Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

28 листопада 2024 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є власником вказаного нежитлового приміщення та не здійснює оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період січня 2022 року по лютий 2022 року у розмірі 6566,35 грн., з плати за абонентське обслуговування у розмірі 7,02 грн., які просить стягнути з відповідача, також у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язків щодо сплати заборгованості просить стягнути з відповідача суму інфляційних витрат у розмірі 2590,35 грн., 3% річних у розмірі 535,82 грн., пеню у розмірі 652,51 грн. Крім того, просить стягнути з відповідач понесені судові витрати в сумі 3028,00 грн. 11 грудня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 23 січня 2025 року ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії задоволено в повному обсязі. 13 березня 2025 року ухвалою суду скасовано заочне рішення від 23 січня 2025 року та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. 25 березня 2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що акти та рахунки на оплату було направлено з грубим порушенням строків не на адресу відповідача. Вказує, що в матеріалах справи відсутній Типовий договір № 4026/жб від 01.11.2021 на який посилається у позові позивач. Вказує, що зазначене у рахунку житлове приміщення 60 не використовувалось відповідачем для здійснення підприємницької діяльності, а тому нарахування плати за послуги теплової енергії за тарифами для категорії споживачів «інші споживачі» є безпідставним. На підставі викладеного відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 31 березня 2025 року представником позивача подано відповідь на відзив у якому вказує на те, що протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору на адресу позивача не надходило документів про рішення власників багатоквартирного будинку [ADDRESS] про обрання моделі договірних відносин, з 01.11.2021 з [PERSON] фактично укладено Типовий індивідуальний договір з постачання теплової енергії, який обліковується у позивача за № 4026/жб від 01.11.2021. Вказує, що відповідач споживав теплову енергію для обігріву нежитлового приміщення, тому позивачем застосовані тарифи для категорії споживачів «інші споживачі». У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити. Вказала, що відповідач не повідомила АТ «Криворізька теплоцентраль» про продаж нежитлового приміщення, а тому підприємством скеровано акти та рахунки за адресою місцезнаходження нежитлового приміщення. У судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги не визнали з підстав викладених у письмовому відзиві та просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказали, що рахунки з оплати послуги теплопостачання не було отримано відповідачем. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила). Надає населенню м. Кривого Рогу теплову енергію для потреб опалення, у тому числі за місцем розташування нерухомого майна нежитлового приміщення вбудованого у перший поверх житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У відповідача [PERSON] перебувало на праві власності нежитлове приміщення за адресою:\~ [ADDRESS] у період з 14.12.2012 по 09.02.2022. (а.с. 10-12) Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 ЖК України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами) (надалі - Правила надання послуг) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлений ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Факт надання теплової енергії АТ «Криворізька теплоцентраль» підтверджено: рішеннями виконавчим комітетом Криворізької міської ради № 490 від 22 вересня 2021 «Про початок опалювального сезону 2021/2022 років», № 158 від 23 березня 2022 року «Про закінчення опалювального сезону 2021/2022 років» (а.с.20-21), а також актами, складеними представниками АТ «Криворізька теплоцентраль» про подачу та припинення постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . (а.с.16-17) У відповідності до п.1.5 «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання», затвердженого постановою НКРЕКП від 25.06.2019 року № 1174, тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії формуються для таких категорій споживачів: населення; бюджетні установи; релігійні організації (крім обсягів, що використовуються для провадження виробничо-комерційної діяльності); інші споживачі. Згідно із листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.03.2015 року № 2450/15/61-15, роз`яснено, що оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами «для населення» здійснюють власники/користувачі житлового будинку, квартири, інших приміщень, призначених та придатних для постійного проживання в них, за умови їх використання виключно для постійного проживання, а інші особи, які не підпадають під зазначені категорії, здійснюють оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами для «інших споживачів». Так, відповідачу у спірний період на праві власності належало нежитлове приміщення № 60 у житловому будинку [ADDRESS] , тому [PERSON] отримувала за таким приміщенням послугу з постачання теплової енергії не для задоволення власних житлово-побутових потреб, а для обігріву нежитлового приміщення, позивачем АТ «Криворізька теплоцентраль» правомірно здійснено нарахування за надані послуги теплопостачання по тарифам, встановленим для категорії «інші споживачі». Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01.01.2022 по 08.02.2022 за послуги з постачання теплової енергії за адресою належного відповідачу нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , складає 6566,35 грн., плата за абонентське обслуговування складає 7,02 грн. (а.с. 5, 7) Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Враховуючи те,\~що [PERSON] \~отримано від\~АТ «Криворізька\~теплоцентраль» послуги\~з теплопостачання,\~які нею\~не оплачені,\~тому позовні\~вимоги зі\~стягнення заборгованості за період з 01.01.2022 по 08.02.2022 за послуги з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог зі стягнення з відповідача 3 % річних, інфляційних втрат та пені, суд виходить з такого. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно до положень п. 33 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. АТ «Криворізька теплоцентраль» листом від 14.06.2022 направлено на адресу нежитлового приміщення акти прийому-передачі теплової енергії та рахунки-фактури щодо надання послуг з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування за період з 01.01.2022 по 08.02.2022. (а.с. 26-30) В той же час під час судового розгляду справи встановлено, що 16 лютого 2022 року АТ «Криворізька теплоцентраль» дізналось, що з 09 лютого 2022 року власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] є не відповідач, а інша особа, що підтверджується датою завірення Договору купівлі-продажу нерухомого майна. (а.с. 11-12) У відповідності до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Судом встановлено, що [PERSON] не була повідомлена належним чином АТ «Криворізька теплоцентраль» про нарахування послуг з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування за період з 01.01.2022 по 08.02.2022, а тому на неї не може бути покладено обов`язок зі сплати неустойки та 3 % річних, інфляційних втрат, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1922,78 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial