Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Рішко С. І., звернувся до суду з позовом до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтував тим, що він народився [INFO] у селищі Міжгір?я та його батьками є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , шлюб між яким було зареєстровано 24.11.1984 виконкомом Репинської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області (далі Репинська сільрада), про що було зроблено відповідний актовий запис № 21, у результаті чого його матір змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У свою чергу його батько [PERSON] , народився [INFO] в с. Сойми Міжгірського району Закарпатської області, батьками якого були [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , шлюб між яким було зареєстровано 27.01.1959 виконкомом Репинської сільради, про що було зроблено відповідний актовий запис № 3, у результаті чого його баба змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Однак як свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 07.05.1968 Міжгірським ЗАГС, та архівна довідка № 133/01-17, видана 09.12.2024 Державним архівом Закарпатської області, згідно з актовим записом про народження № 31 від 15.02.1937, вчиненого в с. Сойми, його дід по батьківській лінії народився [INFO] у сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до даного актового запису його дід від народження мав прізвище « [PERSON] », а не « [PERSON] ». Натомість у вказаному вище актовому записі про шлюб № 3, зареєстрованому 27.01.1959 виконкомом Репинської сільради, прізвище нареченого, а в подальшому і подружжя було вказано помилково « [PERSON] », що мало наслідком оформлення його бабою у майбутньому всіх документів на прізвище « [PERSON] », у т. ч. паспорта громадянина України, на підставі якого, у свою чергу, згодом було зареєстровано актовий запис про її смерть з видачею відповідного свідоцтва на прізвище « [PERSON] ». Окрім того, в актових записах про народження обох синів подружжя [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , їх прізвище було вказано як « [PERSON] », а саме в актовому записі № 27 про народження його батька, вчиненого 10.03.1960 виконкомом Репинської сільради та він був записаний як [PERSON] , а також у актовому записі [PERSON] , [INFO] . Зазначав, що у 1965 році [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , збудували житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (далі Спадковий будинок), який належав їм на праві спільної сумісної власності. При цьому технічний паспорт № 1924 на газифікацію Спадкового будинку та договір № 1-75 на користування електричною енергією у Спадковому будинку були видані на ім`я [PERSON] . У погосподарських книгах с. Сойми за 2006-2010, 2011-2015, 2016-2023 роки його дід також обліковувався під прізвищем « [PERSON] ». Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ЗК 006-00003, виданого 09.06.1994 Соймівською сільрадою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5 (надалі Держакт № 006-00003), [PERSON] належали шість земельних ділянок загальною площею 0,49 га, призначені для будівництва та обслуговування господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, які розташовані у с. Сойми Міжгірського (на даний час Хустського) району Закарпатської області, а саме земельні ділянки: в урочищі «Чес», площею 0,07 га; в урочищі «Линниї», площею 0,03 га; в урочищі «Долина», площею 0,05 га; в урочищі «За рікою», площею 0,04 га; в урочищі «Біля хати», площею 0,08 га; в урочищі «Черенина», площею 0,22 га. При цьому у Держакті № 006-00003 прізвище його діда спочатку було зазначено як « [PERSON] », а в подальшому виправлено на « [PERSON] ». 22 грудня 2010 року секретарем виконкому Соймівської сільради було посвідчено два заповіти [PERSON] , які зареєстровані в реєстрі за № 58 та № 59, відповідно до яких Спадковий будинок та належні йому згідно з Держактом № 006-00003 земельні ділянки він заповідав своїй онучці [PERSON] , [INFO] (рідна сестра позивача), а літню кухню своєму сину [PERSON] , [INFO] . Аналогічного змісту заповіту [PERSON] , [INFO] , були посвідчені 22.12.2010 року секретарем виконкому Соймівської сільради, що зареєстровані в реєстрі за № 56 та № 57. Його баба [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] , виданим 09.03.2018 виконкомом Соймівської сільради. Згідно з довідкою старости Соймівського старостинського округу Міжгірської селищної ради від 19.12.2024 № 319, померла [INFO] [PERSON] , [INFO] , була постійною мешканкою [ADDRESS] . Разом із нею на день її смерті в даному будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , чоловік померлої; [PERSON] , [INFO] , онук померлої (позивач). Як свідчать інформаційні довідки зі Спадкового реєстру від 20.02.2025 № 80180844 та № 80180958, заповіти [PERSON] від 22.12.2010 № 56 та № 57 є чинними, однак спадкові справи за нею не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно [PERSON] прийняв спадщину до майна своєї померлої дружини шляхом постійного спільного проживання із померлою на день її смерті, тим самим ставши єдиним повноправним власником Спадкового будинку. 11 червня 2019 року секретарем виконкому Соймівської сільради було посвідчено заповіт Мельо Ю. І., зареєстрований у реєстрі за № 18, згідно з яким Спадковий будинок та належні йому згідно з Держактом № 006-00003 земельні ділянки він заповідав йому (позивачу). Його дід [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , виданим 09.06.2023 Міжгірським відділом ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області ЗМРУМЮ. Згідно з довідкою старости Соймівського старостинського округу Міжгірської селищної ради від 17.10.2024 за № 284, померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , був постійним мешканцем [ADDRESS] . Разом із ним на день його смерті в даному будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , онук померлого (позивач); [PERSON] , [INFO] , дружина онука померлого; [PERSON] , [INFO] , правнук померлого; [PERSON] , [INFO] , правнук померлого. 05 грудня 2023 року у визначений ст. 1270 ЦК України строк він як спадкоємець за заповітом звернувся до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва Ю. М. із заявою про прийняття спадщини до майна померлого [INFO] [PERSON] і, як наслідок, цього ж дня приватним нотаріусом було зареєстровано спадкову справу № 107/2023 (реєстраційний номер у Спадковому реєстрі 71678181). Як свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 05.12.2023 за № 75015146, заповіт [PERSON] від 11.06.2019 № 18 є чинним. Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, Спадковий будинок та земельні ділянки зазначені у Держакті № 006-00003. На підставі Держакту № 006-00003, листа приватного нотаріуса Дунаєва Ю. М. від 16.10.2024 за № 219/02-14/107/2023 та його заяви сертифікованим інженером-землевпорядником ФОП [PERSON] було виготовлено та погоджено в установленому законом порядку технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) в натурі на місцевості меж земельних ділянок, що належали померлому [PERSON] . На підставі цієї технічної документації в Державному земельному кадастрі були зареєстровані такі земельні ділянки з кадастровими номерами: - 2122487400:02:002:0227, площею 0,08 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Закарпатська область, Хустський район, с. Сойми, урочище «Біля хати»; - 2122487400:02:002:0224, площею 0,07 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Хустський район, с. Сойми, урочище «Чес»; - 2122487400:02:002:0226, площею 0,05 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Хустський район, с. Сойми, урочище «Долина»; - 2122487400:01:001:0127, площею 0,04 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Хустський район, с. Сойми, урочище «За рікою»; - 2122487400:01:001:0128, площею 0,03 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Хустський район, с. Сойми, урочище «Линниї». Указував і на те, що 20 лютого 2025 року в його інтересах адвокат Рішко С. І. звернувся до приватного нотаріуса Дунаєва Ю.М. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно померлого [INFO] [PERSON] , а саме на Спадковий будинок та земельні ділянки з кадастровими номерами 2122487400:02:002:0227, 2122487400:02:002:0224, 2122487400:01:001:0127, 2122487400:01:001:0128, 2122487400:02:002:0226. Як було встановлено нотаріусом, він прийняв спадщину за [PERSON] як спадкоємець за заповітом шляхом подання заяви про прийняття спадщини. Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини в установлений законом строк не звертався, рішення суду щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлого [PERSON] до приватного нотаріуса не надходили. Однак постановою від 20.02.2025 № 44/02-31 приватний нотаріус Дунаєв Ю. М., з посиланням на норми Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 № 296/5, відмовив йому у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на Спадковий будинок та на земельні ділянки з причин відсутності у спадковій справі та у спадкоємця правовстановлюючих документів на цей будинок, відсутності інформації в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо Спадкового будинку, а також розбіжності у написанні прізвища померлого у свідоцтвах актів цивільного стану, що унеможливлює встановлення родинних стосунків його як спадкоємця зі спадкодавцем. Зазначене і стало підставою для звернення до суду з цим позовом із метою захисту його порушених спадкових прав. Посилаючись на наведені вище обставини просив суд: 1.Установити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме встановити, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у с. Сойми Хустського району Закарпатської області, про що 09.06.2023 Міжгірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 192, був батьком [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження за № 27 якого було зроблено 10.03.1060 у с. Репинне Міжгірського району Закарпатської області (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 10.03.1960 року виконкомом Репинської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області); 2.Визнати за ним у порядку спадкування за заповітом до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 3.Визнати за ним у порядку спадкування за заповітом до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , право власності на земельні ділянки: - з кадастровим номером 2122487400:02:002:0227, площею 0,08 га, з цільовим призначенням для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Закарпатська область, Хустський район, с. Сойми, урочище «Біля хати»; - з кадастровим номером 2122487400:02:002:0224, площею 0,07 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Хустський район, с. Сойми, ур. «Чес»; -з кадастровим номером 2122487400:02:002:0226, площею 0,05 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Хустський район, с. Сойми, ур. «Долина»; -з кадастровим номером 2122487400:01:001:0127, площею 0,04 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Хустський район, с. Сойми, ур. «За рікою»; -з кадастровим номером 2122487400:01:001:0128, площею 0,03 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Хустський район, с. Сойми, ур. «Линниї». Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18 березня 2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.113,114). Своїм правом подати відзив на позовну заяву [PERSON] відповідач Міжгірська селищна рада Хустського району Закарпатської області не скористалася. У письмових пояснень адресованих суду третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] від 28.03.2025 зазначено про визнання позовних вимог [PERSON] . У підготовче засідання позивач [PERSON] \~та його\~представник \~адвокат Рішко\~С.\~І. не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення підготовчого засідання були належним чином повідомлені. Водночас представником позивача [PERSON] адвокатом Рішко С. І. подано до суду 09.04.2025 заяву, в якій він просить розглянути цю справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представниця відповідача Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області Печкан В. В. у підготовче засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення підготовчого засідання була належним чином повідомлена, проте подала до суду 01.04.2025 заяву, в якій зазначила, що Міжгірська селищна рада визнає позовні вимоги, додаткових доказів і клопотань не має та просила у порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України розглянути дану справу за її відсутності за наявними у справі матеріалами. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] також у підготовче засідання не з`явився, натомість безпосередньо у своїх письмових поясненнях від 28.03.2025 просив суд розглянути цю справу за його відсутності. За положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Як кореспондує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності сторін за наявними матеріалами, які є достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК\~України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі та об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає таке. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.02.1986 позивач [PERSON] народився [INFO] у селищі Міжгір?я Міжгірського району Закарпатської області, батьком якого є [PERSON] (третя особа у цій справі), а матір`ю [PERSON] (а.с.16). Зі свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 10.03.1960 видно, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Як слідує зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 30.11.1984 між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, після якого дружина змінила своєю дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] » (а.с.20). Баба позивача [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Соймівської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області від 09.03.2018, актовий запис про смерть № 05 (а.с.21). Згідно з довідкою старости Соймівського старостинського округу Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 19.12.2024 № 319, померла [INFO] [PERSON] , [INFO] , була постійною мешканкою [ADDRESS] . Разом із нею на день її смерті в даному будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , чоловік померлої; [PERSON] , [INFO] , онук померлої /позивач/ (а.с.27). Як видно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 80180958, виданої 20.02.2025 приватним нотаріусом Хустської районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю. М., то у Спадковому реєстрі інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтва про право на спадщину до майна померлої [INFO] [PERSON] відсутня (а.с.29). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.05.1968 та паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 20.08.2002, то прізвище діда позивача є [PERSON] , [INFO] (а.с.30,\~31). Згідно з архівною довідкою Державного архіву Закарпатської області від 09.12.2024 № 133/01-17, у документах архіву є дані про те, що [PERSON] народився [INFO] , про що в книгу реєстрації актів про народження с. Сойми Міжгірського (теперішнього Хустського) району Закарпатської області внесено відповідний запис № 31 від 15.02.1937 року. Батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.32). Дід позивача [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] , виданим Міжгірським відділом ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області ЗМУ Міністерства юстиції від 09.06.2023 за актовим записом № 192 (а.с.34). Відповідно до заповіту від 11.06.2019, посвідченого секретаркою виконкому Соймівської сільради Міжгірського району Закарпатської області Кіс Н. П. за реєстровим № 18,\~на випадок\~своєї смерті\~ [PERSON] \~зробив заповітне\~розпорядження,\~а саме\~житловий будинок\~ [ADDRESS] та\~земельні ділянки,\~що належать\~йому відповідно\~до державного\~акту на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~ЗК №\~006-00003\~за №\~5,\~площею 0,49\~га,\~заповідав своєму\~онуку [PERSON] \~(позивачу),\~ [INFO] (а.с.37). Як видно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 75015146, виданої 05.12.2023 приватним нотаріусом Хустської районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю. М., то у Спадковому реєстрі наявна інформація щодо чинності зазначеного вище заповіту [PERSON] від 11.06.2019 за реєстровим № 18 (а.с.40). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 75015154, виданої 05.12.2023 приватним нотаріусом Хустської районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю. М., то у Спадковому реєстрі наявна інформація щодо відкриття спадкової справи за померлим [INFO] [PERSON] (а.с.41). Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданим 05.12.2023 приватним нотаріусом Хустської районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю. М., зареєстровано спадкову справу за померлим [INFO] [PERSON] (а.с.42). Постановою приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу в Закарпатській області Дунаєва Ю. М від 20 лютого 2025 року за вих. № 44/02-31 було відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за майном померлого [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки площею 0,49 га, які знаходяться на території Соймівської сільської ради Хустського району Закарпатської області, оскільки на цей житловий будинок відсутні правоустановчі документи, відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо нього, відсутні витяги з Державного земельного кадастру на земельні ділянки, а також розбіжності у написанні прізвища померлого у свідоцтвах актів цивільного стану, що унеможливлює встановлення родинних стосунків зі спадкоємцем (а.с.43). Із погосподарських книг с. Сойми, будинок [ADDRESS] за 2006-2023 роки видно, що прізвищем діда позивача є « [PERSON] » (а.с.44-48). З технічного паспорту від 04.11.2024 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] видно, що цей будинок має загальну площу 60,70 кв. м, гараж 16,2 кв. м, літня кухня 45 кв. м, сарай 51 кв. м та навіс 5,3 кв. м (а.с.49-57). Із виписки з погосподарської книги, виданою Соймівської сільською радою Міжігрського району Закарпатської області від 10.06.2019 за № 02-36/84, вбачається, що за [PERSON] , 1937 року народження, мешканцем [ADDRESS] відповідно до погосподарської книги № 3 дійсно закріплений особовий рахунок (номер об?єкту погосподарського оліку 0106-1). Перенумерація будинків проведена у 2002 року, колишній житловий будинок [ADDRESS] був змінений на діючий № 93. Також він є головою дворогосподарства [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,080 га у [ADDRESS] . Зазначений будинок побудований орієнтовано у 1965 році. Свідоцтво про право власності на даний житловий будинок сільською радою не видавалося (а.с.58). Із довідки КП «Міжгірське бюро технічної інвентаризації» за № 101 від 05.12.2024 видно, що станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.59). Як видно з технічного паспорту № [NUMBER] на газифікацію та договору № 1-75 на користування електричною енергію колишнього будинку [ADDRESS] , то їх абонентом (споживачем) є [PERSON] (а.с.63-65). Як слідує з Державного акту на право приватної власності на землю серії 3К № 006-00003 від 09.06.1994, [PERSON] передано у приватну власність 5 земельних ділянок загальною площею 0,49 га, що розташовані на території Соймівської сільської ради, цільове призначення для будівництва й обслуговування господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства (а.с.66). Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, наданих на заяву/запит позивача [PERSON] , то є наявною інформації про такі земельні ділянки: з кадастровим номером 2122487400:02:002:0227, площею 0,08 га, з цільовим призначенням для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Закарпатська область, Хустський район, с. Сойми, урочище «Біля хати» (а.с.67-72); - з кадастровим номером 2122487400:02:002:0224, площею 0,07 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Хустський район, с. Сойми, ур. «Чес» (а.с.76-81); - з кадастровим номером 2122487400:02:002:0226, площею 0,05 га, з\~цільовим призначенням\~для ведення\~особистого селянського\~господарства,\~яка розташована\~за адресою:\~Закарпатська область,\~Хустський район,\~с.\~Сойми,\~ур.\~«Долина» (а.с.103-108); з кадастровим номером 2122487400:01:001:0127, площею 0,04 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Хустський район, с. Сойми, ур. «За рікою» (а.с.85-90); з кадастровим номером 2122487400:01:001:0128, площею 0,03 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Хустський район, с. Сойми, ур. «Линниї» (а.с.94-99). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1217 ЦК Україна передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до приписів статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Частиною першою статті 1221 ЦК України регламентовано, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Як кореспондує ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частини 1, 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Положеннями ч. 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до підпунктів 4.12, 4.16, 4.19 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відмова нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини та його право в такому випадку підлягає судовому захисту. Відповідно до пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За приписами пункту «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом у погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland\~v.\~the\~United\~Kingdom). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey, заява № 21986/93, п. 100, ECHR 2000-VII). Також суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03 листопада 2021 у справі № 691/1237/20, що вимоги про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування можуть розглядатися судом разом у межах позовного провадження. Отже, беручи до уваги те, що розбіжності у документах, що підтверджують родинні відносини унеможливлюють їх використання позивачем для реалізації свого права на спадкування та оформлення права на спадщину після смерті свого діда [PERSON] , а також ураховуючи на визнання позову відповідачем і третьої особи, не порушення прав інших осіб, суд доходить висновку, що позивач довів поза розумним сумнівом належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку між собою достатніми доказами свої вимоги, а відтак позов підлягає до задоволення повністю. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення\~(SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір». Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення закріплено і в ч. 1 ст. 142 ЦПК України. З огляду на те, що розгляд справи по суті ще не розпочато та відповідач визнав позов, а відтак підлягає поверненню з державного бюджету позивачу 50% сплаченого ним судового збору при поданні до суду позовної заяви у розмірі 7\~872,80 грн (а.с.1), що\~становить 3\~936,40\~гривень.

Outcome: approved