Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту, що прізвище дочки (спадкоємиці) [PERSON] у заповіті [PERSON] , посвідченому 17.06.2014 державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В. та зареєстрованому в реєстрі за № 2-1207, належить дочці (спадкоємиці) [PERSON] . Позовна заява обґрунтована тим, що в заповіті було помилково вказано прізвище спадкоємиці, як [PERSON] . Це сталося через те, що заявник 06.08.2008 уклала шлюб із [PERSON] (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 06.08.2008), але прізвище не змінювала. [PERSON] цей факт був невідомий. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 лютого 2025 року відкрито провадження по справі за правилами окремого провадження, призначено розгляд справи в судовому засіданні. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] проти задоволення заяви не заперечив. Заінтересована особа приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Кметюк С.А. в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до заповіту, посвідченого 17.06.2014 приватним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В., який зареєстрований в реєстрі за № 2-1207, [PERSON] , все своє майно заповіла сину [PERSON] в 2/3 частках та дочці [PERSON] в 1/3 частці. Згідно з свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Факт родинних стосунків [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.07.1957. 03.09.1977 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . 06.08.2008 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 799. Під час укладення шлюбу прізвище [PERSON] на [PERSON] не змінювала. Як вбачається з матеріалів справи, наявна розбіжність у написанні прізвища спадкоємиці [PERSON] у заповіті та її паспорті. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З досліджених письмових доказів суд дійшов висновку, що неправильне написання прізвища спадкоємця у заповіті, складеному [PERSON] на ім`я [PERSON] замість правильного прізвища « [PERSON] », пов`язане з помилкою (невірним записом), оскільки всі інші її анкетні дані: ім`я, по батькові, збігаються з даними, зазначеними у паспорті заявниці - [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] , яка є також спадкоємцем за заповітом, підтвердила, що в цьому заповіті йдеться про заявницю [PERSON] . Враховуючи те, що в позасудовому порядку виправити вказані розбіжності неможливо, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення таких юридичних фактів, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявника. На підставі викладеного,

Outcome: approved