Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

27.01.2025 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») звернулося до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №24.04.2024-70000547 від 24.04.2024 в розмірі 9053,18 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір №24.04.2024-70000547, відповідно до умов якого товариство зобов`язалось надати відповідачу кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. За твердженням позивача, відповідно до умов договору кредитор надав позичальнику кредит у розмір 7000 грн на 98 календарних дні. В подальшому, 24.04.2024 року позивач видав відповідачу кредит у розмірі 7000 грн, чим виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Проте, відповідач порушила умови договору щодо повернення кредиту та сплати коштів за користування кредитом у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість по кредиту станом на 30.07.2024 у розмірі 9053,18 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4526,59 грн, процентів у розмірі 2566,59 грн та неустойка 1960 грн. Умов договору\~щодо порядку\~повернення кредитних\~коштів відповідач\~не виконала,\~а тому\~допустила порушення\~зобов`язання.Просить стягнути заборгованість за кредитним договором №24.04.2024-70000547 від 24.04.2024 в розмірі 9053,18 грн та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. Позивач разом із позовною заявою просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, а також висловлено згоду на ухвалення заочного судового рішення, за наявності для того передбачених законодавством підстав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, неодноразово повідомлялася про розгляд справи, що підтверджується поштовим відправленням з відміткою про невручення «адресат відсутній за вказаною адресою», реєстром вихідної кореспонденції Вишгородського районного суду Київської області, трекінгом поштового відправлення Укрпошти, довідкою про доставку СМС повідомлення та оголошенням про виклик до суду, які містяться в матеріалах справи, жодних заяв чи клопотань до суду не подавала, свого представника до суду не направила, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутність не подала. (а.с.27-29, 32-35) Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11.09.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, а також встановлено відповідачу подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до інформації про підтверджене зареєстроване місце проживання, адресою зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] є: [ADDRESS] . (а.с. 23) Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Відповідно до ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, враховуючи, що одночасно існують умови, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 24.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферта) №24.04.2024-70000547 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою відповідач ознайомився згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Правочин підписано одноразовим ідентифікатором Е884. Відповідно до паспорту споживчого кредиту, пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії), заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) відповідачу надано кредит у розмірі 7000 грн на 98 календарних днів з дати надання до 30.07.2024. Процентна ставка є фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1,35% на день, комісія, пов`язана з наданням кредиту 1050 грн, нараховується та обліковується в день видачі кредиту, реквізити належного позичальнику платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним договором 5355-57**-****-1661. (а.с. 14-19) Відповідно до квитанції про електронний переказ коштів №2453715552 від 24.04.2024 позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредит у розмірі 7000 грн. на платіжну картку № [NUMBER] . (а.с. 10) З довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №24.04.2024-70000547 від 24.04.2024 вбачається, що заборгованість відповідача становить 9053,18 грн., яка складається з основного боргу у розмірі 4526,59 грн, процентів у розмірі 2566,59 грн та неустойка у розмірі 1960 грн. (а.с. 7) Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до\~частини першої\~статті 1048\~ЦК України\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Оцінивши докази суд дійшов наступних висновків. Підписавши заявку, що є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), відповідач [PERSON] добровільно погодилася отримати від позивача кредитні кошти, розпоряджатись ними на власний розсуд та повернути у зазначений термін та на зазначених умовах. Вказаний правочин у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. На підставі вищевказаної заявки відповідачу було видано кредитні кошти на платіжну картку № [NUMBER] . Враховуючи,що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості за тілом кредиту, комісією та процентами не виконала, у зв`язку з чим станом на 30.07.2024 утворилася заборгованість в сумі 9053,18 грн, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та заборгованість в сумі 9053,18 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 24.01.2025 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved