Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Представник позивача Пушкарьов О.О. звернувся до суду з позовною заявою в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про захист прав споживача та визнання недійсними умов кредитного договору посилаючись на те, що 11.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів`та [PERSON] було укладено Договір позики № 72195287. 26.07.2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Додаткову угоду № 9 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року. Відповідно до умов даного Договору факторингу та Додаткової угоди відбулося відступлення права вимоги в тому числі і за Договором позики № 72195287 від 11.01.2023р., що укладений між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем, що підтверджується Витягом з Реєстру боржників № 8 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021р. Відповідно до Договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника. У відповідності до п.2.1. Договору позики, сума позики складає 7200,00 (сім тисяч двісті гривень нуль копійок) грн. Відповідно до п.2.2. строк позики становить 30 днів. Відповідно до умов викладених в п.2.3. Договору позики, процентна ставка (базова) складає 2,5% в день; знижена процентна ставка становить 1,25% в день; процентна ставка за понадстрокове користування позикою становить 2,70% за день; орієнтовна реальна річна процентна ставка 4715,96%; пеня становить 2,70%/день. Позивач не погоджується із такими умовами Договору позики та просить суд визнати недійсними умови Договору позики щодо нарахування надмірних відсотків та стягнення комісій та штрафних санкцій, в зв`язку з чим і звернувся до суду з даним позовом. 10.01.2025 року представник позивача надав до суду додаткові поясненні у справі вказавши, що позивач в рамках розгляду даної справи звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: 1. Визнати недійними умови Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 72195287 від 11.01.2023 р. щодо встановлення базової процентної ставки у розмірі 2,5 % в день, що становить 912,5 % річних відповідно; зниженої процентної ставки у розмірі 1,25% в день, що становить 456,25 % річних відповідно; процентної ставки за понадстрокове користування позикою у розмірі 2,70% за день, що становить 985,5 % річних відповідно та реальної процентної ставки в розмірі 4715,96 % річних, які викладені в п.2.3 Договору позики. 2. Визнати недійсними умови Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 72195287 від 11.01.2023 р. щодо нарахування споживачу штрафних санкцій у вигляді пені в розмірі 2,70%/день, викладені в п. 2.3 Договору позики. Позивач [PERSON] є військовослужбовцем та починаючи з 22 лютого 2024 року і на сьогоднішній день знаходиться на військовій службі в ЗСУ. Вважає, що нарахування процентів за користування кредитом та штрафних санкцій є безпідставним, а відповідні пункти Кредитного договору підлягають визнанню недійсним. Просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Враховуючи положення ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 11.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів`та [PERSON] було укладено Договір позики № 72195287. 26.07.2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Додаткову угоду № 9 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року. Відповідно до умов даного Договору факторингу та Додаткової угоди відбулося відступлення права вимоги в тому числі і за Договором позики № 72195287 від 11.01.2023р., що укладений між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем, що підтверджується Витягом з Реєстру боржників № 8 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021р. Згідно з п.1 ч.2 ст.\~11, ч.1 ст.\~202 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини, тобто дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Положеннями\~ст. 204 ЦК України\~закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~ст. 203 ЦК України. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті, проте він не є вичерпним. У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 зроблено висновок, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст.\~3, ч. 3 ст.\~509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (п. 2, 3 ч. 3 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірвання або невиконанням ним договору (п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону); встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону); установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору (п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (п. 11, 13 ч. 3 ст. 18 Закону). Згідно ч. 5\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. (ч.ч. 1,2\~ст.1056-1 ЦК України). У відповідності до п.2.1. Договору позики, сума позики складає 7200,00 (сім тисяч двісті гривень нуль копійок) грн. Відповідно до п.2.2. строк позики становить 30 днів. Відповідно до умов викладених в п.2.3. Договору позики, процентна ставка (базова) складає 2,5% в день; знижена процентна ставка становить 1,25% в день; процентна ставка за понадстрокове користування позикою становить 2,70% за день; орієнтовна реальна річна процентна ставка 4715,96%; пеня становить 2,70%/день. Однак, позивач на момент укладення договору був ознайомлений з усіма умовами договору, розумів їх зміст, не заявляв додаткових вимог щодо них, що свідчить про його згоду з умовами спірного договору. Тобто, позивач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставиться. У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341 цс 15 Верховний Суд України наголосив, що\~Закон України «Про захист прав споживачів»\~застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про несправедливість умов кредитного договору чи наявність положень, які б вводили позивача в оману щодо змісту правочину та наслідків його невиконання. Оспорювані позивачем умови договору не суперечать нормам чинного законодавства, а також були погоджені сторонами. Також, умови договору не суперечать вимогам\~Закону України «Про захист прав споживачів», а сам договір укладений у письмовій формі відповідно до вимог\~Закону України «Про електронну комерцію»\~та ч. 2\~ст. 639 ЦК України. Крім того, суду не надано доказів, що відповідач покладає на позивача обов`язок сплачувати борг в більшому розмірі, ніж передбачено Договором. Оскільки сума кредиту є незначною і відповідно позивач, детально ознайомившись з умовами договору, мав змогу зрозуміти, що розмір відсотків на пряму буде залежати від строку за який він поверне кредит, підстави визнавати несправедливими умови договору у суду відсутні. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про безпідставність доводів позивача про порушення положень\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~та про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсними окремих умов спірного кредитного договору.

Outcome: dismissed