Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Позивач, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути на користь [PERSON] з Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) недоплачену регламентну виплату у розмірі 29 042,95 грн., а також покласти на відповідача судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку з пошкодженням її транспортного засобу в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не в повній мірі було відшкодовано завдані збитки, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. 12 серпня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали позивачем було отримано. Відповідачем копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з доданими до неї документами було отримано 08 жовтня 2024 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідачем використано право подання відзиву на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав викладених у його змісті. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 23 січня 2024 року о 23 годині 05 хвилин, керуючи транспортним засобом «Фольцваген», д/н [NUMBER] , під час маневрування в районі вулиці Дмитра Донцова біля буд. 10 в м. Дніпрі не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Міцубіши», д/н [NUMBER] , що був залишений на місці стоянки водієм [PERSON] , після чого автомобіль «Міцубіши», в стані некерованого руху, зіткнувся з припаркованим позаду автомобілем «Мерседес-Бенц», д/н [NUMBER] , що був залишений на місці стоянки водієм [PERSON] . Своїми діями [PERSON] порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2024 року у справі № 201/2368/24 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст.22 Закону визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як встановлено судом, транспортний засіб «Міцубіши», д/н [NUMBER] на час ДТП належав на праві власності позивачу [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність винного у цьому ДТП [PERSON] , відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застрахована не була, але підпадає під категорію п.13.1 ст.13 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.13.1 ст.13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Відповідно до положень підпункту а) пункту 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (№1961-IV), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За положеннями пункту 30.1 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відповідний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з п. 34.4 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Як вбачається із звіту №230124 з оцінки вартості матеріальних збитків внаслідок нанесення пошкоджень автомобілю «Міцубіши», д/н [NUMBER] в дорожньо-транспортній пригоді, складеного фізичної особою-підприємцем суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , на замовлення МТСБУ, ринокова вартість автомобіля визначена порівняльним підходом складає 157 642,92 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого в результаті ДТП становить 212 324,71 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля складає 99 520,17 грн., вартість матеріальних збитків завданих в наслідок нанесених пошкоджень автомобілю в результаті ДТП становить 157 642,92 грн. 09.03.2024 року експертним висновком № 30С24 по судовій автотоварознавчій експертизі щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ, від 09.03.2024 року на замовлення позивача, матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля «Міцубіши», д/н [NUMBER] в результаті його пошкодження в ДТП становить 155 955,40 грн., ринкова вартість аварійно пошкодженого автомобіля «Міцубіши», д/н [NUMBER] в результаті його пошкодження складає 54 321,54 грн. Право позивача залучати експерта для визначення розміру заподіяних збитків визначено п. 34.4 ст. 34 Закону України №1961-IV. 26.03.2024 року МТСБУ складено розрахунок вартості КТЗ «Міцубіши», з номерним знаком [NUMBER] після ДТП та розміру регламентної виплати. При визначенні розміру шкоди, завданої позивачу, відповідачем МТСБУ враховувався звіт №230124 від 11.03.2024 року. Розмір регламентної виплати розраховувався відповідно до ст.30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вимог п.7.19 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі Методики). Так, згідно розрахунку, наданого МТСБУ, розмір матеріального збитку становить 130 477,22 грн.; ринкова вартість КТЗ до ДТП - 130 477,22 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ склала 212 324,71 грн.; вартість КТЗ в пошкодженому стані - 60 000, 00 грн.; різниця вартості КТЗ до та після ДТП - 70 477,22 грн.; розмір регламентної виплати становити 70 477,22 грн. В цьому ж розрахунку зазначається, що вартість КТЗ в пошкодженому стані визначена відповідно з вимогами п.7.19 Методики та на підставі Інтернет аукціону AutoOnline (зобов"язуюча пропозиція). Так, пункт 7.19. вказаної Методики визначає, що у разі наявності даних щодо продажу аналогічного КТЗ у такому самому технічному стані за вартість утилізації КТЗ, що оцінюється, може прийматися ціна продажу зазначеного аналогічного КТЗ. Пунктом 2.2. Методики визначено, що утилізаційна вартість КТЗ визначається як грошова сума, яку передбачається одержати від продажу не придатного для експлуатації за прямим функціональним призначенням КТЗ для альтернативного використання його справних і придатних до експлуатації складників. Оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (ч.1 ст.3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). В силу ст.12 вказаного Закону звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Зміст, форма, порядок складання, затвердження та строк дії акта оцінки майна встановлюються Кабінетом Міністрів України. Як зазначалося вище, висновком експерта від 11.03.2024 року №230124, встановлено в тому числі і ринкову вартість автомобіля позивача - 157 642,92 грн та вартість матеріального збитку - 157 642,92 грн. Даний висновок експерта було надано МТСБУ для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Позивач по справі висновок експерта від 11.03.2024 року №230124 не оспорював. Разом з тим, на підтвердження вартості автомобіля позивача в пошкодженому стані, МТСБУ надано дані з Інтернет аукціону AutoOnline (зобов"язуюча пропозиція) ТОВ «Аудатекс Україна», де зазначена найвища пропозиція по продажу автомобіля у розмірі 55 590,00 грн. Дана сума була включена МТСБУ до розрахунку для визначення розміру регламентної виплати. Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18) дійшов висновку, що «визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами)». Таким чином, дані з Інтернет аукціону AutoOnline (зобов"язуюча пропозиція) ТОВ «Аудатекс Україна», на підставі яких МТСБУ було визначено вартість пошкодженого автомобіля позивача в сумі 55 590,00 грн, не можуть слугувати належним та допустимим доказом, оскільки дана сума не визначена за допомогою акту чи експертизи, як то передбачено чинним законодавством України, а МТСБУ як зацікавлена особа, в разі не згоди з висновком від 11.03.2024 року №230124, не скористалася своїм правом на визначення вартості пошкодженого автомобіля позивача, отже проявила незацікавленість щодо дійсної вартості збитків на власний ризик. В свою чергу, висновок експертного трансопртно-товарозновчого дослідження від 11.03.2024 року №230124, було складено експертом за наслідками безпосереднього огляду транспортного засобу, зі складанням відповідного акту огляду та фотофіксацією, з посиланням на відповідні вихідні дані та із повним дотриманням відповідних методик. З наведених обставин суд приходить до висновку про доведеність суми матеріальних збитків в розмірі 157 642,92 грн, завданих автомобілю позивача внаслідок ДТП. Встановлено, що ліміт відповідальності МТСБУ за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 160 000,00 грн. 10.02.2023 року МТСБУ відшкодувало позивачу 70 477,22 грн., що не заперечувалось останнім в своєму позові. (157 642,92 грн. - 70 477,22 грн. = 87 165,70 грн.) З урахуванням наведеного, позовні вимоги позивача в частині стягнення недоплаченого страхового відшкодування слід задовольнити, стягнувши на її користь з МТСБУ недоплачене страхове відшкодування в розмірі 29 042,95 грн., що було заявлено в прохальній частині позову. Відповідно частин 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення коштів. В порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з МТСБУ на користь позивача 3028,00 грн. судового збору Враховуючи наведене та

Outcome: approved