Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебувала вищевказана цивільна справа. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03.04.2025 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Димерська селищна рада про виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення та визнання особи такою, що втратила право користування житловою квартирою залишено без задоволення. 08.04.2025 року, через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника відповідачки адвоката Чиляєвої І.А. про ухвалення додаткового рішення у справі, яким стягнути з позивача на користь відповідачки понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13\~000 грн. До вказаної заяви представником відповідачки, також долучено докази на підтвердження надання правової допомоги. 10.04.2025 року до суду від представника позивача адвоката Купрієнка В.С. надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 1\~300 грн. В обґрунтування клопотання представник зазначив, що заявлений розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю справи, виконаною адвокатом роботою та часом, який витрачено на її виконання. В своєму Звіті від 03.04.2025 року про надані послуги (виконані роботи) за Договором про надання правничої допомоги, представник відповідачки зазначила, що за період з 06.11.2024 по 10.11.2024 року відповідачці була надана професійна правнича допомога загальною тривалістю 120 годин (5 діб), що включає складання відзиву на позовну заяву, що є неспівмірними із складністю справи. Адвокатом не надано жодних документів, які б засвідчували факт виконання її роботи протягом тих годин, про які вона заявляє. Тобто, будь-які юридичні результати роботи, окрім самого відзиву на позовну заяву, які були зроблені у ході підготовки до справи відсутні, а саме: переписка, протоколи зустрічей, аналіз законодавства тощо все це повинно бути надано адвокатом для підтвердження виконаної нею роботи. Отже з поданого адвокатом звіту неможливо об?єктивно оцінити вартість та обсяги її роботи. Крім того, позивач по справі має другу групу інвалідності, і єдиним джерелом його доходів є невелика пенсія. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явились, при цьому до суду від представника відповідачки адвоката Чиляєвої І.А. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, поважності причин неявки не повідомив. Вирішуючи питання про розгляд заяви за відсутності учасників провадження, суд враховує наявність в матеріалах справи заяви представника відповідачки про розгляд справи за її відсутності, належне повідомлення учасників провадження про день, час та місце розгляду справи, а також положення ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Так, ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за №14 «Про судове рішення у цивільній справі» - додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених відповідною статтею ЦПК, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими вимогами на загальних підставах. При порушені питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року за №13-рп/2000, від 30.09.2009 року за №23-рп/2009. Судом встановлено, що 05.11.2024 року між адвокатом Чиляєвою І.А. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги за №111/11 (а.с. 205-206). Згідно з п. 4.2 Договору - гонорар адвоката за цим договором, порядок оплати гонорару за домовленістю Сторін визначається у додатковій угоді до цього Договору. 05.11.2024 року між адвокатом Чиляєвою І.А. та [PERSON] укладено додаткову угоду за №1 до договору про надання правової допомоги за №111/11 (а.с. 208) про те, що клієнтом надано, а Адвокатом прийнято від Клієнта доручення, а саме: 1.1 представництво інтересів Клієнта у судовій справі за №363/4984/24; 1.2 складання, подання заяв по суті, інших процесуальних документів. Згідно з п. 2 Додаткової угоди сторони домовилися, що гонорар Адвоката за виконання доручення Клієнта, передбаченого п. 1 цієї додаткової угоди складає: виконання доручення, передбаченого підп. 1.1 п. 1 цієї додаткової угоди = 2000 гривень одне судове засідання; виконання доручення, передбаченого підп. 1.2 п. 1 цієї додаткової угоди - 5000 гривень; Сторони домовилися про наступний порядок розрахунків: оплата послуг щодо виконання доручення, передбаченого підп. 1.1 п. 1 цієї додаткової угоди проводиться Клієнтом напередодні або в день судового засідання; оплата послуг щодо виконання доручення, передбаченого підп. 1.2 п. 1 цієї додаткової угоди, проводиться Клієнтом після підписання цієї додаткової угоди протягом одного місяця; гонорар Адвоката оплачується у готівковій/безготівковій формі за вибором Клієнта (п. 3 Додаткової угоди). Зі звіту (акту) за №111/11-1 про надані послуги (виконані роботи) вбачається, що складання відзиву на позовну заяву у справі за №363/4984/24, подання відзиву до Вишгородського районного суду Київської області, складання, подання заяви про допит свідків, що було виконано за період з 06.11.2024 року по 10.11.2024 року та з 11.11.2024 року по 26.11.2024 року вартує 5 000 грн.; представництво інтересів Клієнта у Вишгородському районному суді Київської області 26.11.2024 року, 03.02.2025 року, 11.03.2025 року, 03.04.2025 року вартує по 2\~000 грн. кожне судове засідання (а.с. 210). Перерахування грошових коштів в загальній сумі 13\~000 грн. відповідачкою [PERSON] на рахунок адвоката Чиляєвої І.А. підтверджується прибутковими касовими ордерами за №111/11-1 від 26.11.2024 року, за №111/11-2 від 03.02.2025 року, за №111/11-3 від 11.03.2025 року та за №111/11-4 від 03.04.2025 року (а.с. 212-219) Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03.10.2019 року у справі за за №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі за №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02.12.2020 року у справі за №317/1209/19, від 12.02.2020 року в справі за №648/1102/19, від 03.02.2021 року у справі за №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі за №753/1203/18, таким чином зазначена судова практика є незмінною. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02.09.2020 року у справі за №329/766/18. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі за №826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі за №755/9215/15-ц. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих адвокатом послуг, а також подані нею документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг), її складності не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial