Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

17.02.2025 [PERSON] через свого представника адвоката Мух К.Б. звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ХМР у якому просить: 1) Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який помер [INFO] , у період часу з січня 2000 року по [INFO] . 2) Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який помер [INFO] , на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] з січня 2000 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] . З січня 2000 року по 2009 рік Позивач та [PERSON] проживали разом у квартирі Позивачки за адресою: [ADDRESS] . У період з 2009 року по 12 березня 2022 року Позивач та [PERSON] проживали разом у квартирі, що на праві власності належала [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 12 березня 2022 року, після влучання у будинок ворожого снаряду та пошкодження вікон у квартирі [PERSON] , Позивач та [PERSON] переїхали проживати знову за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою [PERSON] був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, про що є відповідна довідка. Позивач та [PERSON] разом там проживали до 14 липня 2024 року, тобто, до дня смерті останнього. Під час спільного проживання вони були пов`язані спільним побутом, мали спільні доходи та витрати, вели спільне господарство. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16 липня 2024 року. Позивачка займалася похованням [PERSON] , що підтверджується відповідним договором-замовлення на організацію поховання. 15 серпня 2024 року [PERSON] подала Заяву про вступ у спадщину. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Железняк Лариса Вячеславівна відкрила спадкову справу №72845606. Наразі відсутні інші спадкоємці [PERSON] , оскільки його батьки померли, а дітей він не мав. Так, як [PERSON] проживала з ним однією сім`єю більше п`яти років (фактично 24 роки), вона має право на спадкування за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Проте, через те, що шлюб між нею та [PERSON] не було зареєстровано, оформити спадщину не має змоги. Окрім того, Позивач не має правовстановлюючих документів на майно, що входить до спадщини. 13 лютого 2025 року Позивач отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують родинні зв`язки та правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на квартиру, що належала померлому. У зв`язку із цим, Позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав на спадкове майно. 19 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Мух Катерини Борисівни про витребування у Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Железняк Лариси Вячеславівни належним чином посвідчену копію спадкової справи №72845606, відкритої після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] 04 березня 2025 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Мух Катерини Борисівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 12 березня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду, задоволено клопотання представника позивача про виклик в судове засідання та допит свідків. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити, пояснила що з [PERSON] познайомилися коли він був тренером з футболу її сина [PERSON] , з січня 2000 року почали спільно проживати [PERSON] без реєстрації шлюбу. Проживали разом у квартирі Позивачки за адресою: [ADDRESS] . У період з 2009 року по 12 березня 2022 року Позивач та [PERSON] проживали разом у квартирі, що на праві власності належала [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки його мати [PERSON] захворіла і потребувала догляду. У 2021 році [PERSON] переніс інсульт і вона за ним доглядала. З березня 2022 року, після влучання у будинок ворожого снаряду та пошкодження вікон у квартирі [PERSON] , Позивач та [PERSON] переїхали проживати знову за адресою: [ADDRESS] ., разом там проживали до 14 липня 2024 року, тобто, до дня смерті [PERSON] .. Під час спільного проживання вони були пов`язані спільним побутом, мали спільні доходи та витрати, вели спільне господарство, спільно займалися волонтерською діяльністю підтримуючи безпритульних тварин (котів та собак). У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судові засідання призначені на 12.03.2025 та 15.04.2025 свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток через електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Железняк Лариса Вячеславівна у судові засідання призначені на 12.03.2025 та 15.04.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток через електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС. Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та дійшов до такого висновку. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщини на спадкове майно. 15 серпня 2024 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Железняк Лариса Вячеславівна відкрила спадкову справу №72845606 після смерті [PERSON] , за заявою [PERSON] щодо прийняття спадщина за законом, номер спадкової справи у реєстрі 72845606. Дані обставини підтверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.08.2024 № 78012912. 13 лютого 2025 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Железняк Л.В. прийнято постанову № 17/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю доказів родинних відносин та інших відносин спадкоємиці та спадкодавця та відсутність документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно спадкодавця. Отже, у зв`язку із цим виникли спірні правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. Позивач просить встановити факт, що має юридичне значення, спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] , який помер [INFO] Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Відповідно до п. 1 Розділу VII «Прикінцеві положення» Сімейного кодексу України, цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом, дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Положення Кодексу про шлюб та сім`ю України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене Сімейним кодексом України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Відповідно до частини першої статті 36 Кодексу про шлюб та сім`ю України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Таким чином, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності Сімейним кодексом України та Цивільним кодексом України з 01 січня 2004 року. Кодекс про шлюб та сім`ю УРСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу. Враховуючи вищевикладене, встановлення факту проживання однією сім`єю у період до 01 січня 2004 року не було передбачено Кодексом законів про шлюб та сім`ю України. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19 березня 2020 року (справа № 303/2865/17), від 28 жовтня 2020 року (справа № 280/705/17), від 10 лютого 2021 року (справа № 204/5407/17). Згідно із ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (постанова Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі №202/5003/16-ц (провадження № 61-44809св18). Згідно зі ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України судом можуть бути встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Однак, у разі наявності спору про право, такий факт установлюється у порядку позовного провадження. Звертаючись з даною позовною вимогою до суду позивач наводить аргументи про те, що спільно проживала з померлим [PERSON] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільні права та обов`язки щодо майно, сплати житлово-комунальних послуг тощо. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц, від 03 березня 2021 року у справі № 127/28507/15 належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання про те, що проживає за адресою [ADDRESS] є сусідкою [PERSON] . Проживали в одному під`їзді з [PERSON] та [PERSON] . Позивачка постійно проживала із [PERSON] до 2009 року на Нових Домах, а в 2009 році коли захворіла [PERSON] вони переїхали до мами та доглядали її. Після початку війни [PERSON] та [PERSON] знову переїхали на Нові Дома. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання про те, що проживає за адресою [ADDRESS] є сусідкою [PERSON] та [PERSON] . З ними була у дружніх відносинах. [PERSON] їй дуже допомагав, якщо потрібно було міг зробити укол, його мати була медиком і навчила робити уколи. Стверджує, що [PERSON] та [PERSON] жили як подружжя, спочатку самі, а потім як захворіла мама [PERSON] почали проживати разом з нею. У [PERSON] були гарні відносини з [PERSON] та його мамою [PERSON] . У 2021 році [PERSON] переніс інсульт і [PERSON] доглядала за ним. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання про те, що проживає за адресою [ADDRESS] була сусідкою [PERSON] свекрухи [PERSON] та мамою [PERSON] . Потім [PERSON] привів невістку [PERSON] , з того часу вони жили разом, це перший його шлюб ні з ким іншим він не проживав. Жили вони як сім`я дружно. Відповідно до довідки від 13.10.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] вказано зареєстроване місце проживання [ADDRESS] ; фактичне місце проживання/перебування за адресою - [ADDRESS] (а.с. 18). Згідно Лікарського свідоцтва про смерть № 10-12/2026-ДМ місце смерті вказана адреса [ADDRESS] (а.с. 20) Окрім цього, судом досліджено ряд поданих позивачем копії фотокарток зі спільного відпочинку та спільної присутності позивача із померлим [PERSON] у певних місцях: на відпочинку, біля громадських місць, на святкуванні, наявні спільні фото [PERSON] з батьками та сином [PERSON] , наявні спільні фото позивача з [PERSON] Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що аналізуючи подані до суду доказами, як окремо кожен так і в сукупності між собою, суд установив, що позивач із померлим [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, адже дані обставини підтверджено показаннями свідків, які між собою узгоджується, встановленням даних про те, що такі особи проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Всі ці установлені дані на переконання суду свідчать про те, що [PERSON] зі спадкодавцем, який помер [INFO] , у період з [INFO] , по день смерті останнього, проживання однією сім`єю як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу, адже мали спільні права та обов`язки, які притаманні «подружжю». Суд не встановлює факт спільного проживання таких осіб у період з січня 2000 року до 01 січня 2004 року, адже положення Кодексу про шлюб та сім`ю України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою, а тому таку позовну вимогу необхідно задовольнити частково. Щодо визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] , суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 16.07.2004 Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Після його смерті відкрилась спадщини на спадкове майно. 15 серпня 2024 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Железняк Лариса Вячеславівна відкрила спадкову справу №72845606 після смерті [PERSON] , за заявою [PERSON] щодо прийняття спадщина за законом, номер спадкової справи у реєстрі 72845606. Дані обставини підтверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.08.2024 № 78012912. 13 лютого 2025 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Железняк Л.В. прийнято постанову № 17/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю доказів родинних відносин та інших відносин спадкоємиці та спадкодавця та відсутність документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно спадкодавця. Відповідно до Повного витягу №00046520624 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану інформація щодо актового запису про шлюб [PERSON] відсутня. Відповідно до Повного витягу №00046520660 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану інформація щодо актового запису про народження [PERSON] відсутня. Відповідно до Повного витягу №00046520227 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження інформація щодо актового запису про народження [PERSON] номер актового запису 7755 від 22.08.1968 Батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до Повного витягу №00046520801 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до Повного витягу №00046520729 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] померла [INFO] Таким чином, судом встановлено, що спадкоємці першої черги відсутні. А інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не зверталися. Ч. 1, 2 статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, Позивач має право у порядку четвертої черги право на спадкування за законом на нерухоме майно, яке належало [PERSON] на підставі права власності. Проте, Позивач не має правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, оскільки такі документи були втрачені, через що Позивач отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до листа від 13.02.2025 № 1399/0411/25 КП «Харківське міжміське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради станом на 31.12.2012 згідно з наявними архівними матеріалами реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] проведено КП «Харківське міжміське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради наступним чином : 1/2 частка за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.01.2003 Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, р.№ 5А-03-239914; 1/2 частка за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 17.02.2011 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л. р.№ 197. Розпорядженням Харківської обласної військової адміністрації № 513 від 26.07.2024 «Про перейменування об`єктів топонімії міста Харкова», [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS]. Згідно відповіді № 1286392 від 13.04.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер 32592390 за адресою [ADDRESS] , 3-кімнатна квартира 65,1 кв.м власник РНОКПП [NUMBER] . Згідно відповіді № 1286396 від 13.04.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер 32592390 за адресою [ADDRESS] право власності зареєстровано за [PERSON] . Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (статті 1216,1217 ЦК України) Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. За вказаних обставин, на даний час позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Встановивши, що позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , проте у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, приватним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial