Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

08.04.2025 заявниця звернулася до Рокитнянського районного суду Київської області із заявою у порядку окремого провадження, у якій просила видати обмежувальний\~припис стосовно\~ [PERSON] строком\~на 6\~місяців,\~заборонивши йому\~наближатися до\~заявниці та\~її дитини\~ближче ніж\~на 100\~метрів;\~заборонити будь-яке\~спілкування із\~заявницею або\~дитиною в\~усній,\~письмовій або\~електронній формі.\~Свої вимоги заявниця обгрунтовує тим, що [PERSON] , є матір`ю малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . 04.04.2025 о 00:00-01:30 її колишній чоловік, [PERSON] , надіслав заявниці через месенджер Vibег образливі і погрозливі повідомлення з намірами фізичної розправи, включно з погрозами вбивства її та її нареченого. Зміст повідомлень викликав у заявниці реальний страх за своє життя, здоров`я та безпеку моєї малолітньої дитини. Повідомлення мали налаштування самознищення, однак заявниці вдалося сфотографувати частину з них. [PERSON] не проживає із заявницею та дитиною, не бере участі у вихованні дитини, не має жодного уявлення про її щоденний режим і стан здоров`я, однак постійно висловлює наміри без дозволу матері забрати дитину до себе навіть без згоди дитини аргументуючи це тим що він є її біологічний батько і у дочки немає вибору, бо це його права як батька, без урахування інтересів дитини, що суперечить її правам та емоційному благополуччю. Такі дії створюють додаткове психологічне напруження та загрозу для дитини. Також заявниці повідомила суд, що відповідач неодноразово робив заяви, які викликають у неї почуття постійного стеження та загрози. 08.04.2025 ухвалою суду постановлено прийняти заяву до розгляду та відкрити провадження в справі. У судовому засіданні [PERSON] свою заяву підтримала та просила її задовольнити. Пояснила, що фактично шлюбні відносини із чоловіком припинилися чотири роки тому. З цього часу [PERSON] їй телефонував та постійно ображав. А 4 квітня 2025 року надіслав їй повідомлення із погрозою вбивства її та її близьких осіб. [PERSON] також пояснила, що [PERSON] з дитиною спілкується приблизно один раз на рік, але проявів агресії чи образ з його боку до доньки не було. Тривалість обмежувального припису пояснила тим, що образи колишнього чоловіка тривають вже декілька років, а зараз прозвучали погрози її життю. [PERSON] у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду до суду не подавав. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю [PERSON] . [PERSON] не живе з донькою вже чотири роки. 4 квітня 2025 року вона побачила доньку наляканою. [PERSON] повідомила їй, що [PERSON] погрожує вбити її та її нареченого. Також свідок пояснила, що образи з боку [PERSON] в бік [PERSON] надходили ще з часу їх розлучення. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є близькою подругою [PERSON] .. Вона особисто була свідком розмов [PERSON] та [PERSON] , під час яких [PERSON] ображав [PERSON] , а у квітні 2025 року погрожував її вбити. Також вона бачила на телефоні [PERSON] образливі повідомлення [PERSON] , адресовані [PERSON] . Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Таращанського районного суду Київської області від 31.05.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 06.04.2025 [PERSON] звернулася до відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області із заявою про вчинення відносно неї погроз фізичною розправою з боку [PERSON] . Матеріали справи містять пояснення [PERSON] від 06.04.2025, у яких вона вказує на те, що [PERSON] їй особисто письмово, через мережу Facebook, погрожував вбивством. Відповідно до пояснень [PERSON] від 06.04.2025, [PERSON] отримала 04.04.2025 від [PERSON] повідомлення з погрозами вбивства [PERSON] та її нареченого. Судом досліджено також копії сторінок соціальних мереж, у яких автор вказаний, як « [PERSON] », у інших «Вітя» висловлює погрози фізичною розправою. Однак, ні дат, ні адресатів вказаних повідомлень із цих доказів встановити неможливо. Маючи побоювання за своє життя та здоров`я, заявниця звернулася до суду. Вирішуючи дану справу, суд дійшов таких висновків. Норми права, застосовані судом при врозгляді справи. Згідно з пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 вказаного Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; Статтею 21 Закону передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Частиною 2\~ст.\~26\~вказаного Закону\~передбачено,\~що обмежувальним\~приписом визначаються\~один чи\~декілька таких\~заходів тимчасового\~обмеження прав\~кривдника або\~покладення на\~нього обов`язків,\~зокрема, заборона\~наближатися на\~визначену відстань\~до місця\~проживання (перебування),\~навчання,\~роботи,\~інших місць\~частого відвідування\~постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. (ст. 153 СК України) Згідно із ст. 76 ЦПК України. доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 3 ст. 12 ЦПК України Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо встановлення заборони [PERSON] спілкуватися із дитиною Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Заявниця просить заборонити [PERSON] наближатися та спілкуватися із його дитиною. Суд звертає увагу на те, що обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, проте заявник має довести наявність підстав для видачі обмежувального припису. Самий лише факт звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису не може бути підставою для її задоволення. Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодного доказу вчинення [PERSON] насилля по відношенню до його доньки. А тому, обмеження [PERSON] у побаченнях та спілкуванні із його донькою буде не правомірним та таким, що суперечить приписам ст.153 СК України. Отже у цій частині заява задоволенню не підлягає. Щодо встановлення заборони [PERSON] спілкуватися із заявницею Матеріали справи, зокрема, покази свідків, звернення [PERSON] до правоохоронних органів, свідчать про те, що факти проявів насилля з боку [PERSON] . Копії сторінок соціальних мереж, у яких автор вказаний, як « [PERSON] », у інших « [PERSON] » висловлює погрози фізичною розправою не дозволяють однозначно ідентифікувати автора цих повідомлень та адресата. А тому визнати вказаний доказ, як належний, у суду немає підстав. Судом встановлено, що підставою для звернення із заявою є погрози [PERSON] , висловлені на адресу заявниці. Характер цих погроз дає заявниці обгрунтовані підстави для хвилювання за власне здоров`я та безпеку. Такі дії [PERSON] підпадають під ознаки психологічного насильства, визначення якого міститься у з п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Водночас слід врахувати і те, що із заявницею проживає її малолітня дитина, батьком якої є [PERSON] . Заборонивши йому наближатися і спілкуватися із [PERSON] з будь-якого приводу, суд тим самим позбавить [PERSON] можливості погоджувати із заявницею час побачення із дитиною та можливості спілкуватися із нею у присутності матері. Отже, таке обмеження прав [PERSON] , як заборона спілкуватися та наближатися до заявниці з будь-якого приводу, водночас позбавить його у можливості реалізувати свої права та обов`язки як батька їх спільної дитини. З урахуванням того, що між сторонами шлюб розірвано, заявниця і [PERSON] проживають за різними адресами, обмежувальний захід у виді часткової заборони наближення та спілкування із заявницею буде пропорційним характеру правовідносин, які склалися між сторонами. А тому, вимоги заяви у частині заборони [PERSON] наближатися та спілкування із заявницею є обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Щодо строку, на який може бути видано обмежувальний припис, суд зазначає таке. Заявниця просила встановити максимальний строк обмеження прав [PERSON] , 6 місяців. Судом встановлено, що конфлікт між сторонами виник більше двох років тому, і протягом цього часу надходять заявниці образи від [PERSON] . За таких обставин, суд вважає обгрунтованою вимогу заявниці встановити максимальний термін обмеження прав [PERSON] . Відповідно до ст.350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу\~ обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. За таких обставин судовий збір у сумі 605,60 грн, сплачений [PERSON] відповідно до квитанції № 6D4K-1Y9M-8B2E, підлягає поверненню із державного бюджету заявниці.

Outcome: partial