Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Позивач ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 402086-КС-004 в розмірі 88159,61 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.04.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 402086-КС-004 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 35000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 35000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , номер якої відповідачем вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти (на суму 29459,96 грн), чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до розрахунку заборгованості, відповідач станом на 14.11.2024 року має заборгованість, що складається з: сума прострочених платежів по тілу кредиту 32828,40 грн; сума прострочених платежів по процентах 55331,16 грн, суми прострочених платежів за комісією 00,00 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги стягнути з відповідача вищевказані суми заборгованості в загальному розмірі 88159,61 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано від ПАТ «Банк Восток» докази. Представник позивача, в судове засідання не з`явилася, подала заяву, зареєстровану судом 03.01.2025 року за вх. № 44/25, відповідно якій просила розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судові засідання призначені на 30.01.2025 року, 11.03.2025 року та 09.04.2024 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подала, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористалася своїм правом на участь в судовому засіданні, надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. При цьому суд враховує, що представник відповідача адвокат Позненко Ю.В., звернувся до суду з заявою, зареєстрованою судом 29.01.2025 року за вх. № 1021, відповідно якій просив розгляд справи, що призначений на 30.01.2025 року відкласти на іншу дату та надати можливість ознайомитись з матеріалами справи в електронному вигляді. Згідно із відповідного запису на заяві 29.01.2025 року інформацію про РНОКПП адвоката Позненка Ю.В, внесено до АСДС та надано йому доступ до матеріалів справи в електронному вигляді. У подальшому в судові засідання призначені на 11.03.2025 року 09.04.2025 року не з`явився, повідомлень, заяв, клопотань на адресу суду не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ст. ст. 12, 13, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статей 626,628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У частині 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.\~629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631\~ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 17.04.2024 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 402086-КС-004 про надання кредиту. [PERSON] , 17.04.2024 року прийняла (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання договору № 402086-КС-004 про надання кредиту. 17.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 402086-КС-004 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2 Договору кредит надається на строк 24 тижні, процентна ставка: фіксована в день 2,00000000, загальний розмір наданого кредиту 35000,00 грн, строк дії договору 02.10.2024 року, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 90960,00 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 9144,92 %. Згідно із анкетою клієнта (витяг з інформаційно телекомунікаційної системи) від 16.11.2024 року, номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів [NUMBER] . Відповідно до повідомлення, що карта [NUMBER] , емітована як спосіб доступу до рахунку № [NUMBER] у національній валюті, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Згідно із випискою по рахунку приватного клієнта № 552132-2025/0103, розрахунковий період з 17.04.2024 року по 02.10.2024 року, клієнта [PERSON] , [INFO] зараховано переказ Moneysend/VisaDirect, MCC6536 в розмірі 35000,00 грн. Отже, ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало надало позичальнику грошові кошти в розмірі 35000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника, що підтверджується інформаційною довідкою за вих. № 781/11 від 17.11.2024 року. Відповідно до Розрахунку заборгованості за кредитним договором № 402086-КС-004 позичальника [PERSON] , відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за кредитним договором № 402086-КС-004 на загальну суму 29459,96 грн, та станом на 14.11.2024 року має заборгованість в розмірі 88159,61 грн, що складається з: сума прострочених платежів по тілу кредиту 32828,40 грн; сума прострочених платежів по процентах 55331,16 грн. Паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем 17.04.2024 року виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20). Паспорт споживчого кредиту, є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування». Судом також враховується, що зазначена в паспортах споживчого кредиту інформація, зберігає чинність та є актуальною до 18.04.2024 року. Разом з тим, проведений банком розрахунок заборгованості відповідача охоплює період з 17.04.2024 року по 14.11.2024 року. Відповідно до повідомлення ПАТ "Банк Восток" від 03.01.2025 року № 29-БТ , карта № 5168-1801-0465-1788, емітована як спосіб доступу до рахунку № [NUMBER] у національній валюті, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Випискою по рахунку приватного клієнта [PERSON] № 552132-2025/0103 від 03.01.2025 року, підтверджується надходження 17.04.2024 року грошових коштів в сумі 35000 грн, а також подальший рух коштів по даному рахунку. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону, - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону, У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналізуючи положення вищевказаного законодавства, вбачається, що з урахуванням особливостей кредитних договорів, їх укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. На підставі вище викладеного з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 402086-КС-004 від 17.04.2024 року в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. Відповідач у передбачений договором строк заборгованість не повернув. Статтею 526 Цивільного кодексу\~України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054 Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 1 ст.\~1049 Цивільного кодексу\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.\~1048 Цивільного кодексу\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частинами 1, 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Визначена кредитним договором комісія та нараховані проценти є складовою загальної вартості кредиту та враховується при обчисленні загальної вартості кредиту для позичальника. Зазначене повністю узгоджується з положеннями Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності на час укладення між сторонами кредитного договору. Таким, чином, встановивши дані обставини справи, з матеріалів справи вбачається, що відповідач порушує вимоги кредитного договору, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст.\~141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при пред`явленні позовних вимог сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved