Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

У лютому 2024 року позивачка [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Полтави із позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 17.09.2005 уклала шлюб з відповідачем . Від шлюбу мають трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27.10.2023 шлюб між сторонами був розірваний та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей, питання поділу майна не вирішено. Під час шлюбу між подружжям було набуте майно, а саме: -квартира [ADDRESS] ; -автомобиль «КІА»,державний номер [NUMBER] ,сірого кольору, 2013 року випуску, зареєстрований за позивачкою та знаходиться у відповідача; -7/50 частин промислових будівель, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , зареєстровані за відповідачем; - грошові заощадження у розмірі 10000 доларів США, що станом на день подання позову за курсом Національного банку України становить 382800 грн. та 25000 грн. Зазначене спільне сумісне майно подружжя вже фактично поділене між сторонами. Автомобиль «КІА»,державний номер [NUMBER] , -7/50 частин промислових будівель, що знаходяться за адресою [ADDRESS] ,грошові заощадження у розмірі 10000 доларів США та 25000 грн.знаходяться у користуванні відповідача . Окрім цього, відповідач проживає разом з позивачкою та дітьми за адресою [ADDRESS] . Незважаючи на фактичний поділ спільного сумісного майна подружжя , даний поділ носить лише формальний характер. Відповідач у справі ,не зважаючи на те, що він вже забрав кошти , авто і одноособово користується нежитловими будівлями, заявляє що позивачка та діти проживають у його квартирі, що і стало підставою для звернення до суду. Позивачка також посилається на те,що відповідач вчиняв щодо неї та їх дітей психологічне та економічне насильство ,в зв`язку з чим вона була вимушена звертатися до органів поліції з заявою про кримінальне правопорушення, а саме:викрадення відповідачем 10000 доларів США,25000 грн.та дитячих золотих прикрас. Враховуючи викладене, позивачка просить розділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя наступним чином: - визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на грошові заощадження в розмірі 500 доларів США 00 центів та 25 000 гривень 00 коп. - визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «КІА», державний номер [NUMBER] , сірого кольору, 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - VIN код [NUMBER] ; -визнати за [PERSON] право власності на 7/50 частин промислових будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на грошові заощадження в розмірі 9 500 доларів США 00 центів. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 500 доларів США 00 центів та 25 000 гривень 00 коп. та всі витрати, пов`язані з розглядом справи в суді. Ухвалою суду від 25.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче судове засідання. 18.06.2024 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, у яких останній не погодився зі способом поділу майна. Зазначив, що позивачкою в серпні 2023 з невідомих причин була подана позовна заява про розірвання шлюбу. Грошових коштів в сумі 10 000,00 дол. США ,25 000,00. на момент припинення шлюбних, сімейних відносин у сторін не було. Доказів, які б підтверджували цей факт позивач не надала. Відкриття кримінального провадження не підтверджує факт вчинення злочину фактичних обставин викладених у позові, стосовно грошових коштів. Автомобіль марки «КIA» модель SORENTO, державний номер [NUMBER] , був куплений відповідачем та поставлений на облік (зареєстрований) на позивача. Із оціночною вартістю автомобіля, яку подано позивачем погоджується. При поділу майна (автомобіля) позивач заперечує проти передачі його відповідачеві та відшкодуванні половини його вартості. Відповідач погоджується на визнання 1/2 частини автомобіля за сторонами з можливістю його подальшого продажу за ринковою вартістю та поділом коштів. Також, відповідач не заперечує проти того, щоб автомобіль залишився у власності позивача із відшкодуванням половини його вартості відповідачеві. 7/50 частин промислових будівель, складається з пилорами літ. «Ж» цегляної, загальною площею 194,2 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Даний вид нерухомості напівзруйнований. На даний час ця нерухомість перебуває у тому ж стані, що й на момент придбання. Користування нерухомістю не здійснюється. Не заперечує проти визнання права власності по частини між сторонами.Квартира [ADDRESS] була придбана сторонами у шлюбі й підлягає поділу по 1/2 частині між сторонами.Заперечує проти визнання права власності в цілому за позивачкою. Зазначив, що у відповідача відсутнє інше нерухоме майно, де б він міг проживати, на даний момент. На пропозицію відчужити частини квартири, яка належить відповідачеві, на користь позивача, в обмін на укладення договору про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею нерухомого майна, позивачка відмовилася й повідомила, що квартира й так залишиться за нею. Просив визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини: квартири [ADDRESS] , автомобіля марки «КІА» модель SORENTO, державний номер [NUMBER] , сірого кольору, 7/50 частин промислових будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини: квартири [ADDRESS] , автомобіля марки «КІА» модель SORENTO, державний номер [NUMBER] , сірого кольору, 7/50 частин промислових будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати стягнути з позивача. 21.06.2024 представником позивача були подані заперечення проти долучення письмових пояснень на позовну заяву про поділ майна подружжя до матеріалів справи, оскільки не вважає їх заявою по суті справи та такими, що не відповідають встановленим процесуальним вимогам. Просила відмовити представнику відповідача у долученні письмових пояснень на позовну заяву. Виходячи з практики Європейського суду,який неодноразово зазначав ,що застосовуючи процесуальні норми, суди повинні уникати надмірного формалізму, який би зашкодив справедливості розгляду,суд долучив вказані пояснення до матеріалів справи. Ухвалою суду від 19.08.2024 закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити ,надавши пояснення ,аналогічні викладеним у позові. У судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги не визнали , проти поділу майна у запропонованому порядку заперечили,посилаючись на відсутність іншого житла у відповідача та відсутність грошових коштів ,які просить поділити позивачка. Суд, заслухавши думку сторін ,проаналізувавши та оцінив кожний доказ з точки зору належності,допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, зазначає таке. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.09.2005 . Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвами про народження, витягом з реєстру територіальної громади та довідкою з єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 21-27). Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27.10.2023 у справі №553/2043/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 17.09.2005 розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] у розмірі частини всіх доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття (а.с. 29-31). Згідно договору купівлі-продажу від 30.08.2007 продавець [PERSON] продала [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] вартістю 252500,00 грн. (50000 дол. США). Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за [PERSON] (а.с. 32-37). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] , та відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Полтавській області від 08.08.2023 №31/16-7-91аз, на ім`я [PERSON] зареєстрований автомобіль марки «КІА»,модель «SORENTO», VIN: [NUMBER] , колір сірий, державний номер [NUMBER] , 2013 року випуску. Відомості про реєстрацію транспортних засобів на [PERSON] відсутні (а.с. 38-41, 43). Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 7/50 часток промислових будівель за адресою: [ADDRESS] (а.с. 44-48). Відповідно до листів ТОВ «БМК «АТЛАНТ» від 05.09.2023 №01-22/29 та ТОВ «БК «КВП» від 13.09.2023 №1/569 між ТОВ «БМК «АТЛАНТ» та [PERSON] не укладалися будь-які договори з метою купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна в багатоквартирному житловому будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та паркінгу по [ADDRESS] також ним не вчинялось юридично значущих дій, спрямованих на купівлю-продаж нерухомого майна у зазначеному житловому комплексі. ТОВ «БК «КМП» по [ADDRESS] , являлось замовником будівництва та квартир не реалізовувало (а.с. 50). Відповідно до листа Виконавчого комітету Карлівської міської ради від 18.09.2023 №12.2-14/2871 земельна ділянка площею 0,4808 га, розташована на території [ADDRESS] з цільовим призначенням 03.07- для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, зареєстрована в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером 5321610100:50:003:0500. Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, по земельній ділянці з кадастровим номером 5321610100:50:003:0500 відсутні відомості про зареєстроване право власності чи інше речове право (а.с. 58). Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.07.2023 ВП №1 ПРУП ГУ НП в Полтавській області внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за наступних обставин: 38.07.3034 до ЧЧ ВП№1 ПРУП ГУ НП в Полтавській області з письмовою заявою звернулась гр. [PERSON] . [INFO] , про те що 28.07.2023 близько 07:30 год. її чоловік [PERSON] перебуваючи в квартирі де вони разом мешкають, забрав майно, яке належить заявнику, чим завдав матеріальної шкоди, сума якої встановлюється (а.с. 64) Як убачається з пояснень [PERSON] , на час надання пояснень, він проживав зі своєю колишньою дружиною [PERSON] в своїй квартирі за адресою: [ADDRESS] . Він дійсно є власником квартири та має відповідні документи. На момент події, 28.07.2023 вони перебували з дружиною в офіційному шлюбі та всі речі у них були в спільному користуванні. Якими саме речами, про які вказувала його дружина, він заволодів йому невідомо (а.с. 75). Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 25.12.2023, [PERSON] 25.12.2023 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини, а саме: ображав нецензурною лайкою та виганяв з кімнати. Домашнє насильство відбувалося в присутності дітей (а.с. 76). Відповідно до звітів про оцінку майна №69, №70 та консультаційного висновку, вартість квартири за адресою: [ADDRESS] становить 1315000 грн., вартість 7/50 частин промислових будівель за адресою: [ADDRESS] становить 346640 грн., вартість автомобіля «КІА» Sorento, реєстраційний номер [NUMBER] складає 665000 грн. (а.с. 79-80). Відповідно до договору купівлі-продажу від 06.03.2023 [PERSON] , [PERSON] , продали [PERSON] 7/50 часток в праві власності промислових будівель за адресою: [ADDRESS] , продаж об`єкту вчиняється на суму 54400,00 грн. Згідно з заявою [PERSON] від 06.03.2023 остання надала згоду на купівлю вищезазначеного майна (а.с. 114, 165). Відповідно до звіту про оцінку майна від 24.05.2024 ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS] становить 2001300 грн. (а.с. 239-247). В судовому засіданні були також досліджені ,надані стороною позивача фрагмент відеозапису від 25.12.2023 ,на якому зафіксовано складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо відповідача та два аудіозаписа з розмовою неідентифікованих осіб. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен з`ясувати обставини, які пов`язані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини - ст. 265ЦПК України. При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову. Відтак,позивачка\~\~повинна зазначити і довести підставу позову, тобто обставини, з якими вона, як з юридичними фактами, пов`язує свою матеріально-правову вимогу. Правовий аналіз правовідносин між сторонами, вказує, що предметом спору є права сторін у справі, як колишнього подружжя, на спірне майно, яке перебуває у спільній сумісній власності. Оскільки спірне майно було придбано у період шлюбу , то для вирішення спору, суд, застосовує норми діючого\~Сімейного Кодексу України. Статтею 63 Сімейного Кодексу України\~визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно\~ст.69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,\~статтею 70 Сімейного Кодексу України\~визначено, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Отже, поділу між подружжям підлагає виключно майно, яке наявне на час припинення спільного ведення господарства ( пункт 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спіільного майна подружжя»). У Постанові ВС у справі 158/2229/16 вказано, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі Відповідно до позиції Верховного Суду , викладеної в Постанові Верховного Суду від 14.02.2024 у справі № 752/18272/18, при вирішенні спору про поділ майна суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ в інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанта поділу майна подружжя при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу. Відповідно до статей 12,\~13 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1\~ст. 78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні питання про визнання за позивачкою права власності на квартиру [ADDRESS] .,а за відповідачем право власності на автомобіль марки «КІА», державний номер [NUMBER] , сірого кольору, 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - VIN код [NUMBER] та права власності на 7/50 частин промислових будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає наступне . Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог\~статті 9 Конституції України.\~ Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до\~ст.6 Європейської Конвенції з прав людини\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Онер`їлдіз проти Туреччини" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Суд не приймає як доказ володіння відповідачем іншим житлом розмову відповідача з працівниками поліції ,зафіксовану на відеозапису, оскільки доказами, підтверджуючими наявність у власності відповідача іншого житла можуть бути тільки офіційні документи, такі як\~витяг з Реєстру прав на нерухомість ,договір купівлі-продажу,свідоцтво про право власності та інші документи. Отже, позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження факту перебування у власності відповідача іншого житла. З цих підстав ,суд не бере до уваги пояснення позивачки та її представника про те,що відповідач має у власності інше житло ,а тому поділ ,проведений в запропонованому позивачкою порядку ,не завдасть шкоди правам та інтересам відповідача. Підсумовуючи викладене, суд, дійшов висновку, що спірне майно у виді житлової квартири, яка набута сторонами за час шлюбу, є спільною сумісною власністю сторін ,відповідач не має у власності іншого житла ,а тому не може йти мова про особисту приватну власність позивачки на цю квартиру , оскільки це порушуватиме права відповідача,як співвласника,для якого ця квартира є єдиним житлом ,які гарантовані\~ст.41 Конституції України. За таких обставин ,суд не може провести поділ майна ,як того просить позивачка,виділивши їй у власність спірну квартиру ,залишивши відповідача без житла, компенсувавши це виділенням йому у власність автомобіля та 7/50 частинами промислових будівель, та вважає необхідним провести поділ ,виділивши кожному з колишнього подружжя по частці спірного майна. Щодо грошових коштів в сумі 10000 доларів США та 25000 грн,заявлених до поділу ,то судом встановлено та не спростовано матеріалами справи, що позивачка не надала суду належних та допустимих доказів наявності 10000 доларів США та 25000 грн.,які належать сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя на час розгляду справи. Суд ,вирішуючи питання про допустимість аудіозаписів телефонних розмов керується висновками, що містяться в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням СБУ щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст. 62 Конституції України №12?рп/2011 від 20.10.2011 р., та оцінюють відповідні докази як такі, що є недопустимими та порушують встановлене ст. 32 Конституції України право на таємницю телефонних розмов. Так, Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 27.09.2019 р. у справі №520/5474/19 вказав, що здійснення звукового запису голосу особи без її згоди порушує право на охорону інтересів особи. Голос фізичної особи належить до проявів особистого характеру, що охороняється, його звуковий запис можна здійснювати або використовувати тільки з відома фізичної особи. Оскільки, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи ,то в цій частині позовних вимог слід відмовити. З урахуванням наведеного ,суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням відмови суду у задоволенні позову судові витрати з відповідача не стягуються.

Outcome: partial