Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

24 травня 2024 року (згідно з інформацією про відправку) позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДЕБТ ФОРС» звернувся до Деснянського районного суду міста Київ із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на корить товариства 3% та інфляційні витрати у розмірі 53170,42 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн та понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн. В обгрунтування позову зазначає, що між позичальником [PERSON] та ТОВ «Банки «Фінанси та кредит» був укладений кредитний договір № 14-308/07-А, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 41258,00 дол. США зі сплатою 9,3% річних. 18.09.2019 рішенням по справі № 2-3633/09, що виніс Деснянський районний суд міста Києва, стягнуто з [PERSON] 505419,26 грн заборгованості за кредитним договором та 1730,00 грн судового збору. Станом на дату подачі позову вищевказане рішення суду залишається невиконаним. Відповідно до ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 22.10.2019 стягувача у справі № 754/10125/19 було замінено на ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». 07.02.2023 було укладено договір про відступлення прав вимоги № 07-02/23 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором № 14-308/07-А. 16.05.2023 було укладено договір про відступлення права вимоги № 16-05/23 відповідно до якого ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ» відступило на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором № 14-308/07-А. Таким чином, ТОВ «ДЕБТ ФОРС» наділене правом вимоги до відповідача. З огляду на те, що позичальником в день набрання рішенням суду законної сили воно не було виконане, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за рішенням суду, що підлягає стягненню станом на 30.04.2024, відповідно розрахунку заборгованості становить 53170,42 грн, з яких: нараховані 3% річних 12420,85 грн; втрати від інфляції 40749,57 грн. На підставі ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 17 червня 2024 року вищевказану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Броварському міськрайонному суду Київської області. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2024 року вищевказану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Згурівському районному суду Київської області. 30 вересня 2024 року матеріали справи надійшли до Згурівського районного суду Київської області. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області Солдатової Т.М. від 02 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання на 01.11.2024. 17 жовтня 2024 року надійшло клопотання предстравника відповідача адвоката Пащенко І.В. про відкладення розгляду справи, призначеного на 01.11.2024, на іншу дату у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами провадження та підготовки відзиву на позовну заяву. 17.10.2024 надійшла заяв, в якій представник відповідача просила надати можливість ознайомитися з матеріалами справи та зняти копії документів. 23.10.2024 надійшла заява, в якій представник відповідача просила надати доступ до матеріалів справи в електронному варіанті. Судове засідання, призначене на 01.11.2024 не відбулось у зв`язку з відпусткою судді. 25 листопада 2024 року представник відповідача [PERSON] адвокат Пащенко І.В., подала відзив на позовну заяву, в якій просить у задоволенні позову ТОВ «ДЕБТ ФОРС» відмовити. Обґрунтовуючи свої заперечення зазначає, що між адвокатом Пащенко І.В. та [PERSON] було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 16/10-24 від 16 жовтня 2024 року. Повний доступ до матеріалів справи з додатками адвокат отримала лише 08.11.2024. відповідач не визнає права вимоги заборгованості за кредитним договором ТОВ «ДЕБТ ФОРС», а також не погоджується з розрахунком заборгованості, виходячи з наступного. Позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором про відступлення права вимоги № 07-02/23 від 07 лютого 2023 року. Крім того у матеріалах справи відсутнє повідомлення боржника про відступлення права грошової вимоги за договором № 14-308/07 та будь-яке підтвердження про направлення відповідачу такого повідомлення за договором факторингу № 07-02/23 від 07 лютого 2023 року та № 16-05/23 від 16.05.2023. враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за договором № 14-308/07 від кредитора ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ», наступний перехід права вимоги, який є похідним, не може підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора ТОВ «ДЕБТ ФОРС». У постанові від 18 жовтня 2023 у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справ № 5026/886/2012 тощо). Стаття 625 ЦК України, яка міститься в главі «Правові наслідки порушення зобов`язання. Відповідальність за порушення зобов`язання», передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання, в тому числі у вигляді слати 3% річних. Це свідчить про неможливість її застосування у випадку дії договору про передачу права вимоги, оскільки новий кредитор не мав жодних зобов`язань перед боржником, боржник не користувався його активами чи грошима, а в такий спосіб стягнення 3% річних та/або інфляційних втрат є способом перенесення на боржника ризиків, які виникли в нового кредитора через недалекоглядність при придбанні чужого права вимоги. [PERSON] не перебував у жодних фінансових відносинах з ТОВ «ДЕБТ ФОРС», останнє є набувачем виключно права вимоги фіксованого розміру зобов`язання [PERSON] . Незважаючи на невизнання позову відповідачем, представник наводить власний розрахунок заборгованості, нарахованої в порядку ст. 625 ЦК України. Свій розрахунок обґрунтовує тим, що розрахунок відповідача не відповідає усталеній судовій практиці щодо розрахунку інфляційних втрат. Стягнення 3 % річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Оскільки позовна заява подана 24 травня 2024 року, датою початку нарахування є 24 травня 2021 року. Відповідно, інфляційне збільшення становить 505419,26 х 106,676 505419,26 = 33741,79 (грн). Кількість днів прострочення з 24.05.2021 по 23.02.2022 становить 276, тому 3% річних становлять: 505419,26 грн х 3 : 100 х 276 : 365 = 11465,41 грн. таким чином, заборгованість нарахована в порядку ст. 625 ЦК України становить: 33741,79 + 11465,41 = 45207,20 грн. Крім того, зазначає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката не відповідає вимогам щодо реальності, розумності їх розміру, співмірності, обґрунтованості та пропорційності щодо фактичного обсягу виконаних робіт. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони на користь якої такі витрати стягуються. Складність цієї справи та обсяг фактично наданих адвокатом послуг не відповідають заявленим у вказаній сумі витратам. Стягнення заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу є надмірним тягарем для відповідача та є способом надмірного збагачення. 06.01.2025 представник позивача ТОВ «ДЕБТ ФОРС» - Даніліна Н.С. через систему «Електронний суд» подала заяву, в якій просила долучити до матеріалів справи відповідь на відзив. У заяві наводить аргументи, аналогічні тим, що містяться у позовній заяві. У судовому засіданні 06.01.2025, проведеному в режимі відеоконференцзв`язку, представник позивача Змієвська Т.П. підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Повідомила, що виконавчий лист наразі не перебуває на виконанні в органах виконавчої служби. Щодо твердження представника відповідача, що позивачем не підтверджено факт переходу права вимоги від кредитора ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ» пояснила, що ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» змінило найменування на ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ». Представник відповідача Пащенко І.В. заперечувала проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Крім того, клопотала про оголошення перерви для надання можливості надати додаткові докази. Суд задовольнив клопотання представника відповідача та оголосив перерву до 06.02.2025 на 10 год. 00 год. 27.01.2025 надійшло клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання, призначеного на 06.02.2025, у зв`язку з неотриманням відповіді на адвокатський запит. До клопотання долучено, також, копію листа від 21.01.2025 № 226-Ю ЦМУ МЮ Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві. Судове засідання, призначене на 06.02.2025, не відбулось у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. 14.02.2025 на поштову адресу суду надійшли письмові пояснення представника позивача ТОВ «ДЕБТ ФОРС» - Даніліної Н.С., датовані 06.01.2025, в яких представник відповідача просить долучити письмові пояснення до матеріалів справи. Зі змісту письмових пояснень вбачається, що вони повністю відповідають змісту заяви, поданої через систему «Електронний суд» 06.01.2025. 09 березня 2025 року надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Пащенко І.В., про відкладення судового засідання, призначеного на 10.03.2025, з доказами поважності причин неможливості з`явитися у судове засідання. 03 квітня 2025 року надійшло клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи доказів: листів з виконавчої служби. У судове засідання, призначене на 07.04.2025 представник відповідача адвокат Пащенко І.В., не з`явилася, повідомила, що з технічних причин не може під`єднатися до відеоконференції та просила проводити розгляд справи у її відсутність. У судовому засіданні 07.04.2025, проведеному в режимі відеоконференцзв`язку за участю представника позивача Змієвсткої Т.П., суд розглянув та задовольнив клопотання представника відповідача про долучення доказів, на збір яких попередньо суд надавав представнику відповідача час. З досліджених у судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, 22.06.2007 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 14-308/07-А, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 41258,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 9,3 % річних (а.с.6-8, 9 копія договору та додатку № 1). Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 18.09.2009 у справі № 2-3633/09 ухвалено стягнути з відповідача [PERSON] на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором 505419 грн 26 коп. та судові витрати в сумі: 1730 грн 00 коп., а всього 507149 грн 26 коп. На виконання рішення суду 24.11.2009 видано виконавчий лист, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 30.09.2012 (а.с. 9 (зворонтній бік) копія виконавчого листа). З копії виконавчого листа вбачається, що виконавчий лист 09.12.2013 був повернутий стягувачу на підставі п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 22.10.2019 у справі № 754/10125/19 стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було замінено на ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (а.с. 10). На підставі договору № 07-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07.02.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» права вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до відповідача [PERSON] за Договором № 14-308/07-А (порядковий номер в реєстрі боржників 1164) (а.с. 11-13 копії договору, акту прийому-передачі реєстру боржників, акту зарахування зустрічних однорідних вимог, а.с. 14-15, 16 копії витягів з реєстру боржників). Згідно з витягом з реєстру боржників загальна сума заборгованості складає 31555723,58 грн, з яких: 1105621,47 грн заборгованість за основним зобов`язанням; 1146286,78 грн заборгованість за нарахованими процентами, 49483,65 грн заборгованість за нарахованими комісіями, 29254331,68 грн заборгованість за пенею. Твердження представника відповідача, що позивачем не доведено факт переходу права вимоги до відповідача за договором № 14-308/07 від кредитора ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ» були спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами та поясненнями представника позивача. Так, суд визнає обставину зміни найменування ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» на ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ» загальновідомою та такою, що не підлягає доказуванню, оскільки відповідна інформація міститься у відкритих даний Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. На підставі договору № 16-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 16.05.2023 ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» права вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до відповідача [PERSON] за Договором № 14-308/07-А (порядковий номер в реєстрі боржників 627) (а.с. 17-19 копії договору, акту прийому-передачі реєстру боржників, а.с. 20 платіжної інструкції на суму 244955,40 грн (призначення платежу сплата за договором відступлення прав вимоги № 16-05/23 від 16.05.2023), а.с. 20 (зворотний бік)-22, 23 копії витягів з реєстру боржників). Згідно з витягом з реєстру боржників загальна сума заборгованості складає 31555723,58 грн, з яких: 1105621,47 грн заборгованість за основним зобов`язанням; 1146286,78 грн заборгованість за нарахованими процентами, 49483,65 грн заборгованість за нарахованими комісіями, 29254331,68 грн заборгованість за пенею. Як вбачається з відповіді Деснянського відділу ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) на запит адвоката І.Пащенко від 21.01.2025 року №266-Ю, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні і відділі перебував виконавчий лист про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» заборгованості в розмірі 507149,26 грн, що надійшов до відділу 06.04.2010. 09.12.2013 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу (п. 7 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження») (ВП 18523641). Виконавчий лист повторно надійшов на виконання до відділу 29.01.2014. 23.01.2015 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження п. 10 ч. 1 ст. 49 (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС до ВДВС Печерського РУЮ м. Києва) (ВП 41789887). Втретє виконавчий лист надійшов на виконання до відділу 17.03.2016. 10.06.2016 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження п. 10 ч. 1 ст. 49 (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС до Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ м. Києва) (ВП 50540026) (а.с. 192-193). Згідно з інформацією Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) на запит адвоката Пащенко І.В. від 30.01.2025 року № 6579 вбачається, що виконавчий лист Деснянського районного суду міста Києва № 2-3633/9 від 24.11.2009 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» заборгованості в розмірі 507149,26 грн, на виконання до відділу не надходив та на виконанні не перебуває (а.с. 194). Згідно з інформацією Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області від 24.02.2025 на запит адвоката І. Пащенко вбачається, що ВП № 50540026 з примусового виконання виконавчого листа Деснянського районного суду міста Києва № 2-3633/09 від 24.11.2009 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» заборгованості в розмірі 507149,26 грн, яке відкрите постановою від 08.04.2016, направлене за належністю до Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ м. Києва, проте на виконання у Шеченківському відділу не перебуває та не перебував раніше. Надати більш детальну інформацію щодо ВП № 50540026 не вбачається за можливе у зв`язку із закінченням строків зберігання вказаних матеріалів та реєстрів (а.с. 195). Позивач у позовній заяві зазначає, що заборгованість відповідача на дату винесення рішення 18.09.2009 та на дату розрахунку 30.04.2024 складає 505419,26 грн. Позивачем нараховано 3 % річних «сума відсотків за користування грошовими коштам за період з 01.05.2021 по 23.02.2022 (включно)» (299 днів) у розмірі 12420,85 грн, а також інфляційні збитки за період травень 2021 року лютий 2022 року у розмірі 40749,57 грн, а загалом заборгованість, нарахована в порядку ст. 625 ЦК України складає 53170,42 грн (а.с. 5). Представник відповідача у відзиві на позовну заяву, заперечуючи про задоволення позову, водночас наводить свій розрахунок заборгованості, нарахованої на підставі ст. 625 ЦК України, а саме: загальна заборгованість за ст. 625 ЦК України 45207,20 грн, з яких: 33741,79 грн інфляційні втрати, 11465,41 грн 3 % річних, нараховані за період з 24.05.2021 по 24.05.2024. При цьому, представник відповідача за основу розрахунку бере заборгованість у розмірі 505419,26 грн. Тобто, відповідач фактично визнає існування заборгованості у розмірі 505419,26 грн за договором № 14-308/07-А, присудженої до стягнення рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 18.09.2009 у справі № 2-3633/09. Доказів погашення чи часткового погашення вказаної заборгованості стороною відповідача не надано. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим. За змістом ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Частиною 1 статті 612 ЦК Українипередбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічну позицію з цього приводу викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц. Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання, поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 101 %. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 у справі №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц. Про особливості здійснення нарахувань в порядку ст. 625 ЦК України також зазначено в постанові Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 924/532/19. Правовий аналіз положень ст. 526, 599, 611, 625 ЦК Українидає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/190/18. Так, ТОВ «ДЕБТ ФОРС» здійснено нарахування 3% річних та індексу інфляції, що полягає в компенсації боржником плати за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати. Розмір заборгованості відповідно до розрахунку, виконаного ТОВ «ДЕБТ ФОРС» за період з 01.05.2021 до 23.02.2022 визначений виходячи з присудженої рішенням суду суми простроченої заборгованості за кредитом 505419,26 грн. Сума заборгованості стороною відповідача не оспорюється, про що свідчить також те, що розрахунок заборгованості представником відповідача здійснено виходячи із зазначеної позивачем суми заборгованості. Щодо періоду нарахування заборгованості за ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних витрат можуть пред`являтися до моменту фактичного виконання зобов`язання в межах строку загальної позовної давності 3 роки, тобто за останні 3 роки, які передували подачі позову. Згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Крім того, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на зазначене, вбачається, що здійснений позивачем розрахунок та заявлена до стягнення сума заборгованості відповідають нормам чинного законодавства України. Таким чином, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Щодо питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. З норми ч. 3 ст. 141 ЦПК України вбачається, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Суд при вирішенні вказаного питання також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22.11.2019 у справі №810/1502/18. Суд також зазначає, що в п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогуце гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. З матеріалів справи вбачається, що 03.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» було укладено договір про надання правової допомоги №25/04-23 (а.с. 30-31), який містить деталізацію щодо характеру правової допомоги, яку адвокатське об`єднання надаватиме клієнтові (п.2.1 договору). У п.4 договору регламентовано порядок оплати наданих послуг. В силу ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У заявці на надання юридичної допомоги № 14 від 01.05.2024 та в акті приймання-передачі наданих послуг від 08.05.2024 зазначено загальну вартість наданих послуг по боржнику [PERSON] стосовно підготовки позову 13000,00 грн, з яких: усна консультація по кредитній справі 1500,00 грн (1 година), письмова консультація по судовому рішенню у справі 2-3633/09 1500,00 грн (1 година), підготовка (складання) позовної заяви 6000,00 грн (2 години), формування додатків до позовної заяви, зібрання та передання справи замовнику 4000,00 грн (2 години). Як доказ оплати вартості послуг з надання правничої допомоги позивач долучив копію платіжної інструкції № 0434130000 від 15.05.2024 на суму 65000,00 грн (а.с. 31 (зворотний бік)). Враховуючи клопотання представника відповідача про не співмірність заявлених позивачем витрат на правничу допомогу зі складністю цієї справи, на підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що розмір заявлених витрат є необґрунтованим та надмірно завищеним, зважаючи на характер спору і складність справи. Відтак, суд вважає за можливе частково компенсувати понесені позивачем витрати на правничу допомогу, зменшивши їх до 3000,00 грн, шляхом їх стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача, що буде пропорційним з обсягом наданої правничої допомоги та відповідатиме принципам розумності і співмірності. Також відповідно до ст. 141 ЦПК Україні з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved