Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором,\~мотивуючи свій\~позов тим,\~що 04.01.2024\~року між ТОВ\~«Качай Гроші»\~та відповідачем укладено\~договір кредитної лінії\~№00-10814098 у формі\~електронного документа\~з \~використанням електронного підпису. Веведення позичальником одноразового ідентифікатора є підписом договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами\~договору, кредитодавець надав позичальнику кредит\~у національній\~валюті у\~вигляді кредитної\~лінії у розмірі\~8000,00\~грн. на умовах,\~передбачених договором,\~а позичальник\~зобов`язався одержати та\~повернути кредит,\~сплатити проценти за користування\~ним та\~виконати інші\~обов`язки,\~передбачені договором. За надання\~кредиту позичальник\~зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразово комісію\~у розмірі 5,00% від суми кредиту, що складає 400,00 грн. Первісний кредитор\~свої зобов`язання\~за договором\~виконав в\~повному обсязі.\~Проте відповідач\~належним чином\~не виконує\~свої зобов`язання за договором,\~у зв`язку\~з чим\~утворилась заборгованість\~в розмірі\~34320,00 грн.,\~що складається з: 8400,00\~грн.\~ заборгованості\~по кредиту; 25920,00 грн. заборгованості по несплаченим відсотків за користування кредитом. 22.01.2024\~року між ТОВ «Качай\~Гроші» та ТОВ «Макс\~Кредит» уклали договір\~факторингу №22-01/2024\~згідно умов\~якого останньому\~відступлено право\~грошової вимоги\~до відповідача за кредитним\~договором №00-10814098\~від 04.01.2024\~року на загальну\~суму 12048,00\~грн. Також 16.08.2024\~року між\~ТОВ «Макс\~Кредит» та\~позивачем укладено\~договір факторингу\~№16082024-МК/ЕЙС\~згідно умов\~якого позивач набув\~право грошової\~вимоги до\~відповідача за\~кредитним договором\~№00-10814098\~від 04.01.2024\~року на\~загальну суму 34320,00 грн. Тому позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 29.01.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. У визначені\~судом строки,\~відзиву на\~позовну заяву\~відповідачем подано\~не було,\~судову кореспонденцію\~надіслано судом\~на зареєстроване\~місце проживання\~відповідача:\~ [ADDRESS] . Конверт з ухвалою про відкриття провадження повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи викладене вище та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінаціяцифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно зі ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом встановлено,\~що 04.01.2024 року між ТОВ «Качай\~Гроші» та [PERSON] \~укладено договір\~кредитної лінії №00-10814098\~у формі\~електронного документа\~з використанням\~електронного підпису\~(а.с. 15-18, 24, 25). Відповідно до\~п.\~1.1.\~договору,\~кредитодавець надає\~позичальнику кредит\~у національній\~валюті у\~вигляді кредитної\~лінії на\~умовах,\~передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно з\~умовами договору\~сума кредитного\~ліміту складає: 8000,00 грн. Тип кредиту - кредитна лінія (п.1.2 договору). Відповідно до\~п.1.3.\~договору,\~строк дії\~кредитної лінії\~240\~календарних днів. Позичальник зобов`язався\~повернути кредит\~кредитодавцю 31 серпня 2024 року. За пунктом\~1.3.1\~договору,\~позичальник зобов`язаний\~оплатити проценти в рекомендовану\~дату погашення\~процентів 03\~лютого 2024\~року, та здійснювати\~чергові платежі\~по сплаті нарахованих процентів\~на кожний 30\~день після\~рекомендації дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії. Пунктом 1.4. договору передбачено фіксований тип процентної ставки. Відповідно до п. 1.4.1. договору, стандартна процентна ставка складає 2,40 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку користування кредитом, зазначеного в пункті 1.3 цього договору. За змістом\~п.\~1.5.\~договору,\~за надання\~кредиту,\~позичальник зобов`язаний\~сплатити кредитодавцю\~одноразову комісію\~у розмірі\~5,00%\~від суми\~кредиту,\~що складає 400,00 грн. Позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту у останній день повного погашення кредиту (п. 1.5.1. договору). Відповідно до\~пункту 2.8.\~договору,\~дата надання\~кредиту 04.01.2024\~року. Сума кредиту\~8000\~грн.\~перераховується кредитодавцем\~на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання. З матеріалів справи слідує, що ТОВ «Качай Гроші» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність - надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Матеріалами справи\~встановлено,\~що ТОВ\~«Качай Гроші»\~умови договору\~кредитної лінії\~виконало в\~повному обсязі,\~надавши відповідачеві\~кредит в\~розмірі 8000,00\~грн.,\~про що\~свідчить копія\~повідомлення з\~відміткою ТОВ\~«Платежі онлайн»\~про перерахування\~грошових коштів\~та додатком до\~цього повідомлення\~(а.с. 26-27).\~Також факт\~перерахування коштів\~підтверджується витягом\~по катці\~АТ «Універсал\~Банк» (а.с.\~86), що була\~витребувана ухвалою\~суду від 29.01.2025 року за клопотанням позивача. Таким чином, відповідач отримав кошти за спірним договором та використував їх на власні потреби. Проте,\~відповідач не\~виконав умов\~договору кредитної\~лінії,\~заборгованість за\~кредитом у\~встановлений строк\~не погасив,\~у зв`язку\~з чим\~у нього\~перед ТОВ\~«Качай Гроші»\~виникла заборгованості\~станом на\~22.01.2024\~року у\~розмірі 12048,00 грн.,\~з яких: 8000,00 грн.\~ сума\~заборгованості за\~основним зобов`язанням, 3648,00 грн.\~ сума\~заборгованості за\~нарахованими процентами,\~400,00\~грн.\~-\~сума заборгованості за нарахованими комісіями (а.с. 36). 22.01.2024\~року між\~ТОВ «Качай\~Гроші» та\~ТОВ «Макс\~кредит» укладено\~договір факторингу\~№22-01/2024,\~відповідно до\~умов якого клієнт зобов`язується\~відступити факторові\~права вимоги\~за укладеними\~кредитними договорами\~згідно Реєстру\~боржників, в обсязі\~та на\~умовах,\~що існують\~на дату\~відступлення прав\~вимоги, а фактор\~зобов`язується їх\~прийняти та\~передати клієнту суму фінансування\~в розпорядження\~клієнта за\~плату на\~умовах,\~визначених цим\~договором (а.с. 38-42). Відповідно до\~2.5\~договору факторингу,\~відступлення права\~грошової вимоги\~і всіх\~інших прав,\~належних клієнту за укладеними кредитними договорами, та їх прехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення права вимоги. 22.01.2024 року сторони\~договору факторингу\~підписали та\~скріпили печатками Реєстр боржників до договору факторингу №22-01/2024. Відповідно до\~витягу з\~реєстру боржників\~до договору\~факторингу №22-01/2024\~ТОВ «Макс\~кредит» набуло\~права вимоги\~до відповідача\~за договором\~№00-10814098 від 04.01.2024\~року на\~суму 12048,00 грн.\~(а.с. 47-49). Згодом, 16.08.2024\~року між ТОВ «ФК\~«Макс кредит»\~та позивачем\~укладено договір\~факторингу №16082024-МК/ЕЙС,\~відповідно до\~якого клієнт зобов`язується\~відступити факторові\~права вимоги\~за укладеними\~кредитними договорами\~згідно Реєстру\~боржників,\~в обсязі\~та на\~умовах,\~що існують\~на дату\~відступлення прав\~вимоги,\~а фактор\~зобов`язується їх\~прийняти та\~передати клієнту\~суму фінансування\~в розпорядження\~клієнта за\~плату на\~умовах,\~визначених цим\~договором (а.с.\~50-54). Відступлення права\~грошової вимоги\~і всіх\~інших прав,\~належних клієнту за укладеними кредитними договорами, та їх прехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення права вимоги. Відповідно до\~витягу з\~реєстру боржників\~до договору\~факторингу №16082024-МК/ЕЙС\~від 16.08.2024\~року ТОВ\~«ЕЙС» набуло\~права вимоги\~до відповідача за\~договором №00-10814098 від 04.01.2024\~року на\~суму 34320,00 грн., з яких: 8400,00 грн. залишок заборгованості по тілу кредиту, 25920,00- залишок заборгованості по звичайним відсоткам (а.с. 60-61, 35). Дана сума заборгованості встановлена на підставі наданих суду доказів та не оспорюється відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Отже, до ТОВ «ЕЙС» перейшло право кредитора за вказаними вище договором кредитної лінії, що підтверджується дослідженими доказами. Тому суд\~вважає вимоги\~позивача про\~стягнення з\~відповідача [PERSON] заборгованості в\~загальній сумі 34320,00 грн. за кредитним договором обґрунтованими та такими, що засновані на законі, оскільки позичальник не виконував умови договору та має заборгованість, тому повинен відповідати за порушення взятих на себе зобов`язань. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., то вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду\~на підтвердження\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу позивачем\~надано: ордер (а.с.\~32),\~копію свідоцтва\~про право\~на заняття\~адвокатською діяльністю\~(а.с. 74),\~копію договору про\~надання правничої\~допомоги №2211/Е\~від 22.11.2024\~року (а.с.\~62-63),\~копію додаткової\~угоди (а.с. 64-65), копію протоколу\~погодження вартості\~послуг (а.с. 63\~на звороті),\~копію акту\~прийому-передачі\~наданих послуг\~(а.с. 66) та копію довіреності (а.с. 67). Згідно з\~п.\~3.3.\~договору про\~надання правничої\~допомоги,\~гонорар складається\~з суми вартості послуг,\~тарифи яких\~узгоджені сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги. Відповідно до\~акту прийому-передачі\~наданих послуг,\~адвокатом було\~надано наступні\~юридичні послуги: складання позовної\~заяви вартістю\~5000,00\~грн.\~(витрачено\~2\~години);\~вивчення матеріалів\~справи про\~стягнення заборгованості\~з боржника\~вартістю 1000,00\~грн.\~(витрачено\~2\~год.); підготовка адвокатського\~запиту щодо\~отримання інформації\~про зарахування\~кредитних коштів\~вартістю 500,00\~грн.\~(витрачено\~1\~год.); підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів вартістю 500,00 грн. (витрачено 1 год). Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., слід приймати до уваги викладене нижче. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18\~та у\~справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved