Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , звернувся до суду із позовом до Городенківської міської ради (місцезнаходження: вул.Шевечнка,77 м.Городенка Коломийського району Івано-Франківської області), в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , актовий запис про смерть №14. На випадок своєї смерті, спадкодавець [PERSON] зробила заповітне розпорядження, згідно якого все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що її буде належати на день смерті і на що вона за законом мала право, заповіла [PERSON] . Згідно довідки Росохацького старостинського округу Городенківської міської ради №15-404 від 18.09.2024 р., на момент смерті [PERSON] у житловому будинку по [ADDRESS] проживала і була зареєстрована з сином [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Росохацького старостинського округу Городенківської міської ради №15-196 від 25.04.2024 р., станом на 15.04.1991 у вказаному господарстві були зареєстровані і проживали: [PERSON] , [INFO] - голова господарства; [PERSON] , [INFO] , - зять; [PERSON] , [INFO] - дочка; [PERSON] , [INFO] - онук; [PERSON] , [INFO] - онук, які були членами колишнього колгоспного двору і кожному з них належала частка в майні двору і вони були рівними. Належні частки з майна не виділялись і ніхто свою частку не втрачав. Після смерті матері позивача відкрилася спадщина на належне її майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , головою колгоспного двору якого була [PERSON] . Вищезгаданий будинок з господарськими будівлями та спорудами в заставі або під арештом не перебуває, побудований у встановленому законом порядку. В дворі самовільно збудованих будівель не має. Спору за вказано вище майно теж немає. Згідно довідки Росохацького старостинського округу Городенківської міської ради №15-317 від 05.07.2022 р. за вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку площею 0,25 га. Оформити спадкування позивач не може, оскільки відсутній оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищезгаданий житловий будинок. Постановою державного нотаріуса Городенківської нотаріальної контори від 18.06.2024 року №1929/02-31, постановлено відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки спадкоємець не надав документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Технічним паспортом та характеристикою на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами стверджено, що вказане домоволодіння складається із: а) житлового будинку; б) літньої кухні; в) сараю; г) навісу; д) вбиральні; е) навісу; є) стодоли; ж) гаражу; з) сараю; и) комори; №1) колодязю; №2-№4) ворота, огорожа загальною площею 101,6 кв.м , загальна вартість яких становить 152400 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2024, вказану справу за автоматизованим розподілом справ передано судді Гайдич Р.М. 16 жовтня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до Городенківської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання в справі. Клопотання про витребування доказів - задоволено. Зобов`язано Городенківську ДНК Коломийського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надати суду до 13.11.2024 належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у разі їх відкриття та витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкових справ. Ухвалою судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області Гайдича Р.М. від 23 грудня 2024 року задоволено самовідвід судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області Гайдича Р.М. в справі № 342/1285/24 (провадження 2/342/670/2024) за позовною заявою [PERSON] до Городенківської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Дану справу передано для повторного розподілу між суддями Городенківського районного суду в порядку, передбаченому ЦПК України. На підставі розпорядження керівника апарату суду №171 від 24.12.2024, вказану справу за повторним автоматизованим розподілом справ передано судді Федів Л.М. 30 грудня 2024 року прийнято справу № 342/1285/24 за позовом [PERSON] до Городенківської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, до свого провадження. Розгляд справи постановлено розпочати спочатку за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 10 лютого 2025 року представник позивача - адвокат Паньків В.Д. до суду подав заяву, в якій зазначив, що в прохальній частині позовної заяви помилково з технічних причин, вказано вулицю «Завгородня, 31», а має бути « [ADDRESS] ». Тому просив, при ухваленні судового рішення брати до уваги назву [ADDRESS] ». Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року витребувано від Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, у строк до 20 березня 2025 року, належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в [ADDRESS], у разі її відкриття, Витяг зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) заповітів даного спадкодавця. У разі відсутності спадкової справи, надати відомості про її відсутність; витребувано від приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Галайчук Оксани Лук`янівни, у строк до 20 березня 2025 року, належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у віці 83 років в с.Прикмище Городенківського району Івано-Франківської області (відповідний актовий запис № 3 від 23 лютого 2015 року), Витяг зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) заповітів даного спадкодавця. Оголошено перерву у підготовчому засіданні до 09 год. 40 хв. 20 березня 2025 року. 20 березня 2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Городенківської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10.00 год. 07 квітня 2025 року в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2). Учасники справи в судове засідання 07 квітня 2025 року не з`явилися. Представник позивача - адвокат Паньків В.Д. до суду подав заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності та у відсутності позивача та ухвалити рішення на користь позивача. Відповідач Городенківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області до суду, через систему "Електронний суд", подала заяву про розгляд справи без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Копією Інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно згідно архівних даних Вих. № 80761 від 05.06.2024, наданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», доводиться, що згідно даних ОКП "Коломийське МБТІ" станом на 31.12.2012 р., право власності на нерухоме майно, яке знаходиться в [ADDRESS] , не зареєстровано. Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 395763394 від 20.09.2024, відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , належала земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських споруд, площею - 0,2500 га, за адресою: [ADDRESS] , що доводиться довідкою № 15-502 від 03.12.2024, виданою Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка втратила чинність 30 грудня 2004 року, було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З копії технічного паспорта на будинок садибний типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок споруджено в 1964 році, господарські будівлі і споруди в 1975, 1977, 1978 та 1991 роках. Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 92 від 27.05.2024, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , станом на 28.05.2024 становить - 152 400 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України ([INFO].) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). За змістом Вказівок № 112/5 і 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Згідно ксерокопії по господарських книг Росохацької сільської ради, наданих Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, в господарстві в [ADDRESS] , проживали,: -за 1964-1966 р.р. (особовий рахунок [NUMBER] ): [PERSON] , голова сім`ї, [INFO]., в 1966 р. - пенсіонерка, [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO].; -за 1967-1970 р.р. (особовий рахунок [NUMBER] ): [PERSON] , голова сім`ї, [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO].; -за 1971-1973 р.р. (особовий рахунок [NUMBER] ): [PERSON] , [INFO]., голова сім`ї, [PERSON] , [INFO]., дружина, [PERSON] , [INFO]., дочка, [PERSON] , [INFO]., дочка, [PERSON] , [INFO]., зять, [PERSON] , [INFO]., онука; -за 1974-1976 р.р. (особовий рахунок [NUMBER] ): [PERSON] , [INFO]., голова сім`ї, [PERSON] , [INFO]., дружина, [PERSON] , [INFO]., дочка, [PERSON] , [INFO]., дочка, [PERSON] , [INFO]., зять, [PERSON] , [INFO]., онука, [PERSON] , [INFO]., онука; -за 1977-1979 р.р. (особовий рахунок [NUMBER] ): [PERSON] , [INFO]., голова сім`ї, [PERSON] , [INFO]., дружина, [PERSON] , [INFO]., дочка, [PERSON] , [INFO]., зять, [PERSON] , [INFO]., дочка, [PERSON] , [INFO]., онука, [PERSON] , [INFO]., онука; -за 1980-1982 р.р. (особовий рахунок [NUMBER] ): [PERSON] , [INFO]., голова сім`ї, [PERSON] , [INFO]., дружина, [PERSON] , [INFO]., зять, [PERSON] , [INFO]., дочка, [PERSON] , [INFO]., онука, [PERSON] , [INFO]., онука; -за 1983-1985 р.р. (особовий рахунок [NUMBER] ): [PERSON] , [INFO]., голова сім`ї, [PERSON] , [INFO]., дружина; -за 1983-1985 р.р. (особовий рахунок [NUMBER] ): [PERSON] , [INFO]., голова сім`ї, [PERSON] , [INFO]., дружина, [PERSON] , [INFO]., син, [PERSON] , [INFO]., син; -за 1986-1990 р.р. (особовий рахунок [NUMBER] ): [PERSON] , [INFO]., голова сім`ї; -за 1986-1990 р.р. (особовий рахунок [NUMBER] ): [PERSON] , [INFO]., голова сім`ї, місце роботи - с. Гвіздець, хлібокомбінат, [PERSON] , [INFO]., дружина, [PERSON] , [INFO]., син, [PERSON] , [INFO]., син; -за 1991-1995 р.р. (особовий рахунок [NUMBER] ): [PERSON] , [INFO]., голова сім`ї; -за 1991-1995 р.р. (особовий рахунок [NUMBER] ): [PERSON] , [INFO]., голова сім`ї, місце роботи - с. Гвіздець, хлібокомбінат, [PERSON] , [INFO]., дружина, [PERSON] , [INFO]., син, [PERSON] , [INFO]., син, [PERSON] , невістка, [PERSON] , онука; -за 1996-2000 р.р. (особовий рахунок [NUMBER] ): [PERSON] , [INFO]., голова сім`ї; -за 1996-2000 р.р. (особовий рахунок [NUMBER] ): [PERSON] , [INFO]., голова сім`ї, [PERSON] , [INFO]., дружина, [PERSON] , [INFO]., син, [PERSON] , [INFO]., син, [PERSON] , [INFO]., невістка, [PERSON] , онука; -за 2001-2005 р.р.: [PERSON] , [INFO]., голова сім`ї; -за 2001-2005 р.р.: [PERSON] , [INFO]., голова сім`ї, [PERSON] , [INFO]., дружина, [PERSON] , [INFO]., син, [PERSON] , [INFO]., син, помер [INFO]., [PERSON] , [INFO]., невістка, [PERSON] , онука; -за 2006-2010 р.р.: [PERSON] , [INFO]., голова сім`ї; -за 2006-2010 р.р.: [PERSON] , [INFO]., голова сім`ї, [PERSON] , [INFO]., дружина, [PERSON] , [INFO]., син, [PERSON] , [INFO]., невістка, [PERSON] , онука; -за 2011-2015 р.р.: [PERSON] , [INFO]., голова сім`ї, померла [INFO] , а/з № 3; -за 2016-2021 р.р.: [PERSON] , [INFO]., померла [INFO] , [PERSON] , [INFO].; Будівництво житлового будинку по [ADDRESS] ) вело подружжя [PERSON] та [PERSON] , що стверджується довідкою № 15-92 від 21.02.2025, виданою Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради. [PERSON] не була рідною дочкою [PERSON] , що доводиться довідкою № 15-93 від 21.02.2025, виданою Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради. [PERSON] та [PERSON] проживали в с. Прикмище, працювали в колгоспі ім. Горького, не були членами колгоспу. Господарство, в якому вони проживали за адресою - ( [ADDRESS] відноситься до суспільної групи робітників, що доводиться довідкою № 15-140 від 31.03.2025, виданою Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради. Судом встановлено, що будівництво спірного житлового будинку велося подружжям [PERSON] та [PERSON] , дане домоволодіння відносилося до суспільної групи «робітничий двір», однак своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Отже правовідносини щодо створення зазначеного нерухомого майна регулювалися нормами ЦК Української РСР 1963 року, КпШС України. За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст.16 Закону "Про власність", ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодекса про шлюб та сім`ю. Частиною другою статті 112 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток. Аналогічне положення містить і частина перша статті 368 чинного Цивільного кодексу України. Відповідно до п.1 розд.VII «Прикінцеві положення» СК зазначений кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом, тобто з 1.01.2004. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції), норми СК застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 1.01.2004. До сімейних відносин, які існували до 01.01.2004, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. У ч.1 ст.22 КпШС передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування й розпорядження цим майном. Відповідно до вимог статті 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Аналогічні положення закріплені в ст.60 СК, згідно з якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Уважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ст.368 ЦК. Статтею 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування й розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. ст. 3, 4 КпШС, ст.63 СК). Згідно із частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Зазначені норми закону встановлюють презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Обставини, які вказують на необхідність відходу від принципу рівності часток при визначенні їх розміру, судом не встановлені. Отже, судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , належав на праві спільної сумісної власності по 1/2 частині [PERSON] та [PERSON] . Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в [ADDRESS], про що 27 квітня 1983 року складено відповідний актовий запис №10, що доводиться копією свідоцтва про смерть (повторно) серія [NUMBER] , виданого 25 лютого 2025 року. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. За змістом частин четвертої та п`ятої Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, за змістом указаних норм, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року, а у разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] помер [INFO] ; на час його смерті були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - голова домогосподарства; [PERSON] , [INFO] , дружина, що доводиться довідкою № 15-94 від 21.02.2025, виданою Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради. Однак, як слідує із копії по господарської книги Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області за 1983-1985 р.р., в господарстві по [ADDRESS] , на час смерті [PERSON] , окрім дружини [PERSON] , проживала також дочка [PERSON] , [INFO] разом із своєю сім`єю. Про те, що [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , доводиться копіями: свідоцтва про народження серія [NUMBER] , свідоцтва про одруження серія [NUMBER] . Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом, в рівних частках, спадкодавця [PERSON] , які прийняли спадщину після його смерті, вступили в управління та володіння спадковим майном були його дружина - [PERSON] та дочка - [PERSON] . Повідомленням Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 02-14 від 04.03.2025 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 80330916 від 04.03.2025, стверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заведена. До складу спадщини [PERSON] входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , яку в рівних частках - кожен по (1/2 від 1/2) частці - успадкували [PERSON] та [PERSON] , однак не оформлено документи про спадкування. Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України). За життя 23 листопада 2010 року, [PERSON] , [INFO]., мешканка [ADDRESS], на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці [PERSON] , [INFO]. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області Качан О.П. та зареєстрований в реєстрі за № 159. Даний заповіт є чинний та зареєстрований в Спадковому реєстрі за № 51408077, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69987667 від 09.09.2022. [PERSON] померла [INFO] у віці 83 років в с.Прикмище Городенківського району Івано-Франківської області, про що 23 лютого 2015 року складено відповідний актовий запис № 3, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 23 лютого 2015 року виконкомом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На момент смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , разом із нею по [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , дочка, [PERSON] , [INFO] , онук, що доводиться довідкою № 15-499 від 03.12.2024, виданою Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] , яка прийняла спадщину після її смерті була її дочка [PERSON] . Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавця [PERSON] , судом не встановлено. Приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Галайчук Оксана Лук`янівна, на виконання ухвали суду, надала належним чином завірену копію спадкової справи № 106/2022, заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі заяви спадкоємця за заповітом - [PERSON] . [PERSON] 13 жовтня 2022 року Приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Галайчук О.Л. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Росохацької сільської ради Коломийського (колишнього Городенківського) району Івано-Франківської області, площею 0,3767 га, що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія І-ІФ № 031019. До складу спадщини [PERSON] входить також частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , що успадковано спадкоємцем за заповітом [PERSON] , однак не оформлено документи про спадкування. За життя 23 червня 2015 року, [PERSON] , [INFO] , уродженка і жителька [ADDRESS], на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму синові [PERSON] . Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області Качан О.П. та зареєстрований в реєстрі за № 22. Даний заповіт є чинний та зареєстрований в Спадковому реєстрі за № 58209601, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 71838774 від 18.03.2023. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у віці 69 років в м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області, про що 12 січня 2023 року складено відповідний актовий запис № 14, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 12 січня 2023 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. На день смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , разом із нею по [ADDRESS] був зареєстрований син [PERSON] , [INFO] , що доводиться довідкою № 15-404 від 18.09.2024, виданою Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради. Про те, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , стверджується копією свідоцтва про народження (повторно) серія [NUMBER] , виданого 20.09.2024. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] , який прийняв спадщину після її смерті є її син[PERSON] (позивач). Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавця [PERSON] , судом не встановлено. Батько позивача, чоловік спадкодавця - [PERSON] помер [INFO] у віці 59 років в [ADDRESS], про що в Книзі реєстрації смертей 29 грудня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 31, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 29.12.2008. Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського району Івано-Франківської області, на виконання ухвали суду, надала належним чином завірену копію спадкової справи № 58/2023 (номер у Спадковому реєстрі № 70407775), заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі заяви спадкоємця за заповітом - [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом. Державний нотаріус Городенківської державної нотаріальної контори Капріян С.В. 13 грудня 2023 року видав [PERSON] 7 (сім) свідоцтв про право на спадщину за заповітом, на: -земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,2001 га, кадастровий номер 2621684300:06:002:0182, в межах згідно з планом, що розташована за межами населеного пункту с. Росохач Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області; -земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,4535 га, кадастровий номер 2621684300:05:001:0131, в межах згідно з планом, що розташована за межами населеного пункту с. Росохач Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області; -земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,1444 га, кадастровий номер 2621684300:06:001:0169, в межах згідно з планом, що розташована за межами населеного пункту с. Росохач Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області; -земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,4534 га, кадастровий номер 2621684300:05:001:0130, в межах згідно з планом, що розташована за межами населеного пункту с. Росохач Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області; -земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,2003 га, кадастровий номер 2621684300:06:002:0181, в межах згідно з планом, що розташована за межами населеного пункту с. Росохач Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області; -земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,1443 га, кадастровий номер 2621684300:06:001:0168, в межах згідно з планом, що розташована за межами населеного пункту с. Росохач Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області; -земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,3767 га, кадастровий номер 2621684300:04:002:0183, в межах згідно з планом, що розташована за межами населеного пункту с. Росохач Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області. До складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. При зверненні [PERSON] до Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , державний нотаріус відмовила, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що доводиться копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1929/02-31 від 18.06.2024. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок, та відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно в органах БТІ, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 112, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст. 22 КпШС, ст. 60 СК України, ст.ст. 316, 317, 328, 368, 372, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved