Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

представник позивача\~ [PERSON] \~адвокат Зозуля\~А.В.\~звернувся до\~суду\~з\~позовом до\~\~ [PERSON] ,\~з\~участю\~Новояворівської міської\~ради Яворівського\~району Львівської\~області як\~органу опіки\~і піклування,\~про\~позбавлення\~батьківських прав, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача відносно дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування поданого позову покликається на те, що з 06.08.2011 сторони перебували\~у зареєстрованому\~шлюбі,\~який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 08.05.2020 у справі №460/2710/19 було розірвано.\~За час подружнього життя у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що ще до розірвання шлюбу, а саме в липні 2018 року сторони розійшлися та стали проживати окремо. Діти постійно проживають з позивачем [PERSON] та перебувають на її утриманні. 09.01.2023 Яворівським районним судом Львівської області винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частина від усіх видів заробітку, однак він не сплачує аліменти, визначені судом. Державним виконавцем Яворівського ВДВС у Яворівському районні Львівської області ЗМРУМЮ вчинено ряд заходів щодо відповідача як боржника по виконавчому провадженні для стягнення аліментів на дітей в примусовому порядку, але всі дії безрезультатні. Оскільки відповідач самоусунувся від виховання своїх дітей, не бажає нести відповідальність і виконувати батьківські обов`язки, позивач була змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 09.10.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Також 29.01.2025 проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява її представника адвоката Зозулі А.В. про розгляд справи без участі сторони позивача. Заявлений позов підтримує та просить його задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Також адвокат Зозуля А.В. надав суду клопотання про уточнення позовних вимог, де вказав, що позивач [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] ». У судове\~засідання відповідач\~ [PERSON] \~не з`явився,\~будучи належним\~чином повідомленим\~про час\~та місце\~розгляду справи,\~ шляхом направлення судової повістки та матеріалів позовної заяви поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив та клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Представник органу опіки та піклування Новояворівської міської ради Львівської області Фульмес Т.М. до суду не прибув, надав заяву про розгляд\~справи\~за\~його відсутності,\~\~при\~ухваленні рішення\~просив\~врахувати\~ висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей. На підставі ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечувала позивач. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Зважаючи, що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 5\~ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до вимог п.15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Згідно зі ст. 165\~СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач \~ [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Немирівською селищною сільською радою Яворівського району Львівській області 17.07.2012, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Новояворівської міської ради Яворівського району Львівській області, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Новояворівської міської ради Яворівського району Львівській області. Матір`ю дітей значиться [PERSON] . Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області у справі №460/2710/19 від 08.05.2020 розірвано. Судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області від 09.01.2025 у справі №944/6222/22 вирішено стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше\~ десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку до досягнення дітьми повноліття. Згідно Розрахунку заборгованості по аліментах від 04.06.2024, заборгованість [PERSON] із сплати аліментів становить 126\~949 грн 74 коп. Відповідно характеристик дітей сторін, затверджених класними керівниками та директором школи, встановлено, що такі навчаються на достатньому та середньому рівнях, без поважних причин школу не пропускають, мати [PERSON] цікавиться навчанням дітей, відвідує батьківські збори, реагує на телефонні дзвінки класних керівників. Батько [PERSON] із дітьми не спілкується та не проживає, у їх вихованні участі не бере. Як встановлено з матеріалів справи, державним виконавцем Яворівського ВДВС у Яворівському районні Львівської області ЗМРУМЮ 01.08.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №7229038 щодо примусового виконання судового наказу №944/6222/22 виданого 20.06.2023 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] . Державним виконавцем вчинено ряд заходів по виконавчому провадженні, для стягнення аліментів в примусовому порядку. Відповідно до Висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області №49 від 22.01.2025, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , Новояворівська міська рада, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22 червня 2024, [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] ". Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.\~150,\~151 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 152 СК України\~передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно зі\~ ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до\~ ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У п.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 зазначено: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Як слідує з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до \~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Під час застосування наведених норм права суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70), Верховним Судом у постановах від 26.12.2018, 13.03.2019, 06.05.2020 та 26.01.2022 при розгляді справ № 404/6391/16-ц, № 631/2406/15-ц, №753/2025/19 та №203/3505/19, відповідно до яких ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10 лютого 2021 року по справі № 761/10887/17, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Статтею\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Аналізуючи докази по справі, суд дійшов висновку, що відповідач по справі [PERSON] самоусунувся від реалізації своїх батьківських прав, життям та здоров`ям дітей не цікавиться протягом тривалого періоду часу, участі у їх вихованні та розвитку не приймає, дітьми фактично опікується лише мати. Зазначені вище\~фактори,\~як кожен\~окремо,\~так і\~в сукупності,\~розцінюються судом\~як свідоме\~ухилення [PERSON] \~від батьківських\~обов`язків\~по вихованню\~дітей [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] , що передбачене\~ст.150 СК України. Враховуючи те,\~що\~на\~час розгляду\~справи,\~відповідачем\~не\~надано належних\~доказів\~на \~підтвердження зміни\~поведінки\~щодо\~виховання та\~належного\~утримання\~його дітей, а тому, виходячи з найкращих інтересів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , суд вважає, що позов є підставним і обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення. Окрім того, позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21). Також, як убачається з матеріалів позовної заяви, позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до\~ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved