Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 13\~735 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23.12.2021 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] , було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №403/21-Т/Т, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «FORD FOCUS», р.н [NUMBER] . 28.12.2021 о 13 год. 30 хв. в м. Тернопіль по вул. Миру 11 [PERSON] керуючи автомобілем «RENAULT MEGANE», р.н [NUMBER] був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, не впорався з керуванням, у результаті чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «FORD FOCUS», р.н [NUMBER] . Відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі №607/24189/21 від 11.01.2022 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано Відповідача, який керував транспортним засобом «RENAULT MEGANE» р.н [NUMBER] . Відповідно до страхового акту № 006.03051421-1 від 04.01.2022 позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 13 735,00 грн. Виконуючи свої зобов`язання за Договором, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 13 735,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 346 від 04.01.2022. Таким чином, ПрАТ СК «Арсенал Страхування» виконало свої зобов`язання перед страхувальником, згідно з умовою договору страхування. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, а тому позивач просить стягнути суму страхового відшкодуванням з винуватця ДТП. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 грудня 2021 року о 13 год. 30 хв. в м. Тернопіль по вул. Миру 11 [PERSON] керуючи автомобілем «RENAULT MEGANE», р.н [NUMBER] був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, не впорався з керуванням, у результаті чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «FORD FOCUS», р.н [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.01.2022 у справі №607/24189/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Відповідно до частини шостої ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.01.2022. На момент дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб «FORD FOCUS» реєстраційний номер [NUMBER] , був застрахований у ПАТ «СК «Арсенал Страхування», що стверджується Договором добровільного страхування наземного транспорту №403/21-Т/Т від 23.12ю.2021, згідно з умовами якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «FORD FOCUS» реєстраційний номер [NUMBER] . 28.12.2021 водій застрахованого автомобіля «FORD FOCUS» реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку. Актом огляду транспортного засобу від 30.12.2021 визначено перелік та характер пошкоджень автомобіля «FORD FOCUS» реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до рахунку на оплату №0000001096 від 30.12.2021 вартість ремонту застрахованого автомобіля складає 13\~735, 00 грн. 30.12.2021 ПАТ «СК «Арсенал Страхування» складено Страховий Акт №006.03051421-1-1 про визнання події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 13\~735, 00 грн. 04.01.2022 позивач на підставі страхового акту №006.03051421-1-1 виплатив на користь страхувальника суму страхового відшкодування в розмірі 13\~735, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №346. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована не була. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про страхування» страхування може бути добровільним або обов`язковим. Частиною 1 ст.6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Згідно з ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою, страховик бере на себе зобов`язання, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату страхувальнику або ін. особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати ін. умови договору. Частиною 1 ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до умов зазначеного вище Договору добровільного страхування наземного транспорту №403/21-Т/Т від 23.12.2021, страховик бере на себе зобов`язання відшкодувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій (страхових ризиків), що наведені у п.22.2 цього Договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості настання. Частиною 1 ст.993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з п.26 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. За положеннями ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 23.3.10 Договору добровільного страхування наземного транспорту №403/21-Т/Т від 23.12.2021, визначено, що страховик має право після виплати страхового відшкодування пред`являти право вимоги відшкодування збитків до осіб, що винні в настанні страхового випадку. Таким чином, судом встановлено, що до ПАТ «СК «Арсенал Страхування» в порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від [PERSON] компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «FORD FOCUS» реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 28.12.2021 о 13 год. 30 хв. у м. Тернополі по вул.Миру, 11. Предметом позовних вимог у справі є стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 13735, 00 грн. З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання не виконав, суму страхового відшкодування в розмірі 13 735 грн в добровільному порядку ПАТ «СК «Арсенал Страхування» не сплатив. Доказів протилежного матеріали цієї справи не містять. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доданими документами, а тому є такими, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отож, беручи до уваги те, що позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн. На підставі ст.ст.993, 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved