Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що [INFO] померла його рідна тітка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.07.1998 року. Тітка проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна частка (пай), що належало померлій на підставі сертифікату серії ЖТ № 0103755, виданого Коростенською районною державною адміністрацією Житомирської області 20.06.1997 року. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] , коли спадкові правовідносини підпадали під правове регулювання ЦК УРСР від 18.07.1963 року, яким було визначено всього дві черги спадкоємців, яких на час відкриття спадщини не існувало. Можливість оформити спадщину з`явилась лише після вступу в законну силу ЦК України, яким було значно розширено коло спадкоємців. Він звернувся до Другої коростенської державної нотаріальної контори Центрального МУ МЮ (м.Київ) з метою оформлення спадщини після померлої [PERSON] , проте йому було відмовлено та роз`яснено, що він прийняв спадщину своєї рідної тітки [PERSON] спільним проживанням та реєстрацією на день її смерті (факт прийняття ним спадщини підтверджується довідкою старости Хотинівського старостинського округу виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 14.06.2024 №271/20-12), на підставі ст.549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року). Відповідно до п.114 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Міністерством юстиції України від 14.06.94 за №18/5: державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які подали заяву, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов`язково вимагаються відповідні документи. За даними Спадкового реєстру заповіти від імені [PERSON] не складались. Статтями 529-530 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) встановлено дві черги спадкоємців за законом, оскільки згідно положень ЦК УРСР (у редакції 1963 року), він не відноситься до кола спадкоємців, заповіт відсутній, отже відсутні підстави залучення його до спадкування за правилами ЦК УРСР (у редакції 1963 року). Також йому було роз`яснено, що вказане питання можна вирішити в судовому порядку. Вказана відмова Другої коростенської державної нотаріальної контори Центрального МУ МЮ (м.Київ) додається. Згідно п. 5 Перехідних положень діючого ЦК України визначено, що положення спадкового права застосовується до спадщини, яка не була прийнята ніким із спадкоємців. Враховуючи той факт, що спадщина, яка відкрилась в наслідок смерті [PERSON] , [INFO] так і залишилася ніким не прийнятою, є всі підстави застосувати в даному випадку положення та норми нині діючого ЦК України. Як передбачає стаття 1223 ЦК України при - відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, які визначені, як спадкоємці відповідної черги. Відповідно до ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Статтями 1261-1265 ЦК України передбачено п`ять черг спадкування за законом, які у визначеному законодавством порядку закликаються до спадкування почергово. В межах однієї і тієї, самої черги спадкоємці спадкують майно померлого у рівних частках. При цьому, право на спадкування кожною наступною чергою спадкоємців за законом настає при відсутності спадкоємців попередньої черги або при неприйнятті ними спадщини або відмови від її прийняття, а також у разі, коли всі спадкоємці першої черги усунені від права на спадкування. Враховуючи відсутність у спадкодавця спадкоємців за заповітом, він має право на спадкування за законом у п`яту чергу. Підтвердженням факту його проживання однією сім`єю зі спадкодавцем є довідка старости Хотинівського старостинського округу виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 14.06.2024 №271/20-12, а також відмітка в паспорті про місце проживання. Право власності на земельну частку (пай) переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК). Просить визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності у порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), відповідно до документації по паюванню земель, переданих у колективну власність КСП «Хотинівське» Хотинівської сільської ради на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП «Хотинівське» Хотинівської сільської ради серії ЖТ №0103755 від 20.06.1997 року, згідно рішення Коростенської РДА від 29.05.1997 року №163, який належав померлій [PERSON] . Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності, в зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] у віці 58 років в м.Коростень Житомирської області померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 15.07.1998 року Хотинівською сільською радою Коростенського району Житомирської області, актовий запис №25. З довідки №271/20-13 виданої 14.06.2024 року старостою Хотинівського старостинського округу виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області слідує, що [PERSON] , [INFO] , на день своєї смерті, тобто станом на [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті був зареєстрований та проживав племінник [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що є племінником померлої [PERSON] , що на його думку надає їй право на спадкування. Питання щодо спадкових прав після смерті [PERSON] регулюється законодавством, яке діяло на час її смерті, а саме: розділом 7 Цивільного кодексу України в редакції закону 1963 року. Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР ( в ред.1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Отже, вищевказаний закон передбачав дві черги спадкування за законом. Так, стаття 529 ЦК УРСР ( в ред.1963 року) визначала першу чергу спадкоємців за законом, до кола яких відносились діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належала також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем Стаття 530 ЦК УРСР ( в ред.1963 року ) визначала другу чергу спадкоємців за законом, до якої при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері. Позивач до коло спадкоємців [PERSON] , у контексті зазначених норм закону, які діяли на час відкриття спадщини, не відноситься, заповіт на користь позивача [PERSON] не складався, тому підстави для задоволення позову відсутні. Посилання позивача на можливість застосування до даних правовідносин норм цивільного кодексу України в редакції 2003 року є хибним, оскільки згідно пунктів 1, 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року) цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Outcome: dismissed