Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням виконавчого комітету Бабушкінського районного у місті Дніпропетровську ради від 25.01.2013 № 29 змінені умови найму квартири [ADDRESS] . Зазначає, що зареєстрована в цій квартирі разом з іншими членами своєї родини у складі її доньки [PERSON] та сина [PERSON] . Син [PERSON] з 2011 року виїхав з квартири та проживає окремо, з сином вони не спілкуються. Відповідач не має особистих речей у квартирі, не здійснює сплату комунальних послуг, не бере участі у побуті, але залишається зареєстрованим у квартирі. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки нарахування комунальних послуг здійснюється відповідно до кількості осіб. Ухвалою від 18.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Ухвалою від 28.02.2025 до участі у справі залучено як третю особу яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дніпровську міську раду. У судовому засіданні позивачка та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Пояснила, що син за власним бажанням пішов з дому ще 2011 році, після цього не повертався жодного разу, стосунки з позивачкою не підтримує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті судової влади, причину своєї неявки не повідомив, відзив не надавав. Представник третьої особи до суду не з`явився, будь-яких клопотань чи заяв суду не надав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бабушкінського районного у місті Дніпропетровську ради від 25.01.2013 № 29 змінені умови найму квартири [ADDRESS] , переоформлені особові рахунки на приміщення, яке складається з трьох кімнат, житловою площею 41, 96 кв.м, загальною -67, 7 кв.м з наймача [PERSON] на її доньку [PERSON] . Склад сім`ї три особи, у тому числі: донька [PERSON] та син [PERSON] (а.с.14). . Позивачка є наймачем квартири [ADDRESS] та має зареєстроване місце проживання за цією адресою, що підтверджується довідкою № 4788 від 14.06.2024 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб, виданої на підставі заяви [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Запорізьке шосе 40» від 04.06.2024 [PERSON] не мешкає за адресою: [ADDRESS] з 2011 року. (а.с. 11). Факт не проживання засвідчений сусідами та головою правління ОСББ «Запорізьке шосе 40». Згідно з\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом\~статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно з частиною четвертою\~статті 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 64 ЖК України\~члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору\~судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; Відповідно до\~статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71,\~72 ЖК України\~дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого непроживання. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення, як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Аналогічні роз`яснення містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відповідно до якого у справах про визнання наймача або члена його сім`ї такими, що втратив право користування житловим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Такого правового висновку щодо застосування положень ст.ст.\~71,72 ЖК України\~дійшов і Верховний Суд у постанові від 24.10.2018 року у справі № 490/12384/16-ц та у постанові від 22.11.2018 року у справі № 760/13113/14-ц, що враховуються судом у цій справі відповідно до положень ч. 4\~ст. 263 ЦПК України. Враховуючи те, що відповідач у спірній квартирі не проживає без поважних причин понад шість місяців, суд вважає, що відповідач втратив право користування квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved