Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

25.02.2025 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.12.2023 року о 16 год. 30 хв. у м. Київ, по провулку Коломийському, сталася дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля марки «MAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля «Nissan» державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] (надалі - Потерпілий). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди між позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УСГ» та [PERSON] (Страхувальник), було укладено?Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів «Доступне КАСКО» № 29-0107- 22-00229 від 26.12.2022 року, згідно з якими позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля «Nissan» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 07.03.2024 року по справі про адміністративне правопорушення № 752/295/24, відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Страхувальник звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 18.12.2023 року. Дана заява була розглянута, а пошкодження автомобіля Потерпілого внаслідок дорожньо- транспортної пригоди було визнано страховим випадком. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилися на основі: Акту огляду пошкодженого транспортного засобу :рахунку №х6014814 від 26.12.2023 року; страхового акту № ДККА-85318 від 27.12.2023 року; розрахунку суми страхового відшкодування від 27.12.2023 року. Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту виплатив страхове відшкодування у розмірі 50 705 грн. 82 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 101768 від 27.12.2023 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «MAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 216935606. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» звернулось до страхової компанії відповідача із заявою № 50155 від 04.01.2023 року на виплату (страхового) відшкодування за полісом № 216935606 за яким страхова компанія відповідача здійснила виплату в розмірі 25 809 грн. 47 коп., згідно платіжного доручення № 27156_00000/e5d7dlc9-449f-4a95-9717-a2656b9d4522 від 01.04.2024 року (страхова виплата з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіль потерпілого), яка не покриває, суму виплати за договором добровільного страхування наземного транспорту № 29-0107-22-00229. За таких обставин відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток повинен відшкодувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «УСГ» різницю між сумою страхового відшкодування сплаченою за договором добровільного страхування наземного транспорту № 29-0107-22-00229 та сумою страхового відшкодування виплаченою за полісом № 216935606, а саме: 50 705 грн. 82 коп. - 25 809 грн. 47 коп. = 24 896 грн. 35 коп. 11.03.2025 року ухвалою суду справу прийнято до свого провадження та прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.12.2023 року о 16 год. 30 хв. у м. Київ, по провулку Коломийському, сталася дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля марки «MAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля «Nissan» державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] (надалі - Потерпілий). Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди між позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УСГ» та [PERSON] (Страхувальник), було укладено?Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів «Доступне КАСКО» № 29-0107- 22-00229 від 26.12.2022 року, згідно з якими позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля «Nissan» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Судом встановлено, що постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 07.03.2024 року по справі про адміністративне правопорушення № 752/295/24, відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Судом встановлено, що страхувальник звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 18.12.2023 року. Судом встановлено, що розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилися на основі: Акту огляду пошкодженого транспортного засобу :рахунку №х6014814 від 26.12.2023 року; страхового акту № ДККА-85318 від 27.12.2023 року; розрахунку суми страхового відшкодування від 27.12.2023 року. Судом встановлено, що позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту виплатив страхове відшкодування у розмірі 50 705 грн. 82 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 101768 від 27.12.2023 року. Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «MAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 216935606. Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» звернулось до страхової компанії відповідача із заявою № 50155 від 04.01.2023 року на виплату (страхового) відшкодування за полісом № 216935606 за яким страхова компанія відповідача здійснила виплату в розмірі 25 809 грн. 47 коп., згідно платіжного доручення № 27156_00000/e5d7dlc9-449f-4a95-9717-a2656b9d4522 від 01.04.2024 року (страхова виплата з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіль потерпілого), яка не покриває, суму виплати за договором добровільного страхування наземного транспорту № 29-0107-22-00229. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій), та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначений у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в України визначені статтею 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини 1 цієї статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Спеціальним законом, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Пунктами 1.4, 1.7 статті 1 Закону визначено, що особами, відповідність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який визначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до ст. 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до абзацу «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспорту пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Враховуючи наведене та положення частини 6 ст. 82 ЦПК України суд дійшов висновку про те, що здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув права зворотної вимоги (регресу) до відповідача, та обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Враховуючи вище наведені факти та положення частини 6 ст. 82 ЦПК України, суд приходить до висновку, що здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув права зворотної вимоги (регресу) до відповідача, а тому з [PERSON] підлягає стягненню виплачена сума страхового відшкодування. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved