Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним вище позовом. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 1263, виданого 26.11.2021 року приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Лeyc Н.В., позивач, [PERSON] , є власником частки земельної ділянки, загальною площею 4,1195 га, кадастровий номер 7122287000:02:001:0033, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адмінмежах Мокрокалигірської ОТГ Звенигородського району Черкаської області за межами населеного пункту с. Ступичне, як спадкоємець за законом першої черги після смерті його матері [PERSON] . Власником іншої частки вказаної земельної ділянки, загальною площею 4,1195 га, кадастровий номер 7122287000:02:001:0033 є відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 1102, виданого 06.07.2024 року державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Шалденко Л.В. До 01 січня 2025 року зазначена земельна ділянка перебувала в оренді ТОВ «Урочище Журавське», відповідно до укладених двох окремих договорів оренди землі її співвласників з орендарем. Наприкінці 2024 року позивачем прийнято рішення по закінченню терміну дії договору оренди земельної ділянки, не поновлювати його дію на новий термін й самостійно використовувати належну йому земельну ділянку, про що [PERSON] повідомив орендаря - ТОВ «Урочище Журавське» листом від 23.11.2024 року. Позивач вказує, що не може реалізувати своє право на розпорядження своєю власністю часткою від вищевказаної земельної ділянки, з причини того, що його частка не виділена в натурі. Оскільки в позасудовому порядку вирішити питання щодо поділу земельної ділянки не представилось можливим, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Ухвалою судді Катеринопільського районного суду Черкаської області від 20.01.2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 17.02.2025 року справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Колісник С.М. позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити повністю з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечує щодо виділення в натурі в рівних частинах. Третя особа повідомлена належним чином, в судове засідання представника не направила. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 1263, виданого 26.11.2021 року приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Лeyc Н.В., позивач, [PERSON] , є власником частки земельної ділянки, загальною площею 4,1195 га, кадастровий номер 7122287000:02:001:0033, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адмінмежах Мокрокалигірської ОТГ Звенигородського району Черкаської області за межами населеного пункту с. Ступичне, як спадкоємець за законом першої черги після смерті його матері [PERSON] . Згідно відомостей інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №402069515 від 04.11.2024 року, власником іншої частки земельної ділянки, загальною площею 4,1195 га, кадастровий номер 7122287000:02:001:0033 є відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 1102, виданого 06.07.2024 року державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Шалденко Л.В. Відповідно до схеми поділу земельної ділянки, виконаної ФОП [PERSON] , розроблено поділ земельної ділянки, зокрема, із земельної ділян\-ки сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,1195 га, кадастровий номер 7122287000: 02:001:0033, розташова\-ної в адміністративних межах Мокрокалигірської сільської ради Звенигородського району Черкаської області за межами населеного пункту с. Ступичне, сформовано дві окремі земельні ділянки: №1, площею 2,0597 га, що складає частину від загальної площі та №2, площею 2,0598 га, що складає частину від загальної площі. Враховуючи, що спірна земельна ділянка знаходиться у спільній частковій власності сторін, виник спір з приводу виділення в натурі земельної ділянки з припиненням режиму спільної часткової власності, а саме позивач позбавлений можливості розпоряджатися своєю частиною спірної земельної ділянки. За положеннями ч.1\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За положеннями ч.1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2\~ст.16 цього Кодексу). За положеннями ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно положень ч. 1\~ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. В той же час, ч. 3, 4\~ст.88 ЗК України\~визначено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно із ч. 1\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. При цьому, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (ч.2\~ст. 367 ЦК України). Як вбачається зі схеми поділу, виконаної ФОП [PERSON] , існує технічна можливість виділення сторонам в натурі належних їм по частині земельної ділянки, позначених на схемі як ділянка № [NUMBER] та ділянка № [NUMBER] . Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає за можливе виділити сторонам в натурі по частині спірної земельної ділянки згідно схеми поділу, виконаної ФОП [PERSON] з припиненням режиму спільної часткової власності такої. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та їх слід задовольнити в повному обсязі. Щодо судових витрат, то суд зауважує, що судові витрати у справі складаються із суми судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову в розмірі 1226,20 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то на підставі ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України зазначену суму витрат слід компенсувати позивачу за рахунок відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved