Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк») звернулося в суд із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 25.09.2020 у розмірі 12\~476,58 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 25.09.2020 [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 25.09.2020. Положеннями анкети-заяви\~визначено,\~що анкета-заява\~разом з\~умовами,\~тарифами,\~таблицею обчислення\~вартості кредиту\~та паспортом\~споживчого кредиту\~складають договір\~про надання\~банківських послуг.\~Відповідач,\~підписавши анкету-заяву,\~підтвердив,\~що ознайомився\~та отримав\~примірники у\~мобільному додатку\~вищезазначених документів,\~що складають\~договір,\~та зобов`язується\~виконувати його\~умови.На підставі укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 5\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка №\~ [NUMBER] . АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач своєчасно не погашала заборгованість за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що відображено у розрахунку заборгованості за договором. Станом на 30.04.2023 у відповідача прострочення зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п. 5 розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 30.04.2023 направив відповідачу повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим та відповідно до пунктів 5.18, 5.19 кредит став у формі «на вимогу». Відповідно, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 25.08.2024 становить 12\~476,58 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача в примусовому порядку. Враховуючи малозначність справи, ухвалою судді від 06.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. З огляду на предмет спору та для з`ясування усіх обставин справи, ухвалою суду від 04.03.2025 явку представника позивача в судове засідання визнано обов`язковою для надання особистих пояснень по суті спору, зокрема, щодо обставин укладення договору від 25.09.2020 та перерахунку (видачі) відповідачу кредитних коштів, розміру та обґрунтування заявлених позовних вимог. Позивач АТ «Універсал Банк», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не забезпечив явку свого представника в судове засідання та не надав письмових пояснень по справі щодо означених обставин. Водночас, у позовній заяві представник позивача Мєшнік К.І. просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника Позивач АТ «Універсал Банк», проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, та не подав відзив на позовну заяву. З огляду на викладене, враховуючи те, що судом неодноразово відкладалися засідання, однак в судове засідання відповідач повторно не з`явився, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надано, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог статей 280 283 ЦПК України. У зв`язку з неявкою усіх учасників справи, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 25.09.2020 [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 25.09.2020. Відповідно до змісту анкети-заяви до договору про надання банківських послуг відповідач [PERSON] просив відкрити в АТ «Універсал Банк» поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,1% на місяць. Решта умов, передбачених ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначені в договорі та тарифах. Проставлянням власноруч свого підпису під цією анкетою-заявою відповідач підтвердив, що надані ним документи є чинними (дійсними) та наведені вище їх копії відповідають оригіналу. Погодився з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank/Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Окрім того, беззастережно погоджується з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погоджується з тим, що про зміни доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Також визнав, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або Банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису. Надає право та доручає АТ «Універсал Банк» здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у АТ «Універсал Банк» без додаткових його розпоряджень для погашення будь-яких інших його грошових зобов`язань перед АТ «Універсал Банк», що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між ним та Банком. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник АТ «Універсал Банк» вказав, що свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі 5\~000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка №\~ [NUMBER] . Натомість відповідач своєчасно не погашав заборгованість за кредитом та іншими витратами відповідно до умов договору, що потягло за собою прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів. Згідно з розрахунком заборгованості за договором станом на 25.08.2024, який містить лише підпис представника банку, загальний залишок заборгованості [PERSON] за наданим кредитом (тілом кредиту) від 25.09.2020 становить 12\~476,58 грн. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ст. 639 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Так, у пункті 6 заяви-анкети досягнуто згоди щодо використання електронного цифрового підпису. У анкеті-заяві від 25.09.2020 міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку відповідно до умов договору та наведених умов. При цьому, сума кредитного ліміту у цій анкеті-заяві не вказана. Додаток, який би визначав суму кредитного ліміту, інші істотні умови кредитування та про які зазначено в цій анкеті-заяві, до неї не доданий. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги про стягнення заборгованості, посилався виключно на розрахунок заборгованості станом на 25.08.2024, витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Unіversal Bank (далі витяг з Умов), витяг з тарифів за чорною карткою monobank, який містить копію паспорта споживчого кредиту чорної картки monobank та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитом, та, зокрема, саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Доказів того, що саме вказані документи із зазначеною в ній інформацією підписані відповідачем за допомогою його електронного підпису позивачем також не надано, а роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Неведене узгоджується із висновками викладеними у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження №\~6-16цс15). За означених обставин також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України, за змістом якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичної особи, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.monobank.ua/terms) змінювалися самим АТ «Універсал Банк» у період\~з часу виникнення спірних правовідносин (25.09.2020) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (18.11.2024), тобто кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Більше того, надана позивачем редакція Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» була затверджена рішенням Правління банку від 24.11.2021 №\~46, тобто після укладення між сторонами кредитного договору від 25.09.2020. За обставин ненадання підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи, відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів та інші умови кредитування, наданий банком витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В контексті наведеного суд вважає, що витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ\~«Універсал Банк», затверджених рішенням Правління банку від 24.11.2021 №\~46, який наявний в матеріалах справи, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.09.2020, шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді плату за користування кредитними коштами, яка встановлена у формі сплати процентів. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №\~342/180/17. Долучена до позову копія «Паспорту споживчого кредиту Чорної картки monobank» також не приймається до уваги судом та не може вважатись частиною кредитного договору, оскільки форма такого документу носить інформаційний характер. У вказаному вище «Паспорті споживчого кредиту» вказано, зокрема, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту. Слід розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, яка викладена у постанові від 23.05.2022 у справі №\~393/126/20. У постановах від 21.09.2022 у справі №\~381/1647/21, від 07.12.2022 у справі №\~298/825/15-ц, від 25.01.2023 у справі №\~209/3103/21 Верховний Суд послідовно зазначав, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Так, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч.\~2 ст.\~9 цього Закону). Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 755/2284/16-ц. В силу положень\~статей 22-25 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4)\~платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Разом з тим, позивачем у підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за кредитом не долучено жодних доказів, які підтверджують ініціювання переказу позивачем кредитних коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №\~75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином доказом, який підтверджує видачу кредитних коштів та наявність заборгованості клієнта (відповідача), є виписка із відповідного банківського рахунку, проте така виписка в матеріалах справи відсутня. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, сам по собі не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості та її розміру за договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, підтвердження отримання ним кредитних коштів відповідно до укладеного договору позивачем не надано. Вказане узгоджується з постановою Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №\~755/18920/18. На переконання суду, наданий позивачем розрахунок є виключно внутрішнім документом банку, підготовленим його працівниками, та відображає односторонню арифметичну калькуляцію позивача, не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача та не є правовою підставою для стягнення відповідних сум. Суд виходить з того, що на підтвердження позовних вимог щодо наявності у відповідача заборгованості за кредитом, АТ «Універсал Банк» мав можливість додати до позовної заяви документальне обґрунтування кредитної заборгованості, зокрема, фінансові документи щодо перерахування кредитних коштів, виписку по особовому рахунку позичальника та докази відкриття кредитного ліміту та його розміру, на підставі яких, суд мав б можливість перевірити розмір кредитної заборгованості. Проте, під час розгляду справи у суді позивач не надав належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком в силу положень статей 12,\~81 ЦПК України,\~на підтвердження визначеного ним у позові розміру заборгованості. Окрім цього, долучений до позову розрахунок заборгованості містить лише інформацію про розмір, порядок, період нарахування складових заборгованості за період, починаючи з 26.08.2021 по 25.08.2024, а кредитний договір укладено між сторонами 25.09.2020, що позбавляє суд можливості перевірити нараховану заборгованість за спірний період. Будь-яких клопотань про витребування доказів позивачем не заявлено. При цьому, зважаючи на вимоги цивільного процесуального законодавства, зокрема засади змагальності та диспозитивності, суд не вправі за власною ініціативою витребувати докази у позивача. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Відповідно до вимог частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Оцінюючи поведінку та спосіб ведення даної справи позивачем, суд враховує те, що АТ «Універсал\~Банк» є суб`єктом господарювання та професійним учасником ринку банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ, тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком, є вищими, ніж до споживача фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Аналогічна позиція викладена Верховим Судом у постанові від 01.02.2023 у справі № 199/7014/20. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 25.09.2020, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. У зв`язку із відмовою в позові судові витрати до відшкодування позивачу не підлягають (ст.\~141 ЦПК України). Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, а саме 14.04.2025.

Outcome: dismissed