Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

28 березня 2024 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] , в якій Товариство просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 46\~038,14 грн, а саме за Договором позики №72392859 в розмірі 25\~163,14 грн та за Кредитним договором № 31505-02/2023 в розмірі 20\~875,00 грн, посилаючись на невиконання умов договору, що призвело до виникнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовні вимоги банк зазначає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги за вказаними договорами. З часу відступлення права вимоги відповідач не здійснив жодного платежу, у зв`язку з цим, позивач звертається до суду. 03 квітня 2024 року судом відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 21 травня 2024 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. З посиланням на судову практику, зокрема на постанови Верховного суду від 24.04.2018 у справі № 914/868/17, від 02.11.2021 у справі № 905/306/17, відповідач зазначає, що кредитний договір між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено через рік після укладення договору факторингу, тому не доведено переходу прав вимоги до позивача за цим договором. Крім цього, відповідач зазначає, що у договорах факторингу не зазначена ціна, за якою відбулось відступлення прав вимоги та розмір вимог до боржника. Дані про суму прав вимоги до боржників та сплачену суму неможливо встановити з актів прийому-передачі та додаткового договору, оскільки ці дані приховані. Долучені витяги з реєстрів боржників до договорів факторингу не можуть бути належними доказами, оскільки у них відсутній підпис та печатка клієнта, тобто первісного кредитора. На думку відповідача позивачем не доведено відступлення прав вимоги. У позові представник позивача виклав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не прибула, причину неявки не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 22.12.2022 року між Товариством з обмежено відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 72392859, за умовами якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми Позики. Відповідно до п. 2 Договору позики: сума позики 7650,00 грн; строк позики (строк договору) 24 дні, процентна ставка (базова/день) 2,5%. Дата надання позики 22.12.2022, дата повернення позики (останній день) 15.01.2023. Знижена процентна ставка/день 0,75%, орієнтовна загальна вартість позики 9027,00 грн. Вказаний договір підписано цифровим підписом у вигляді одноразового ідентифікатора, що відповідає умовам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та свідчить про належне укладення вказаного договору шляхом проставляння електронного підпису сторін. Відповідно до статей 205, 207 ЦК України, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік Боржників, Підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. 23 серпня 2023 року між цими ж сторонами укладена додаткова угода №10 до цього договору, якою сторони визначили загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру Боржників №9 від 23 серпня 2023, ціну продажу. Відповідно до витягу з реєстру боржників №9 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 72392859 в сумі 25\~163,14 грн, з яких: 7\~458,75 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17\~704,39 грн - сума заборгованості за відсотками. Проте у матеріалах справи відсутні докази фактичного перерахунку відповідачу, як позичальнику, грошових коштів за укладеним договором, вказаними вище. Суд враховує, що за приписами ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже необхідною умовою для констатації наявності зобов`язань за договором позики є не лише факт укладення такого договору, що в даній справі підтверджується наданими доказами, а й доведеність, власне, перерахунку грошових коштів позичальнику. При цьому за приписами ч.1 ст.517 ЦК України при заміні кредитора у зобов`язанні, як у цій справі, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Тобто передання попереднім кредитором позивачу, як новому кредитору, документів, що підтверджують надання кредитних коштів у користування позичальника, є необхідною умовою для підтвердження переходу права вимоги до нового кредитора у зобов`язанні. Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20). Отже, оскільки позивач на надав доказів існування заборгованості та, відповідно, не довів переходу до нього права вимоги за договором позики № 72392859 від 22.12.2022, позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за цим договором не підлягають задоволенню через недоведеність Щодо стягнення боргу за кредитним Договором про надання фінансового кредиту № 31505-02/2023 від 20.02.2023. 20 лютого 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 31505-02/2023, за умовами якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби Клієнта. Кредит надається строком на 17 днів, тобто до 08.03.2023. Дата надання кредиту 20.02.2023 (п. 1.2.). За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% (процентів) на добу. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави (п.1.3.). Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом (п. 1.4.). 09.03.2023 [PERSON] звернулась до ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» із заявкою на відстрочення виконання зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту на 20 календарних днів. 09.03.2023 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору про надання фінансового кредиту №31505-02/2023 від 20.02.2023, відповідно до якої сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за Договором на 20 днів, тобто до 28.03.2023. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості Клієнта становить 7250,00 грн, яка складається з суми кредиту 5000,00 грн та суми відсотків за користування кредитом 2250,00 грн. 17.04.2023 [PERSON] звернулась до ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» із заявкою на відстрочення виконання зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту на 20 календарних днів. 17.04.2023 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору про надання фінансового кредиту №31505-02/2023 від 20.02.2023, відповідно до якої сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за Договором на 20 днів, тобто до 06.05.2023. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості Клієнта становить 9250,00 грн, яка складається з суми кредиту 5000,00 грн та суми відсотків за користування кредитом 4250,00 грн. Вказані заявки та договори підписано цифровим підписом у вигляді одноразового ідентифікатора, що відповідає умовам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та свідчить про належне укладення вказаного договору шляхом проставляння електронного підпису сторін. Відповідно до статей 205, 207 ЦК України, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. 26 вересня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №26092023, відповідно до якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік Боржників, Підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п. 1.2. цього Договору перехід від клієнта до Фактора Прав Вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. 26 вересня 2023 року ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підписано Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 26092023 від 26 вересня 2023 року, відповідно до якого Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 3291, після чого з урахуванням п. 1.2. Договору факторингу № 26092023 від 26 вересня 2023 року, від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 26092023 від 26.09.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 31505-02/2023 від 20.02.2023 в сумі 20\~875,00 грн, з яких: 5\~000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15\~875,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи викладене вище правове регулювання та умови договору факторингу, вказані вище докази підтверджують набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до відповідача за Договором про надання фінансового кредиту № 31505-02/2023 від 20.02.2023. Суд відхиляє заперечення відповідача стосовно того, що позивачем не доведено набуття права грошових вимог з посиланням на те, що не зазначено обсяг вимог; не надано доказів сплати ціни продажу за договором факторингу; витяг з реєстру божників не підписаний первісним кредитором, з урахуванням такого. За приписами ст. 204 ЦК України, яка регламентує презумпцію дійсності правочину, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Так як договір факторингу, яким обґрунтовується ця позовна вимога, на час вирішення спору є дійсними, у судовому порядку недійсними не визнавався та доказів щодо їх нікчемності (невідповідності умов імперативним вимогам законодавства) суду не надавалося, суд вважає, що відповідний договір є дійсним та таким, що регламентує правовідносини, ним визначені. При цьому відсутність доказів оплати договору факторингу не є підставою для констатації йог недійсності, адже ця обставина не свідчить про невідповідність такого правочину вимогам законодавства та її встановлення не входить до предмету доказування у цій справі про стягнення кредитного боргу. Крім того, належне чи неналежне виконання сторонами договору факторингу своїх зобов`язань за такими правочинами в силу приписів ст. 1077 ЦК України не є необхідною умовою для його дійсності. Відсутність підпису первинного кредитору у витязі з реєстрів боржників не спростовує позовні вимоги, адже надані витяги з договору безпосередньо стосуються правовідносин учасників судового розгляду стосовно обсягу прав вимоги до відповідача, які передаються позивачу, та дозволяють суду об`єктивно визначити підставність заявлених у справі вимог. Згідно до ст. 512 ЦК України , кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою . Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Тлумачення ч.1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК України); дарування (ч.2 ст.718 ЦК України); факторингу (гл.73 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України , правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). 26 вересня 2023 року [PERSON] ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ ГРУП» було надіслано повідомлення про відступлення прав вимоги за договором про споживчий кредит. Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України, зокрема, в постанові Верховним Судом України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 вказується, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним». Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання первісному кредитору та після відступлення права вимоги позивачу, не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Відповідач не заперечувала існування заборгованості та її розміру. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за Кредитним договором № 31505-02/2023. Разом з тим, розраховуючи заборгованість позивач не врахував, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18. Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», Товариством нараховані відсотки станом на 26.09.2023 (дата відступлення прав вимоги). Однак, відповідно до умов Договору про надання фінансового кредиту № 31505-02/2023 строк кредитування визначений до 08.03.2023. Відповідно до додаткової угоди від 17.04.2023 зобов`язання відстрочено до 06.05.2023, сума заборгованості становить 9625,00 грн, з яких: сума кредиту 5 000,00 грн, сума відсотків за користування кредитом 4 625,00 грн. Інших додаткових угод, які б продовжували строк кредитування, не надано. Відтак, з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 9625,00 грн, яка нарахована в межах строку кредитування. В іншій частині позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за цим Договором задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене вище, позов належить задовольнити частково. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог (20,9%), а саме в розмірі 632,85 грн.

Outcome: partial