с.12), нотаріально посвідчене виконавчим комітетом Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області за №163, яким заповів будинок з надвірними постройками, який розташований за адресою [ADDRESS] , своєму синові [PERSON] в цілому. На підтвердження родинного зв`язку між [PERSON] та [PERSON] надано копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Згідно копії свідоцтва про смерть від 04.10.2002 (а.с.14) [INFO] помер [PERSON] . Згідно копії довідки №02-01-41/109 від 14.09.2023, виданої Малинівською селищною радою (а.с.15) [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на момент смерті були зареєстровані: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] [INFO] у с. Стара Гнилиця помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 06.05.2022 (а.с.17). [INFO] у с. Стара Гнилиця помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 15.02.2024 (а.с.19). Позивач є сином померлого [PERSON] та відповідача [PERSON] , на підтвердження чого надано копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи №01 від 31.01.2020 (а.с.10) [PERSON] , [INFO] , з 11.11.2020 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім того до суду надано копію технічного паспорту від 10.11.2023 щодо домоволодіння за адресою [ADDRESS] , виготовлений за замовленням [PERSON] (а.с.20-25). Згідно копії звіту про оцінку майна - житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 64.1 кв.м., що належить [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.48-56) вартість майна складає 137100 грн. станом на 07.03.2024. Згідно листа з Чугуївської державної нотаріальної контори №1936/01-16 від 14.11.2024 (а.с.106) після померлого [PERSON] з передбачений законом термін спадкоємці з заявами до Чугуївської ДНК не зверталися (в спадковому реєстрі відомості про заведення спадкової справи відсутні а.с.109), спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] відкрита у приватного нотаріуса Оксендлєр О.Б. (а.с.108), надано копію матеріалів спадкової справи, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] (№132/2003 а.с.110-118): згідно яких [PERSON] , [INFO] , успадкував за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , права на земельну частку (пай) площею 5.45 га. Згідно ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Так судом встановлено, що 27.12.1990 Виконавчим комітетом Чугуївської міської ради народних депутатів видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , яким засвідчено, що власником є [PERSON] . При цьому зареєстрований та проживав за вказаною адресою [PERSON] , який заповів вказаний будинок [PERSON] . Тобто вбачається помилка в написанні по-батькові власника спірного домоволодіння. Згідно п.6 ч.1 ст. 273 ЦПК УРСР суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи надані докази, суд вважає за можливе встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , виданого Виконавчим комітетом Чугуївської міської ради народних депутатів 27.12.1990, зареєстрованого за №87. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у с. Стара Гнилиця Чугуївського району Харківської області. [PERSON] , якому [PERSON] заповів спірне домоволодіння, проживав на момент смерті разом з [PERSON] . Згідно ч.2 ст. 273 КК України судовим порядком можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо діюче законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство - відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст.525 ЦК Української РСР (редакція 1963р.) «часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця». Згідно ст. 529 ЦК Української РСР (редакція 1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти померлого. Згідно ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст.527 ЦК Українського РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч.1 ст.529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Таким чином, судом встановлено, що на час відкриття спадщини [INFO] після смерті [PERSON] [PERSON] прийняв спадщину в порядку п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, шляхом вступу у володіння спадковим майном, а саме спірним домоволодінням. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України установлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою частина третя статті 46 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1216, ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1222, ч.ч. 1, 2 ст. 1258, ч. 1 ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно дост.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Така обставина не дає позивачу можливості оформити право власності на Спадкове майно. Відповідно доч.ч.1,2ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, враховуючи, визнання позову іншими спадкоємцями першої черги, те, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , суд вважає, що позивач довів наявність у нього права на спадкування за законом на житловий будинок після смерті батька.

Outcome: approved