Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

У травні 2023 року позивач ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» в особі представника Соколова В.О., звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних витрат та 3 % річних. В обґрунтування позову позивач зазначив, що ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» (з 09.11.2021 ТОВ «Ліко-Житлосервіс») перейменовано на ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» є суб`єктом господарювання у сфері надання житлово-комунальних послуг. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 16.07.2019 між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 15/3/99 про надання послуг з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати наданих позивачем послуг, за період з 01.09.2020 по 31.03.2023 у відповідача утворилась заборгованість. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 9005,03 грн, суму інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 694,48 грн, суму 3% річних, нарахованих на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 206,73 грн, суму судового збору. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.05.2023 року відкрито провадження у даній справі та постановлено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст. ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» (з 09.11.2021 року ТОВ «Ліко-Житлосервіс» перейменовано на ТОВ «УК «Венеція») є суб`єктом господарювання у сфері надання житлово-комунальних послуг, здійснює дану діяльність на договірних засадах за предметом правовідносин, що виникають між виробниками, виконавцями і споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, а також формує і надає споживачам рахунки на оплату комунальних послуг, згідно затверджених уповноваженими органами тарифів, зокрема обслуговування та ремонт житлового будинку, а також утримання прибудинкової території. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 173958625 від 16.07.2019. 16.07.2019 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 15/3/99 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Послуга з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій це житлово-комунальна послуга, яка за функціональним призначенням полягає у виконанні комплексу робіт направлених на задоволення потреб споживача щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту житлового будинку, а також утримання прилеглої до нього, прибудинкової території. Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач зазначає, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території, зокрема у вказаному житловому будинку надавались безперебійно, відповідно до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд прибудинкових територій, затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 100 від 31.01.2017, який діяв в період утворення заборгованості. Вказане не спростовано відповідачем. Згідно з договором № 005/18 про надання послуг з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів від 09.09.2018, укладеним між ТОВ «Екотранс-Груп» та ТОВ «Ліко-Житлосервіс» та Додаткової угоди № 1 від 20.02.2019 до договору № 005/18 від 09.09.2018 про надання послуг з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів, тариф з 01.03.2019 становив за вивезення та знешкодження ТПВ за 1 куб. м. ТПВ: 114,00 грн, в т.ч. ПДВ - 19,00 грн. На підставі додаткової угоди № 3 між ТОВ «Екотранс-Груп» та ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» від 01.01.2022 до договору № 005/18 від 09.09.2018 про надання послуг з вивозу знешкодження твердих побутових відходів (ТПВ), тариф з 01.01.2022 становив за вивезення знешкодження ТПВ за 1 куб.м. ТПВ: 149,00 грн., в тому числі ПДВ - 24,83 грн. На підставі наказу ТОВ «Ліко-Житлосервіс» № 36 від 29.11.2019 «Про виокремлення послуг «Вивезення побутових, великогабаритних, рідких відходів (збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронення)» зі складової тарифу» та додатку 1 до наказу, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «порядок формування тарифів», Розпорядження № 551 від 04.04.2018 «Про затвердження норм надання послуг з вивезення побутових відходів у м. Києві на 2018-2022 роки» та Рішення Київської міської ради від 17.04.2018 № 479/4543 та Закону України № 417-VIII від 10.06.2018 «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», було виокремлено послугу з вивезення відходів зі складової тарифу на послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та встановлено окремі тарифи з вивезення, в тому числі збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронення побутових відходів та великогабаритних, що обслуговуються позивачем з розрахунку на людину та в залежності від наявності житлового будинку сміттєзбірника. Таким чином, за адресою: [ADDRESS] у період з вересня 2020 по грудень 2021 діяв тариф на вивіз сміття у розмірі - 22,04 грн на одну людину. На підставі Наказу ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» № 1 від 25.01.2022 «Про зміну тарифу на надання послуг з вивозу та знешкодження твердих тарифів відходів» та додатку № 1 у зв`язку з підвищенням цін зазначених послуг, було встановлені оновлені тарифи у житлових будинках, які обслуговує позивач за послуги за вивезення побутових, великогабаритних, рідких відходів (збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронення)». За адресою по [ADDRESS] у період з січня 2022 по вересень 2022 вартість вивозу сміття у розрахунку на 1 людину становила 26,70 грн на місяць. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати наданих позивачем послуг, за період з 01.09.2020 по 31.03.2023 у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем за надані житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] в розмірі 9005,03 грн. Окрім цього, у зв`язку із несвоєчасною сплатою за житлово-комунальні послуги відповідач спричинив інфляційні збитки та повинен сплатити три відсотки за користування грошовими коштами. Частиною 2 статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Статтею 179 ЖК України встановлено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщення жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 7 Правил користування приміщення житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24.01.2006 визначає, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст.ст. 66, 67 Житлового кодексу України, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Таким чином, відповідач як власник квартири у будинку, незалежно від місця свого фактичного проживання, повинні утримувати майно та виконувати свій цивільний обов`язок щодо оплати житлово-комунальних послуг, зокрема, оплачувати комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які безперервно надаються позивачем у будинку. Відповідно до підпунктів 1 та 5 пункту 11 укладеного між сторонами Договору, Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк, сплачувати пеню у разі несвоєчасного внесення платежів, у розмірі встановленому законом/договором. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися в певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, та відповідно до ст. 629 ЦК України договір, є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач порушив умови договору, несвоєчасно і не в повному обсязі сплачував плату по вищевказаним платежам, що є односторонньою відмовою відповідача від виконання зобов`язання за договором. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з розрахунком суми нарахованих трьох процентів річних у розмірі 206,73 грн та інфляційних витрат 694,48 грн, наведеним позивачем у позовній заяві. При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідач фактично отримуючи надані позивачем послуги жодного разу не звернувся до позивача із запереченнями щодо їх вартості, об`ємів або актами-претензіями щодо їх якості. Крім того, відповідач не відмовлявся від отримання зазначених послуг у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про те, що позивач належним чином довів свої позовні вимоги. Доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано. Суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про обґрунтованість позову та про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, відтак позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сума сплаченого судового збору покладається на відповідача.

Outcome: approved