Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

31 грудня 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла вказана позовна заява адвоката Стрельченка Олега Валерійовича, який діє в інтересах [PERSON] , у якій просить: визнати [PERSON] такою, що не прийняла спадщину за померлою [INFO] [PERSON] ; визначити позивачу додатковий строк в три місяці, достатній для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), площею 4,9971 га, кадастровий номер 6320288000:02:000:0034. У зв`язку із військовими діями, окупації м. Балаклія та с-ще Руські Тишки не мав можливості в установлений законом строк оформити спадщину після смерті матері. Крім того, він не знав про існування заповіту, який склала його мати. 22.11.2023 позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично за вказаною адресою не проживає. Є громадянкою рф та постійно проживає на її території, отже не є такою, що прийняла спадщину відповідно до приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визначити позивачу додатковий строк тривалістю два місяця для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері та визнати [PERSON] такою, що не прийняла спадщину за померлою матір`ю. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 13.01.2025 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, витребувано у Балаклійській державній нотаріальній конторі Харківської області відомості щодо осіб, які звернулися із заявою про прийняття спадщини та оформили спадщину після смерті [PERSON] . 17.01.2025 на запит суду надійшла відповідь від Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо осіб, які звернулися із заявою про прийняття спадщини та оформили спадщину після смерті [PERSON] , відповідно до якої у приватного нотаріуса Подольської О.Д. заведена спадкова справа № 110/2023. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 13.02.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, наполягали на його задоволенні, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачка до суду повторно не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», відзиву не надала, заяв або клопотань від неї не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача та його представника, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленої про судове засідання відповідача з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Заслухавши позивача, його представника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] у с. Вовчий Яр Балаклійського району Харківської області, зареєстрований у [ADDRESS] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено відповідними документами: копією паспорта, серії [NUMBER] , та копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Отже вказаним підтверджено, що [PERSON] є сином [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] . 20.02.2004 [PERSON] склала заповіт, який посвічений секретарем виконавчого комітету Яковенківської сільської ради Балаклійського району Харківської області, яким заповіла належну їй земельну ділянку [PERSON] . \~ \~ \~ \~ [PERSON] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії Р3 № 741537, належить земельна ділянка, площею 4,9921 га, яка розташовага на території с. Вовчий Яр Яковенківської сільської ради Балаклійського району. Постановою приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Подольською О.Д. від 24.11.2023 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки документи, які підтверджують факт прийняття нею спадщини після смерті матері у встановленому порядку відсутні. \~ \~ \~ \~Загальними засадами цивільного законодавства у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній по 28.06.2022, було установлено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Водночас відповідні зміни щодо строків прийняття спадщини не були внесені до ЦК України, а відтак норми постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 не змінюють та не зупиняють визначених ст. 1270 ЦК України строків для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, які визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У даному випадку, мати позивача померла [INFO] , у зв`язку з чим, позивач мав звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строк до 06.04.2022. Загальновідомим є факт початку 24.02.2022 військової агресії російської федерації проти України, у зв`язку з чим, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який продовжений наступними Указами Президента України і триває дотепер. Територія м. Харкова та Харківської області з 24.02.2022 року по теперішній час постійно перебуває під обстрілами. [PERSON] з 02.03.2022 по 08.09.2022, та сел Руські Тишки (місце проживання позивача) з 24.02.2022 по 10.05.2022 перебували в окупації. Війна, як соціально-політичне явище, безумовно негативно вплинула на усі сфери життя громадян та не оминула жодної категорії населення, вплинула на нормальне функціонування державних органів, зокрема нотаріальних контор та органів поштового зв`язку. Таким чином, закінчення строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини припало на 06.04.2022, тобто на період окупації м. Балаклія та проведення на території м. Харкова та Харківської області активних бойових дій. На переконання суду, введення воєнного стану на території України, постійний обстріл міста Харкова та Харківської області у період з 24.02.2022 по теперішній час, що є загальновідомою обставиною, слід розцінювати як об`єктивну обставину, що істотно перешкоджала позивачу здійснити передбачені законом дії з прийняття спадщини після смерті батька за місцем її відкриття. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на майно, та призведе до передачі цього майна громаді міста як відумерлої спадщини. При оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил ч. 3 ст. 1272 ЦК України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими. Так, запроваджене ст. 8 Конституції України та ст. 10 ЦПК України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004). Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності». Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Втручання держави у право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», п. 60, та рішення від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47). Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання. Необхідність встановлення певних строків на прийняття спадщини обумовлена інтересами цивільного обігу в цілому, маючи на меті якнайшвидше усунення стану правової невизначеності, яка виникає в разі смерті спадкодавця, та забезпечення певних гарантій особам, права яких є похідними від поведінки спадкоємців попередньої черги. Отже, у цій справі суд має визначити, чи відповідає цій меті, а також принципу справедливості та інтересам суспільства позбавлення позивача прав на спадкове нерухоме майно з передачею відумерлої спадщини у власність територіальної громади. Проте, таке втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не у повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним. Невиправдана фактична конфіскація майна державою суперечить ідеології справедливості. Таким чином, суд вважає, що надання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини відповідає загальним положенням спадкового права, конституційному принципу верховенства права та положенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Проаналізувавши встановлені обставини справи, враховуючи те, що закінчення строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини (06.04.2022) припало на період окупації м. Балаклії та сел Руські Тишки, та активних бойових дій у м. Харкові та Харківської області внаслідок збройної агресії російської федерації, складений заповіт, незначний пропуск позивачем визначеного ст. 1270 ЦК України строку для подання заяви про прийняття спадщини, беручи до уваги загальні засади цивільного законодавства, а саме: справедливість, добросовісність та розумність, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Що стосується позовних вимог щодо визнання [PERSON] такою, що не прийняла спадщину за померлою [INFO] [PERSON] , суд зазначає наступне. Як убачається з довідки, виданої 22.11.2023 виконавчим комітетом Балаклійської міської ради Харківської області, станом на 05.10.2021 за адресою: [ADDRESS] , було зареєстроване місце проживання 2-х осіб: [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , сусіди померлої [PERSON] , повідомили, що останній раз [PERSON] бачили перед смертю матері у 2021 році. У 2008 році вона виїхала до рф та один раз на рік приїжджала до матері. З 2023 року позивач проживає у будинку матері. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Предмет позову - це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, заявлена через суд. Підстава позову - це юридичні факти (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача. Позивач звертаючись до суду з позовом визначив також вимогу про неприйняття відповідачем спадщини після померлої. Однак, виходячи зі змісту позову, позивач фактично намагався довести те, що лише він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. З огляду на викладене у задоволенні позову в цій частині має бути відмовлено у зв`язку із застосуванням позивачем способу захисту, який не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України. Враховуючи вище викладене суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позивач є особою з інвалідністю 2-ї групи, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому в силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial