Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

23.01.2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, у якій просить встановити факт того, що актовий запис про смерть №17545 від 17.09.2022, складений Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вчинений щодо [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого було зареєстровано у квартирі [ADDRESS] (паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий 18.04.2013 Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві) та визнати квартиру [ADDRESS] відумерлою спадщиною після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та передати її територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (код ЄДРПОУ 22883141, вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044). В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що за місцем свого проживання у квартирі [ADDRESS] [INFO] помер [PERSON] , [INFO] (дата та час відкриття спадщини), що підтверджується актовим записом про смерть № 17545 від 17.09.2022, складеним Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Причина смерті - двобічна пневмонія; паспорт та військовий квиток не здано, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання не видано; заявником щодо реєстрації смерті була співробітник відділу судово-медичної експертизи трупів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи [PERSON] . Враховуючи те, що після смерті [PERSON] ніхто спадщину не прийняв, квартира [ADDRESS] , згідно ст. 1277 ЦК України та ст. 338 ЦПК України, має бути визнана відумерлою спадщиною і перейти у власність територіальної громади міста Києва. Разом з тим, під час державної реєстрації смерті у актовому про смерть № 17545 від, 17.09.2022 рік народження [PERSON] помилково вказано «1964», що унеможливлює визнання спадщини відумерлою. Підставою для складання вказаного актового запису про смерть став відповідний документ, що підтверджує факт смерті, а саме - лікарське свідоцтво про смерть № 020-2456 від 22.08.2022, видане Лівобережним відділенням № 1 відділу судово-медичної експертизи трупів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. За фактом смерті [PERSON] . Дніпровське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводило досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12022100040002413 від 20.08.2022 за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України. Відповідно до матеріалів вказаного кримінального провадження встановлено, що за місцем свого проживання у квартирі [ADDRESS] [INFO] помер [PERSON] із датою народження [INFO] , що підтверджується такими доказами: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.11.2022, у якому рік народження [PERSON] вказаний 1968; рапорт від 19.08.2022 про виявлення трупу [PERSON] , 1968 р.н.; протокол огляду місця події - вказаної квартири, під час якого вилучено паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] , виданий 18.04.2013 Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві; адреса місця проживання: [ADDRESS] ; на цей час паспорт перебуває у камері схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві); протокол огляду трупа від 19.08.2022 за вказаною адресою, під час якого оглянуто труп [PERSON] , [INFO] ; направлення на судово-медичне дослідження від 19.08.2022 трупу [PERSON] , [INFO] ; висновок експертного дослідження № 021-2456-2022 від 30.08.2022 - судово-медичне дослідження трупа [PERSON] , 1968 р.н.; постанова про закриття кримінального провадження від 31.08.2022 у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення за фактом смерті [PERSON] , 1968 р.н. Вказане кримінальне провадження закрито 31.08.2022 за відсутності події кримінального правопорушення. Таким чином до актового запису про смерть № 17545 від 17.09.2022 анкетні дані померлого [PERSON] були внесені неправильно, з допущенням помилки в році народження. Вказана помилка могла бути зумовлена відсутністю при складанні актового запису про смерть документу, що підтверджував особу померлого. Проте, виходячи із матеріалів кримінального провадження № 12022100040002413 від 20.08.2022 за ч. 1 ст. 115 КК України, [PERSON] , [INFO] , труп якого знайдено за вказаною адресою й який досліджувався під час судово-медичної експертизи, та [PERSON] , [INFO] , є однією і тією ж особою, при реєстрації факту смерті якої допущено помилку в даті народження. Без встановлення судовим рішенням факту того, що актовий запис про смерть № 17545 від 17.09.2022, складений Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вчинений щодо [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого було зареєстровано у квартирі [ADDRESS] (паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий 18.04.2013 Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві), неможливо визнати спадщину, що відкрилась після його смерті, відумерлою. Враховуючи те, що під час реєстрації смерті [PERSON] у актовому записі про смерть допущено помилку у даті народження особи, ефективним способом захисту є вимога про встановлення факту, що має юридичне знання. Щодо визнання спадщини відумерлою. Померлому [PERSON] на праві спільної власності разом із [PERSON] належала квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.11.2005 Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією, що підтверджується інформацією Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», яке зареєструвало право власності на вказану квартиру згідно з чинним на той час законодавством. Запис про право власності на цю квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутній. Загальна площа вказаної квартири становить 34,8 кв.м., складається з однієї кімнати, житлова площа квартири становить 16,3 кв.м. Оціночна вартість квартири станом на 15.01.2025 становить 1 998 023,34 грн. За інформацією Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації згідно з відомостями Реєстру територіальної громади міста Києва у вказаній квартирі у період з 01.01.2005 по теперішній час було зареєстровано місце проживання: [PERSON] , [INFO] , з 21.08.2003 по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , з 09.04.1974 по 14.04.2005; знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю; [PERSON] , [INFO] , з 09.04.1974 по 17.03.2016; знята з реєстрації у зв`язку зі смертю. За інформацією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва», КК «Центра комунального сервісу» особовий рахунок по вказаній квартирі обліковується за [PERSON] ; заборгованість станом на 01.01.2025 становить більше 98 тис. грн; останні оплати за житлово-комунальні послуги були здійснені у жовтні 2018 році; при обстеженні квартири встановлено, що вона зачинена та опломбована співробітниками Дніпровського УП ГУНП у місті Києві та ЖЕД-407. Відповідно до інформації відділів державної реєстрації актів цивільного стану перевіркою актових записів про народження, шлюб, народження дітей, зміну імені та смерть у Державному реєстрі актів цивільного стану щодо [PERSON] , [INFO] , виявлено актовий запис про смерть № 220 від 02.02.2016 (заявник - [PERSON] ); дата смерті - [INFO] ; причина смерті - рак молочної залози. Згідно з відомостями Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, а також заповіти/спадкові договори) щодо [PERSON] відомості про заповіт відсутні. Однак, Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 444/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Із заявою про прийняття спадщини 04.07.2016 звернувся її син - [PERSON] , 1968 р.н.; який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.08.2016 на грошовий вклад; інформація про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] відсутня. Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON] належну їй частину вказаної квартири в силу вимог статей 1223, 1261, 1268, 1296 ЦК України, оскільки є спадкоємцем першої черги, проживав разом зі спадкодавцем, вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. При цьому, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Відповідно до інформації відділів державної реєстрації актів цивільного стану перевіркою актових записів про народження, шлюб, народження дітей, зміну імені та смерть у Державному реєстрі актів цивільного стану щодо [PERSON] , [INFO] , виявлено: актовий запис про народження № 612 від 17.04.1968, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського управління юстиції у м. Києві; актовий запис про смерть № 17545 від 17.09.2022, складений Київським відділом державної реєстрації смерті ЦМУМЮ (м. Київ). Інших актових записів про шлюб, розірвання шлюбу, народження дітей, зміни імені - не виявлено. Таким чином не встановлено інших осіб, які є родичами або членами сім`ї померлого. У Спадковому реєстрі (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, а також заповіти/спадкові договори) інформація щодо [PERSON] відсутня. Отже, спадкоємці за заповітом та за законом у померлого [PERSON] відсутні. Враховуючи те, що після смерті [PERSON] ніхто спадщину не прийняв, вказана квартира, згідно з ст. 1277 ЦК України та ст. 338 ЦПК України, що належить померлому, має бути визнана відумерлою спадщиною і перейти до територіальної громади міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2025 року для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Коваленко І.В. Фактично справа передана судді по реєстру 24.01.2025. Ухвалою суду від 28.01.2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами окремого провадження. Витребувано із Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії усіх документів нотаріальної справи спадкової справи № 444/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] та інформацію про осіб, які звернулися із заявами про отримання спадщини, про видані свідоцтва про право на спадщину або про відмову у їх видачі, із Дніпровського управління поліції Головного управління поліції у м. Києві належним чином засвідчені копії матеріалів кримінального провадження № 12022100040002413 від 20.08.2022 за ч. 1 ст. 115 за фактом смерті [PERSON] та паспорту громадянина України [PERSON] , 1968 р.н., із Головного управління статистики у м. Києві належним чином завірену копію лікарського свідоцтва про смерть № 020-2456 від 22.08.2022 щодо [PERSON] , із Державної спеціалізованої установи «Київське міське бюро судово-медичної експертизи» належним чином завірену копію лікарського свідоцтва про смерть № 020-2456 від 22.08.2022 щодо [PERSON] . 12.02.2025 року (вх.№8288) на виконання вимог ухвали суду від 28.01.2025 року на адресу суду із Головного управління статистики у м. Києві надійшла копія лікарського свідоцтва про смерть № 020-2456 від 22.08.2022 щодо [PERSON] . 17.02.2025 року (вх.№ЕП-1856) на електронну адресу суду від Державної спеціалізованої установи «Київське міське бюро судово-медичної експертизи» надійшло повідомлення про те, що згідно інструкції про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, пункт 2.9: Другі примірники лікарського свідоцтва про смерть залишаються в закладі охорони здоров`я або місці провадження медичної практики ФОП та зберігаються один рік, після чого підлягають знищенню. Отже, надати завірену копію лікарського свідоцтва про смерть не є можливим, оскільки другий примірник було знищено, згідно чого є рішення комісії та акт про знищення №020-28/503/1 від 21.03.2023 р. 17.02.2025 року (вх.№9036) до суду надійшли письмові пояснення заінтересованої особи Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, у яких представник вказує, що заінтересована особа підтримує в повному обсязі вимоги заяви про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання спадщини відумерлою та розгляд справи проводити за відсутності представника. 17.02.2025 року (вх.№9037) до суду надійшла заява Київської міської ради, у яких представник органу місцевого самоврядування зазначає, що Київська міська рада підтримує заяву керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання спадщини відумерлою. 19.02.2025 року (вх.№9778) до суду із Дніпровського управління поліції Головного управління поліції у м. Києві надійшли належним чином засвідчені копії матеріалів кримінального провадження № 12022100040002413 від 20.08.2022 на 27 арк. за ч. 1 ст. 115 за фактом смерті [PERSON] . 26.02.2025 року (вх.№11064) Київський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) отримавши ухвалу по справі №755/1259/25 за заявою Київської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання спадщини відумерлою повідомив, що у разі виявлення помилки у даті народження померлого необхідно вносити зміни до актового запису про смерть. Виходячи з норм чинного законодавства у разі виявлення неправильного зазначення дати народження померлого необхідно вносити зміни до актового запису про смерть. У разі відсутності спадкоємців померлого підставою для внесення змін до актового запису про смерть є рішення суду про внесення конкретних змін до відповідного актового запису. 11.03.2025 року (вх.№13864) на адресу суду із Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №444/2016 до майна померлої [INFO] гр. [PERSON] на 12 аркушах. А також просили слухати справу у відсутність представника. В судовому засіданні представник заявника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва Шита Н.М. та представник Київської міської ради Городок Б.В. просили заяву задовольнити в повному обсязі. Заінтересовані особи Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація та Київський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, від яких надійшли заяви про розгляд справи у відсутність їхніх представників. Суд, вислухавши думку представника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва та представника Київської міської ради, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, приходить до висновку про те, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання спадщини відумерлою підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] у віці 58 років, що підтверджується актовим записом про смерть №17545 від 17.09.2022 року. Згідно з листом Дніпровської районної в місті Києві Державної адміністрації № 103-205 від 08.01.2025 згідно з відомостями Реєстру територіальної громади міста Києва у квартирі [ADDRESS] , у період з 01.01.2005 по теперішній час було зареєстровано місце проживання: [PERSON] , [INFO] , з 21.08.2003 по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , з 09.04.1974 по 14.04.2005; знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю; [PERSON] , [INFO] , з 09.04.1974 по 17.03.2016; знята з реєстрації у зв`язку зі смертю. Заявник вказує, що під час державної реєстрації смерті у актовому про смерть № 17545 від 17.09.2022 рік народження [PERSON] помилково вказано «1964», що унеможливлює визнання спадщини відумерлою. Підставою для складання вказаного актового запису про смерть став відповідний документ, що підтверджує факт смерті, а саме - лікарське свідоцтво про смерть № 020-2456 від 22.08.2022, видане Лівобережним відділенням № 1 відділу судово-медичної експертизи трупів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. За фактом смерті [PERSON] . Дніпровське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводило досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12022100040002413 від 20.08.2022 за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України. Відповідно до матеріалів вказаного кримінального провадження встановлено, що за місцем свого проживання у квартирі [ADDRESS] [INFO] помер [PERSON] із датою народження [INFO] , що підтверджується такими доказами: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.11.2022, у якому рік народження [PERSON] вказаний 1968; рапорт від 19.08.2022 про виявлення трупу [PERSON] , 1968 р.н.; протокол огляду місця події - вказаної квартири, під час якого вилучено паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] , виданий 18.04.2013 Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві; адреса місця проживання: [ADDRESS] ; на цей час паспорт перебуває у камері схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві); протокол огляду трупа від 19.08.2022 за вказаною адресою, під час якого оглянуто труп [PERSON] , [INFO] ; направлення на судово-медичне дослідження від 19.08.2022 трупу [PERSON] , [INFO] ; висновок експертного дослідження № 021-2456-2022 від 30.08.2022 - судово-медичне дослідження трупа [PERSON] , 1968 р.н.; постанова про закриття кримінального провадження від 31.08.2022 у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення за фактом смерті [PERSON] , 1968 р.н. Вказане кримінальне провадження закрито 31.08.2022 за відсутності події кримінального правопорушення. Таким чином, до актового запису про смерть № 17545 від 17.09.2022 анкетні дані померлого [PERSON] були внесені неправильно, з допущенням помилки в році народження, а саме замість правильного року народження «1968» помилково зазначено «1964». Проте, виходячи із матеріалів кримінального провадження № 12022100040002413 від 20.08.2022 за ч. 1 ст. 115 КК України, [PERSON] , [INFO] , труп якого знайдено за вказаною адресою й який досліджувався під час судово-медичної експертизи, та [PERSON] , [INFO] , є однією і тією ж особою, при реєстрації факту смерті якої допущено помилку в даті народження. Стаття 293 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною першою ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України регламентовано розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Це можуть бути справи про встановлення фактів: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно пункту 6 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України 2004 року (п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Враховуючи те, що під час реєстрації смерті [PERSON] у актовому записі про смерть допущено помилку у році народження особи, суд приходить до висновку про доведеність заявлених вимог щодо необхідності встановлення юридичного факту, що актовий запис про смерть №17545 від 17.09.2022, складений Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вчинений щодо [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого було зареєстровано у квартирі [ADDRESS] (паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий 18.04.2013 Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві). Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №641/1386/18. Померлому [PERSON] , [INFO] , на праві спільної власності разом із [PERSON] належала квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.11.2005 Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією, що підтверджується інформацією Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до інформації відділів державної реєстрації актів цивільного стану перевіркою актових записів про народження, шлюб, народження дітей, зміну імені та смерть у Державному реєстрі актів цивільного стану щодо [PERSON] , [INFO] , виявлено актовий запис про смерть № 220 від 02.02.2016 (заявник - [PERSON] ); дата смерті - [INFO] . Згідно з відомостями Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, а також заповіти/спадкові договори) щодо [PERSON] відомості про заповіт відсутні. Однак, Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 444/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Із заявою про прийняття спадщини 04.07.2016 звернувся її син - [PERSON] , 1968 р.н.; який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.08.2016 на грошовий вклад; інформація про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] відсутня. Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON] належну їй частину вказаної квартири в силу вимог статей 1223, 1261, 1268, 1296 ЦК України, оскільки є спадкоємцем першої черги, проживав разом зі спадкодавцем, вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до інформації відділів державної реєстрації актів цивільного стану перевіркою актових записів про народження, шлюб, народження дітей, зміну імені та смерть у Державному реєстрі актів цивільного стану щодо [PERSON] , [INFO] , виявлено: актовий запис про народження № 612 від 17.04.1968, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського управління юстиції у м. Києві; актовий запис про смерть № 17545 від 17.09.2022, складений Київським відділом державної реєстрації смерті ЦМУМЮ (м. Київ). Інших актових записів про шлюб, розірвання шлюбу, народження дітей, зміни імені - не виявлено. Таким чином не встановлено інших осіб, які є родичами або членами сім`ї померлого. У Спадковому реєстрі (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, а також заповіти/спадкові договори) інформація щодо [PERSON] відсутня. Отже, спадкоємці за заповітом та за законом у померлого [PERSON] відсутні. Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно із статтею 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті на життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1272 ЦК України спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно зі статтею 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1238 цього Кодексу. Відповідно до статті 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Згідно зі статтею 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття. За змістом статті 337 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та (або) за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Таким чином, залишена після смерті [PERSON] спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , має бути визнана відумерлою спадщиною і перейти у власність територіальної громади міста Києва. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України представництво інтересів держави у суді покладається на органи прокуратури. Згідно з ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 4 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Враховуючи викладене, органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Київська міська рада як розпорядник майна територіальної громади міста Києва. Разом з цим, прокуратурою встановлено неналежне виконання Київською міською радою повноважень щодо контролю за використанням комунального майна. Так, Київською міською радою та/або її виконавчими органами станом на день подання позову вказаний обов`язок не виконаний, не вжито заходів щодо оформлення права власності на вказане майно. Враховуючи це, існує ризик безконтрольного використання або заволодіння квартирою незаконним шляхом, враховуючи непоодинокі квартирні шахрайства у столиці із майном померлих, які не мають спадкоємців. Зокрема місцева прокуратура листом від 02 січня 2025 року № 50-16ВИХ-25 звернулась до Київської міської ради із відповідним повідомлення, згідно ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», про можливість самостійного звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. Однак, у відповідь листом від 06 січня 2025 року №056-38 Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), який є уповноваженим органом, що здійснює представництво Київської міської ради у судових установах (згідно Порядку роботи з позовними заявами, рішеннями суду у справах, стороною яких є Київська міська рада, Київський міський голова та заступник міського голови - секретар Київради, затвердженого розпорядженням Київського міського голови від 17.11.2011 №225), повідомив місцеву прокуратуру про те, що Департаментом будівництва та житлового забезпечення міста Києва не вживались заходи реагування, у зв`язку відсутністю належних доказів, що підтверджують обставини справи та які можуть бути подані до суду з відповідною заявою, просив звернутися із відповідною заявою з метою визнання спадщиною відумерлою до суду саме місцеву прокуратуру, що свідчить про те, що відповідні органи місцевого самоврядування та державної влади міста Києва не здійснюють у повній мірі свої повноваження щодо захисту інтересів територіальної громади на спірний об`єкт нерухомого майна. Вказане свідчить про самоусунення відповідних органів місцевого самоврядування столиці від дієвого захисту майнових інтересів територіальної громади міста Києва. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих учасниками справи доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність заяви керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради про визнання спадщини залишеної після смерті [PERSON] у вигляді квартири [ADDRESS] , відумерлою, у зв`язку з чим така заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved