Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В заяві зазначила, що з 04.09.2021 перебуває у шлюбі з [PERSON] . Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Чернігівської селищної ради Бердянського району Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис № 6. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, у теперішній час спільне господарство вони не ведуть, спільно не проживають, подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 27.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. 23.01.2025 року разом з заявою про усунення недоліків представником позивачки надано заяву відповідача [PERSON] про визнання позову від 11.11.2024 (тобто, до звернення до суду з позовом). Оскільки форма подання заяви про визнання відповідачем позову не дозволяє пересвідчитися у справжності підпису заяви відповідачем та у його у вільному волевиявленні щодо визнання позову, що може потягнути за собою порушення прав чи інтересів осіб, суд на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України дійшов висновку про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову та продовження судового розгляду. Відповідач [PERSON] в судові засідання 20.02.2025, 13.03.2025, 03.04.2025 не з`явився, причини відсутності не повідомив, відзив не подав, про розгляд справи сповіщався належним чином, в тому числі шляхом розміщення на офіційному веб-порталі суду оголошення про час і місце розгляду справи. Враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, а також наявність правових підстав відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 04.09.2021 [PERSON] , [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, тому позивачка звернулася до суду з даним позовом. За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть спільного господарства, позивачка не бажає зберегти шлюб та сім`ю, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу заперечень не надав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, розірвання шлюбу не суперечить статтям 110, 112 СК України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved