Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , в розмірі частини з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, які стягуються на підставі виконавчого листа № 2/380/339/17 від 03.08.2017 року, виданого Тетіївським районним судом Київської області 03.08.2017 року, згідно рішення Тетіївського районного суду Київської області від 03.08.2017 року у справі № 380/957/17, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду про усиновлення дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що на підставі виконавчого листа № 2/380/339/17 від 03.08.2017 року, виданого Тетіївським районним судом Київської області 03.08.2017 року, у справі № 380/957/17, з нього стягуються аліменти на користь відповідачки в розмірі частини з усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 29.06.2017 року і до повноліття дитини. Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 03.11.2022 року по справі № 940/833/22 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дитини [PERSON] . В подальшому, рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 05.06.2023 року по справі № 940/352/23 [PERSON] усиновлено [PERSON] та внесено зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] відомості про батька. Позивач вважає, що починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду про усиновлення [PERSON] , [INFO] , він не має обов`язків щодо дитини, яку було усиновлено іншою особою у тому числі щодо сплати аліментів на її утримання. За таких обставин позивач вважає, що він має право бути звільненим від сплати аліментів. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 17.02.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання. У підготовче засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Порхун О.П. не прибули. Представник позивача надала до суду клопотання, в якому просить розгляд справи здійснювати за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у підготовче засідання не прибула, через канцелярію суду подала клопотання в якому просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи подані учасниками справи заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що позивач [PERSON] був батьком дитини [PERSON] , [INFO] . На підставі виконавчого листа № 2/380/339/17 від 03.08.2017 року, виданого Тетіївським районним судом Київської області 03.08.2017 року, згідно рішення Тетіївського районного суду Київської області від 03.08.2017 року у справі № 380/957/17, з позивача [PERSON] стягуються аліменти на користь відповідачки [PERSON] в розмірі частини з усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 29.06.2017 року і до повноліття дитини (а. с. 6-7) Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 03.11.2022 року по справі № 940/833/22 позивача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ( а. с. 20-22). Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 05.06.2023 року по справі № 940/352/23 [PERSON] усиновлено [PERSON] та внесено зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією рішення та копією свідоцтва про народження ( а. с. 28-30, 24) Відповідно до ч. 1 ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. Відповідно до ч. 2 ст. 232 СК України з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права й обов`язки між усиновленою особою та усиновлювачем і його родичами за походженням. Частинами 4, 5 ст. 232 СК України визначено, що усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права й накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача в такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Таким чином, усиновлення є юридичним фактом, внаслідок якого виникають, змінюються та припиняються правовідносини. Так, після здійснення усиновлення виникає новий комплекс правовідносин, прав та обов`язків між суб`єктами цих правовідносин. Внаслідок факту усиновлення виникають відносини не тільки між усиновлювачем та особою, яку усиновляють, але й з іншими членами сім`ї та родичами усиновлювача. Окрім цього, внаслідок усиновлення припиняється правовий зв`язок (а відповідно й правовідносини) між батьками та особою, яка усиновлена. Аналіз наведеного дає підстави для висновків, що усиновлення, як юридичний факт змінює суб`єктний склад батьківських правовідносин - батьки усиновленої особи перестають бути суб`єктами батьківських прав та обов`язків, і, водночас, між усиновлювачем та усиновленим встановлюються правові зв`язки, які існують між батьками та дітьми, тому усиновителі зобов`язані утримувати усиновлених за правилами, установленими ст. 180 СК України. У постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 522/5039/21 Верховний Суд дійшов наступного висновку: «Сімейне законодавство України не передбачає обов`язку батька за походженням, чия дитина усиновлена іншим чоловіком, утримувати таку дитину до досягнення нею повноліття». Частиною 2 статті 188 СК України визначено, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ст. 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. 07.07.2023 року рішення Тетіївського районного суду Київської області від 05.06.2023 року по справі № 940/352/23про усиновлення [PERSON] , [INFO] , набрало законної сили. Таким чином, з моменту здійснення усиновлення між позивачем [PERSON] та дитиною [PERSON] припинено особисті та майнові права і обов`язки. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Так, варто зазначити, що державний виконавець не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості. Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні. Отже, враховуючи наведені вище норми права, оцінюючи надані докази, беручи до уваги визнання відповідачем позову, встановивши фактичні обставини справи, а самещо належним способом захисту прав та інтересів позивача є вимога про його звільнення від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , в розмірі частини з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, які стягуються на підставі виконавчого листа № 2/380/339/17 від 03.08.2017 року, виданого Тетіївським районним судом Київської області 03.08.2017 року, починаючи з 07.07.2023 року, тобто від дня набрання законної сили рішенням суду про усиновлення дитини. Обраний спосіб захисту відповідає позиції Верховного Суду викладеній в постанові від 21.07.2021 у справі №477/1165/20. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі ст. ст. 225, 232, 197, 273 СК України,

Outcome: approved