Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

1. Стислий виклад позицій сторін [PERSON] в лютому 2025 року звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути з держави Російська Федерація 10000000,00 грн. моральної шкоди, завданої порушенням його прав внаслідок військової агресії та окупації частини території України. На обґрунтування свого позову вказав, що Україна є суверенною та незалежною державою. Територіальний імунітет України гарантується міжнародним правом. Загальновідомим є той факт, що з 2014 року Російська Федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 14 грудня 1974 року, як акт збройної агресії. Згідно заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2-15 року №337-VIII, збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року з тимчасової окупації Кримського півострову, зокрема Автономної Республіки Крим і Міста Севастополя (перша фаза збройної агресії). Друга фаза збройної агресії Російської федерації проти України розпочалася у квітня 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансові спецслужбами Російської Федерації озброєнні бандитські формування проголосили створення «Донецької народної республіки» (7 квітня 2014 року) та «Луганської народної республіки» (27 квітня 2014 року). Третя фаза збройної агресії Російської Федерації розпочалася 27 серпня 2014 року масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів Збройних Сил Російської Федерації. З 24 лютого 2022 року розпочалась та триває ще одна фаза збройної агресії Російської федерації проти України повномасштабне вторгнення Збройних Сил Російської Федерації на суверенну територію України. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Дані дії держави Російська Федерація привели до порушення права позивача на мир. Право на мир закріплене Декларацією про виховання народів у дусі миру 1978 року. Декларацією про право народів на мир 1984 року закріплено суверенне право народів на мир. У зв`язку\~зі збройною\~агресією Російської\~Федерації проти\~України позивач капітан 2-го рангу Збройних Сил України, в період з 18 травня 2017 року по 30 травня 2017 року, з 2,3 січня 2018 року по 30 квітня 2018 року, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції. З 30 квітня 2018 року по 16 липня 2018 року, з 22 серпня 2018 року по 09 жовтня 2018 року, з 01 червня 2019 року по 04 листопада 2019 року, з 05 липня 2020 року жовтня 2020 року, з 08 листопада 2020 року по 11 квітня 2021 року. З 08 грудня 2021 року по 21 лютого 2022 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів місто Маріуполь Донецької області. Комісією Вінницького військово-медичного клінічного центру Центрального регіону та військово-лікарською комісією у позивача виявлено ряд захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини, внаслідок чого 05 вересня 2022 року позивача звільнено з військової служби в відставку за підпунктом «6» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку. В зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України він зазнав душевних страждань, дістав поранення, важке захворювання, що завдало та досі завдає йому морального та фізичного болю, є причиною тривалого стресу і побоювань за власну безпеку, порушило та порушує його нормальні життєві зв`язки, позбавило можливості реалізації своїх звичок і бажань, спричинило потребу вживати додаткових заходів для організації свого життя та захисту порушеного права. Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заперечень щодо заочного розгляду справи ані позивач, ані його представник не висловили. Відповідач про розгляд справи повідомлявся шляхом розміщення на офіційній веб-сторінці суду оголошення, в судове засідання представника не направив, будь-яких заяв від нього до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності позивача та представника відповідача в судовому засіданні, ухваливши заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 19.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 14.03.2025за клопотанням позивача закрито провадження у справі за позовом [PERSON] про відшкодування шкоди в частині позовних вимог до держави Україна (представник: Міністерство юстиції України), закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. 15.04.2025 розгляд справи закінчено ухваленням заочного рішення суду по суті заявлених вимог. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Встановлено, що [PERSON] є громадянином України, що підтверджується копією його паспорта, наявною у справі. З 2014 року Російська Федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 14 грудня 1974 року, як акт збройної агресії. Згідно заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року №337-VІІІ, збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року з тимчасової окупації Кримського півострову, зокрема, Автономної Республіки Крим і міста Севастополя (перша фаза збройної агресії). Друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення «Донецької народної республіки» (7 квітня 2014 року) та «Луганської народної республіки» (27 квітня 2014 року). Третя фаза збройної агресії Російської Федерації розпочалася 27 серпня 2014 року масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів Збройних Сил Російської Федерації. 24 лютого 2022 року розпочалася та триває ще одна фаза збройної агресії Російської Федерації проти України - повномасштабне вторгнення Збройних Сил Російської Федерації на суверенну територію України. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Позивач є учасником бойових дій (арк. спр. 8) та особою з інвалідністю 2 групи внаслідок війни (арк. спр. 9). Згідно довідки від 21.02.2022 року №183 про безпосередню участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях,забезпеченні їх здійснення, позивач в період з 18.05.2017 року по 30.05.2017 року, з 23.01.2018 року по 30.04.2018 року безпосередньо брав участь антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції. З 30.04.2018 року по 16.07.2018 року, з 22.08.2018 року по 09.10.2018 року, з 01.06.2019 року по 04.11.2019 року, з 05.07.2020 року по 08.10.2020 року,з 08.11.2020 року по 11.04.2021 року, з 08.12.2021 року по день видачі довідки брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів м. Маріуполь Донецької області (арк. спр. 10). Наказом командувача ВМС ЗС України (по особовому складу) від 05.09.2022 № 304 позивача звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я, на підставі висновку ВЛК про непридатність до військової служби (арк. спр. 11). Свідоцтво про хворобу № 615, виписний епікриз №46368689 та інші медичні документи, копії котрих наявні у справі, підтверджують факт наявності в позивача численних захворювань (арк. спр. 12 18, 20 21). 21.02.2024 позивачеві встановлено другу групу інвалідності з причини наявності захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини (арк. спр. 20). 4. Мотивована оцінка доводів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких мотивів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Внаслідок збройної агресії відповідача проти України позивач, перебуваючи в складі Збройних Сил України та беручи участь в захисті Батьківщини, зазнав фізичного болю та страждань у зв`язку з істотним ушкодженням здоров`я та душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи підстави, глибину та тривалість відповідних фізичних та душевних страждань, вимоги розумності та справедливості, суд доходить висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача в порядку компенсації завданої йому моральної шкоди 5000000,00 гривень. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю. 5.\~Судові витрати Оскільки від сплати судового збору позивач звільнений, він підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог в межах максимального розміру судового збору в сумі 15140 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial