Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

[PERSON] через свого представника-адвоката Котік О.А. заявив позов до Святошинського відділу державної виконавчої служби в м.Києві про скасування арешту, пославшись на те, що його наявність перешкоджає йому повною мірою реалізувати свої права власника майна. Ухвалою від 06.11.2024 р. справа прийнята до провадження та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відзиву від відповідача до суду не надходило. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача до суду не прибув, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи до суду не прибув, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника, просив рішення прийняти на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, [PERSON] є спадкоємцем квартири за адресою [ADDRESS] , яка залишилась після смерті батька [PERSON] . [PERSON] отримав інформацію щодо існування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно - арешту нерухомого майна, об?єкт обтяження: [ADDRESS] . [PERSON] звернувся до Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з метою встановлення дійсних обставин справи та з?ясування правових підстав накладення арешту. У відповідь на звернення було повідомлено, що у 2010 році перебувало виконавче провадження N? [NUMBER]. Перевіркою системи АСВІ встановлено, що вищезазначене виконавче провадження було закінчено та знищене у зв?язку з закінченням трьох річного терміну зберігання, будь-які відомості відсутні. Однозначно ідентифікувати арешт накладений постановою N? 2-3250-1 від 16.09.2010 ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві - не є можливим. Крім того, виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову та те, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, на даний час на все майно позивача, яка належить йому, накладено арешт, чим порушено його майнові права щодо розпорядження власністю. Згідно зі ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Власник майна відповідно до ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, зважаючи на відсутність підстав для обмеження права власності позивача, наявність арешту майна позивача, що перешкоджає йому вільно розпоряджатися таким майном, приймаючи до уваги, що іншого способу захисту порушеного права власності позивача, аніж того, що ним обрано, за наявних обставин не вбачається, ураховуючи завдання цивільного судочинства, метою якого є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, зокрема, фізичних осіб, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та зняття арешту з квартири [ADDRESS] . На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved