Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

26.02.2025 представник позивача [PERSON] - адвокат Кононенко Віталій Анаатолійович звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" (далі ТОВ "ДВК Агро") про стягнення заборгованості з несплаченої орендної плати за договором оренди землі б/н від 21.01.2021 за 2024 рік та розірвання договору оренди землі. В обґрунтування позову зазначив, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 2,0 га з кадастровим номером 5324586700:00:004:0193 для ведення особистого селянського господарства на території Пузирівської сільської ради Семенівського району Полтавської області. 21.01.2021 між ТОВ "ДВК Агро" та позивачем було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого останній надав у строкове платне користування належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний договір укладено сторонами строком на 15 років. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 33505,77 грн/1 га. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 8700,00 грн в рік за земельну ділянку, що становить 12,98 % від нормативної грошової оцінки 1 гектара ріллі по району. Орендна плата сплачується в повному обсязі за мінусом податку з доходів фізичних осіб та військового збору за ставками та в розмірах, встановлених чинним законодавством на день сплати орендної плати. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки, пропорційно якої здійснюється визначення розміру орендної плати, підлягає щорічній індексації. Орендна плата вноситься на протязі року, але не пізніше 31 грудня поточного року, крім оплати орендної плати за перший рік використання. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожний день прострочення. Позивач зазначив, що відповідач всупереч взятих на себе зобов`язань за договором оренди землі не сплатив позивачу орендну плату за 2024 рік, а також систематично допускав порушення строків сплати орендної плати, встановлені договором оренди землі, внаслідок чого в останнього виникла необхідність у зверненні до суду. Тому позивач просив стягнути з відповідача 8700,00 грн несплаченої орендної плати за 2024 рік за договором оренди землі від 21.01.2021, розірвати договір оренди землі б/н від 21.01.2021 та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 27.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] копію ухвали суду та інформацію про судове засідання не отримав поштове повідомленняч повернулося до суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 34). Представник позивача [PERSON] - адвокат Кононенко В.А. копію ухвали суду та інформацію про судове засідання отримав 27.02.2025 через електронний кабінет в системі «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 32 зв.ст., 33). Відповідач ТОВ\~"ДВК\~Агро" копію ухвали суду та інформацію про судове засідання отримало через електронний кабінет в системі «Електронний суд» 27.02.2024 (а.с. 32, 33 зв. ст.). Відзиву, клопотань чи заяв до суду не надходило. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5324586700:00:004:0193, загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Пузирівської сільської ради Кременчуцького (Семенівського) району Полтавської області (а.с. 18). 21.01.2021 між [PERSON] (орендодавцем) та ТОВ "ДВК Агро" (орендарем) укладено договір оренди землі б/н, відповідно до умов якого позивач передав у строкове платне користування належну йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 5324586700:00:004:0193, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Пузирівської сільської ради Семенівського району Полтавської області. Відповідно до п. 7 договір укладено на 15 років. Згідно п. 8 - 11 Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 33505,77 грн/1 га. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 8700,00 грн в рік за земельну ділянку, що становить 12,98 % від нормативної грошової оцінки 1 гектара ріллі по району. Орендна плата сплачується в повному обсязі за мінусом податку з доходів фізичних осіб та військового збору за ставками та в розмірах, встановлених чинним законодавством на день сплати орендної плати. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки, пропорційно якої здійснюється визначення розміру орендної плати, підлягає щорічній індексації. Орендна плата вноситься на протязі року, але не пізніше 31 грудня поточного року, крім оплати орендної плати за перший рік використання. Відповідно до п. 14 у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожний день прострочення (а.с.7-8). Згідно відомостей з виписки з рахунку позивача в АТ "Укрсиббанк" встановлено, що ТОВ "ДВК Агро" на рахунок позивача перерахувало 25.03.2024 - 16100,00 грн з призначенням «орендна плата за землю 2022 та 2023 рік». Грошових коштів за 2024 не перераховувало (а.с. 8 - 16). 14.02.2025 представником позивача [PERSON] адвокатом Кононенком В.А. на адресу відповідача ТОВ "ДВК Агро" було направлено претензію, згідно якої останній просив внести орендну плату в розмірі 8700,00 грн за користування земельною ділянкою згідно договору оренди землі б/н від 21.01.2021 (а.с. 19-20). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~651\~ЦК\~України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частиною 1 ст.\~2\~Закону України\~"Про\~оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ч. 1 ст.\~626\~ЦК\~України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.\~629\~ЦК\~України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ст. 1 ЗУ "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст.\~13\~Закону\~України\~"Про\~оренду\~землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статями 24 та 25 Закону України "Про оренду землі". Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~15\~Закону України\~"Про\~оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з положеннями ст. ст. 21, 22 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. За положеннями ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право, крім іншого, вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст.\~32 Закону України\~"Про\~оренду\~землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до пункту "д" ч. 1 ст.\~141\~ЗК\~України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно п. 33 дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Судом встановлено, що у порушення умов вказаного договору, орендарем не виплачувалася вчасно також орендна плата за 2022 та 2023 роки, що свідчить про систематичну несплату орендної плати, визначеної договором. Згідно зі ст.\~610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст.\~526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки б/н від 21.01.2021, оскільки ТОВ "ДВК Агро" істотно порушило умови спірного договору в частині сплати орендної плати. Зазначений висновок повністю узгоджується з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду висловленою у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17. Щодо стягнення заборгованості з орендної плати за 2024 рік у розмірі 8700,00 грн суд зазначає наступне. Згідно п. 8 договору оренди землі за користування земельною ділянкою була встановлена орендна плата у розмірі 8700,00 грн в рік. Згідно п. 11 договору орендна плата мала сплачуватися орендарем орендодавцю щорічно, але не пізніше 31 грудня поточного року. Відповідно до п. 27 договору право орендодавця вимагати орендаря своєчасного внесення орендної плати. Проте, орендна плата у розмірі 8700,00 грн за 2024 рік орендарем на користь позивача не сплачена. Відповідно до\~позиції Верховного\~суду,\~викладеній\~у\~постанові від\~25.04.2018\~року\~по\~справі\~№\~378/556/16-ц, зазначено, що у зобов`язанні з виплати орендної плати за користування зазначеною земельною ділянкою позивач є кредитором, відповідач є боржником. З огляду на це в частині виконання цього зобов`язання саме відповідач був зобов`язаний довести його належне виконання, вчинене вчасно та у повному обсязі. Доказів цього суду не надано, такі обставини не встановлено. Відповідач не скористався своїми процесуальними правами, передбаченими статями\~12,\~13,\~76,\~83,\~84,\~191 ЦПК України, не надав до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Жодних доказів на спростування факту несплати позивачу орендної плати за 2024 рік вищезазначеним договором оренди землі суду не надано. Враховуючи встановлення факту порушення умов договору оренди земельної ділянки 5324586700:00:004:0193, у частині своєчасної сплати орендної плати та не спростування його відповідачем, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 3000,00 грн, суд зазначає наступне. Статею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Так, для підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача адвокатом Кононенком В. надано: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат понесених, та які очікується понести позивачем в розмірі 3000,00 грн, договір про надання професійної правничої допомоги від 12.02.2025, акт про прийняття-передачі наданих послуг від 01.04.2025 (а.с. 17). Відповідачем клопотань до суду щодо необґрунтованості розміру витрат на правову допомогу та їх зменшення не направлено. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", суд дійшов висновку про задоволення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач [PERSON] є особою з ІІ групою інвалідності, що підтверджено посвідченням серії [NUMBER] від 31.01.2018, від сплати судового збору звільнений (а.с. 22). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення про задоволення позовних вимог, а позивач звільнений від його сплати, стягненню з відповідача на користь держави підлягають витрати по оплаті судового збору за позовну вимогу майнового та немайнового характеру у сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved