Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просить визначити їй додатковий тримісячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за своє життя її дідо [PERSON] , його сестра [PERSON] та бабця позивача [PERSON] були співвласниками квартири [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] та [PERSON] склали заповіти про які позивач дізналася у липні 2024 року та заповіли позивачу кожна по 1/3 квартири [ADDRESS] . [PERSON] заповів свою 1/3 частину даної квартири матері позивача [PERSON] , яка вчасно подала заяву про прийняття спадщини. Вказала, що мама приховувала від позивачки наявність заповітів [PERSON] та [PERSON] , оскільки мала напружені відносини із колишнім чоловіком позивачки, який мав заборгованість перед третіми особами, забирав гроші у сім`ї позивача, а тому хвилювалась про те, щоб колишній чоловік позивачки не претендував на частину квартиру, яку позивач мала б набути перебуваючи з ним у шлюбі. Після того, як позивачці стало відомо про заповіти [PERSON] та [PERSON] , вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва у зв`язку із пропуском визначеного законом шестимісячного терміну звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача просила суд визнати причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними, такими, що не залежали від суб`єктивної волі позивача, взяти до уваги її життєві обставини та задовольнити позов. Представник відповідача Львівської міської ради не заперечив проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала суду відзив на позов, у якому підтвердила обставини, викладені у позові, вказала, що на час складення [PERSON] та [PERSON] заповітів позивач була малолітньою, а тому не могла знати про їх існування, а у подальшому відповідач не розповідала доньці про заповіти, оскільки чоловік позивачки був ненадійним та мав борги, а тому відповідач вважала, що для збереження майна таку інформацію слід приховати. Оскільки стан здоров`я відповідачки погіршується, то у липні 2024 року позивач дізналась про заповіти. Не заперечила проти задоволення позовних вимог та просила проводити розгляд справи у її відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи у їхній відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, вивчивши зібрані по справі докази, суд виходив з наступного. Частиною першою статті 15\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1216\~ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). За правилами ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1, 2 ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п.24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~від 30.05.2008\~року №7 надано роз`яснення про те, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як встановлено судом батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с.29/. Згідно з матеріалами справи, 01.10.1998 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки було видано реєстраційні посвідчення про те, що квартира [ADDRESS] на підставі договору міни зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] /а.с. 20, 21, 22/ вказані особи були зареєстровані за даною адресою та фактично проживали у квартирі [ADDRESS] /а.с.32, 33, 34/. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилася [PERSON] /свідоцтво про народження [NUMBER] , а.с. 30/, яка після реєстрації шлюбу із [PERSON] 05.08.1982 року змінила прізвище на [PERSON] /свідоцтво про одруження [NUMBER] , а.с.16/. Судом встановлено, що дошлюбне прізвище позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , відповідно до якого 03.06.2011 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка: [PERSON] , дружини: [PERSON] ./а.с.17/. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04.01.2021 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON] розірвано./а.с.18-19/. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого належну їй частину квартири [ADDRESS] заповіла своїй внучці [PERSON] /а.с.23/. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого належну їй частину квартири [ADDRESS] заповіла своїй племінниці [PERSON] /а.с.24/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] /а.с.27/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] /а.с.26/. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] /а.с.25/. Після смерті [PERSON] належну йому 1/3 частини квартири [ADDRESS] успадкувала його донька [PERSON] /відповідач у справі/, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та матеріалами спадкової справи №170/2016, заведеної після його смерті /а.с.36, 141-185/. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкову справу №99/2024 року заведено лише 26.07.2024 року /а.с.121-140/. Згідно матеріалів спадкової справи №99/2024 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , звернулась [PERSON] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкову справу №100/2024 року заведено лише 26.07.2024 року /а.с.104-120/. Згідно матеріалів спадкової справи №100/2024 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , звернулась [PERSON] . Враховуючи обставини справи, відсутність інших спадкоємців першої черги, наявність заповітів на ім`я позивача, про які позивачу не було відомо до липня 2024 року, наявність у позивача об`єктивних обставин, що стали причиною пропуску строку для прийняття спадщини, суд приходить до переконання, що позивач не звернулася своєчасно у нотаріальну контору для прийняття спадщини за заповітом з поважних причин, а тому визнає причини пропуску для прийняття спадщини за заповітом поважними, а позов такий, що підлягає задоволенню. Задовольняючи позов суд визначає позивачу додатковий строк у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, який буде достатній для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] . Із огляду на те, що позивач звернулася до суду із заявою, в якій зазначає, що відмовляється про стягнення судових витрат з відповідачів, суд, виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст.13 ЦПК України, вважає за можливе не стягувати при задоволенні позову із відповідачів на користь позивача понесені судові витрати пов`язані сплатою судового збору при поданні позову до суду.

Outcome: approved