Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Представник позивача, Памірський М.А., діючи на підставі довіреності № 10 від 29.01.2024, звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача та просив стягнути з останнього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборогованість за Договором № 469941-КС-001 про надання кредиту від 11.07.2023 року у розмірі 51\~686,12 грн. Позов вмотивований посиланням на норми оформленого 11.07.2023 між сторонами договору та про перерахування на особисту картку відповідача 16000 гривень, умови строковості та оплатності. У судовому засіданні 03.03.2025 позивач і представник відповідача просили про надання їм часу на досудове врегулювання спору: позивач визнавав, що брав у Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА у борг 16000 гривень, однак нараховані проценти вважав завищеними, представник відповідача вказував на можливість часткової реструктаризації заборгованості на узгоджених умовах. Однак у наступне судове засідання представником відповідача подана заява про повне підтримання раніше заявлених вимог і розгляд справи за наявними у ній письмовими доказами. Відповідач вказав, що умови, які запропонував йому відповідач не відповідають його можливостям, вказав, що позов повністю не визнає, оскільки не доведено належними доказами, що саме відповідач оформив електронний договір. У позові просив відмовити повністю. Відповідач не мав права оформляти йому кредит, оскільки він має багато інших кредитів. Він постійно лікується і це також потребує фінансових затрат. Крім того, значна частина коштів йде на оплату комунальних послуг, а його дохід за основним місцем роботи є невисоким. Надав підтверджуючі документи про понесені ним витрати і про його доходи Суд, заслухавши заперечення відповідача, з`ясувавши правовідносини між сторонами і норму права, яка підлягає застосуванню до даних правовідносин, дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, дійшов висновку про правові підстави для задоволення позову. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 11.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] укладено Договір № 469941-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями. Такий договір був підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону [NUMBER] . Позичальник вказав номер своєї картки № [NUMBER] і на цю картку позивач перерахував 16000 гривень. Також сторони узгодили у розділі 2 проценти і строк дії договору (а.с.44), узгодили графік платежів (а.с.45). Відповідач лише частково виконав зобов`язання. Згідно приписів\~ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На підставі\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Неповне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором призвело до порушення прав позивача. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.32-39 том 1) встановлено, що відповідач має перед позивачем заборгованість у сумі 51686,12 гривень, що включає 14414,90 грн прострочених платежів по тілу кредиту та 37271,22 грн прострочених платежів по процентам. Договір № 469941-КС-001 про надання кредиту від 11.07.2023 був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України "Про електронну комерцію" прирівнюються до письмової форми. Договір підписаний з використанням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором. При цьому договір мав чіткі умови щодо процентів та строку кредитування, а тому волевиявлення сторін однозначно було спрямовано на умови кредиту, у тому числі щодо процентів. Все це свідчить, що в момент укладення кредитного договору та його підписання сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов і відмовитися в односторонньому порядку від прийнятих умов в частині процентів відповідач не уповноважений ні законом, ні договором. За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Верховний суд вказує, що у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (ст. 607 ЦК України) або відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи ст. 218 ГК України). Таких правових висновків суд першої інстанції не може не враховувати. У матеріалах цивільної справи міститься інформація із АТ КБ "ПриватБанк" (а.с.1-2 том 2) про те, що банківська картка № [NUMBER] на момент укладення кредиту була відкрита [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] і виписка по такій картці містить відмості про зарахування [PERSON] 11.07.2023 16000 гривень кредитних коштів. Наведене спростовує твердження відповідача, що кредитний договір був укладений будь-якою третьою особою. [PERSON] отримав кредитні кошти на власну картку і використав їх на свої потреби. З`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають задоволенню з урахуванням вище вказаного. Стороною позивача при подачі позову до суду сплачено судовий збір який підлягає стягненню з відповідача, відповідно до приписів\~ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved