Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 10931,75 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 26 липня 2021 р. між ТОВ Фінансова компанія Центр фінансових рішень та [PERSON] було укладено кредитний договір № 9745537256. На підставі договору про відступлення права вимоги від 07.10.2016р. № ТАСЦФР-10-2016, укладеного між ТОВ Фінансова компанія Центр фінансових рішень та АТ «Таскомбанк», первісний кредитор передає (відступає) свої права вимоги до позичальника, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами. В подальшому, 08.11.2023р. між АТ «Таскомбанк» та ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів було укладено договір факторингу № НІ/11/10-Ф від 08.11.2023р., відповідно до умов якого до ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів перейшло право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №9745537256. На підставі договору факторингу№ НІ/11/10-Ф від 08.11.2023р.до позивача перейшло право грошової вимоги до боржника [PERSON] у розмірі 10931 грн. 75 коп. Відповідач всупереч умовам кредитного договору №9745537256, незважаючи на повідомлення про відступлення права вимоги за укладеним з ТОВ Фінансова компанія Центр фінансових рішень кредитним договором, не здійснив погашення заборгованості новому кредитору, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 10931 грн. 75 коп., а також понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3028 грн. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2024 року було відкрито провадження по даній справі. Рішенням Вищої ради правосуддя від 24.09.2024 року №2797/0/15-24 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області» змінено з 7 жовтня 2024 року територіальну підсудність судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в спрощеному порядку. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 липня 2021 р. між ТОВ Фінансова компанія Центр фінансових рішень та [PERSON] було укладено кредитний договір № 9745537256. Згідно цього кредитного договору відповідачем отримано кредит у розмірі 7098,00 грн. строком на 18 місяців, щомісячні проценти 2,70 %. На підставі договору про відступлення права вимоги від 07.10.2016р. № ТАСЦФР-10-2016, укладеного між ТОВ Фінансова компанія Центр фінансових рішень та АТ «Таскомбанк», первісний кредитор передає (відступає) свої права вимоги до позичальника, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами. В подальшому, 08.11.2023р. між АТ «Таскомбанк» та ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів було укладено договір факторингу № НІ/11/10-Ф від 08.11.2023р., відповідно до умов якого до ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів перейшло право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №9745537256. На підставі договору факторингу№ НІ/11/10-Ф від 08.11.2023р.до позивача перейшло право грошової вимоги до боржника [PERSON] у розмірі 10931 грн. 75 коп.. Відповідно до реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 10931,75 грн, з яких: 7098 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 0.75 грн сума заборгованості за відсотками, 3833,00 грн. заборгованість по комісії. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а обов`язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.514, ч.1 ст.516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, внаслідок укладення договору факторингу№ НІ/11/10-Ф від 08.11.2023р. відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів набуло статусу нового кредитора стягувача за кредитним договором №9745537256 від 26.07.2021 р., укладеного між ТОВ Фінансова компанія Центр фінансових рішень та відповідачем [PERSON] . Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача [PERSON] становить 7098,00 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 0,75 грн. - загальна заборгованість по відсоткам. Наданий розрахунок заборгованості за тілом кредиту та відсотками повністю узгоджується із витягом з реєстру прав вимоги від 08.11.2023р. та відповідачем не спростований, а тому суд вважає за необхідне стягнути вищевказані заборгованості. За частиною 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідност.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України. У той же час, не є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідача комісії за кредитним договором № 9745537256 в розмірі 3833,00 грн., оскільки у Постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача установлено, що позивачем нараховано відповідачеві до сплати комісію за обслуговування кредитної заборгованості без зазначення, яке саме дії відповідача входять до такого обслуговування, яку позивач просить стягнути з відповідача, - підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача комісії за договорами суд не вбачає. Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: partial