Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

26.07.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, яким позивався до [PERSON] .. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що він є власником квартири [ADDRESS] . У квітні 2021 року він виявив, що його квартира була залита водою. 27.04.2021 року комісією у складі працівників ЖЕД - 110 було проведено обстеження квартири з метою виявлення причин і розміру заподіяної йому шкоди. Згідно акту огляду квартири, залиття відбулося внаслідок пошкодження радіатора опалення, який встановлений у квартирі [ADDRESS] , що розташована поверхом вище, власником якої є відповідачка. На його вимогу відшкодувати завдані збитки за наслідками залиття відповідачка відмовилась. У квітні 2022 року знову відбулося залиття його квартири. Відповідно до акту від 20.04.2022 року складеного працівниками ЖЕД - 110, залиття сталося внаслідок пошкодження підводки до радіатора центрального опалення, встановленого в квартирі відповідачки. За наслідками залиття в його квартирі були пошкоджені стеля, стіни та підлога в коридорі, кухні та кімнаті. Віз знову звернувся до відповідачки за відшкодуванням завданих йому збитків, остання відмовилася, посилаючись на відсутність коштів. За його заявою ТОВ «Будресурс-Економія» складено кошторис вартості відновлювальних будівельних робіт, що становить 67 143, 73 грн. Крім того, за наслідками залиття квартири йому було завдано також моральну шкоду, яка виразилась у емоційному стресі, душевних стражданнях,негативних емоціях, переживаннях з приводжу залиття та пошкодження квартири, через що остання стала непридатною для використання без проведення ремонту. Також через залиття було порушено звичайний та розмірений спосіб його життя, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання свого власного часу для вирішення проблем пов`язаних із усуненням наслідків залиття квартири. Просив стягнути з [PERSON] на його користь майнову шкоду в розмірі 67 143, 73 гривень та моральну шкоду в розмірі 5 000, 00 гривень, судові витрати покласти на відповідачку. Провадження у справі було відкрито 29.07.2022 року з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 09.08.2023 року у справі була призначена будівельно-оціночну експертизу на вирішення якої були поставлені питання щодо визначення вартості відновлювального ремонту для усунення пошкоджень, завданих житловому приміщенню - квартирі [ADDRESS] . 28.02.2024 року провадження у справі поновлено за заявою [PERSON] з тих підстав, що ним проведено відновлювальні ремонтні роботи в квартирі до звернення з позовом до суду. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з зазначених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачки та відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали. Відповідачка не заперечувала факт залиття квартири позивача, однак стверджувала, що на час залиття в її квартирі ніхто не проживав, протікання води було між поверхами. Вважає, що залиття сталося не з її вини, як власниці квартири, що розташована поверхом вище над квартирою позивача. Також не погодилася з розміром шкоди, яку просить відшкодувати позивач. Твердження позивача щодо причин залиття та розміру збитків не могла спростувати, оскільки не була проведена експертиза, призначена судом. Вказала, що коли позивач звернувся до неї з приводу залиття, то не заперечувала відшкодувати завдану йому шкоду в розмірі 5 000, 00 гривень. Допитані у судовому засіданні свідки: [PERSON] чоловік відповідачки, котрий підтвердив факт залиття квартири позивача [PERSON] , стверджував, що наслідки залиття не були значними; [PERSON] , котрий винаймав квартиру відповідачки і на прохання останньої у 2021 році забезпечував доступ комісії до квартири, оскільки було залиття сусідів, наслідків залиття у квартирі позивача свідок не бачив. Заслухавши думку учасників судового розгляду справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . (а.с.5). Власником квартири [ADDRESS] , що розташована поверхом вище над квартирою позивача [PERSON] є - [PERSON] (а.с.6). Звертаючись до суду з позовом, позивач [PERSON] вказав суду, що з вини відповідачки, його квартиру було залито водою у квітні 2021 року та у квітні 2022 року, просив суд зобов`язати відповідачку відшкодувати йому школду, завдану наслідками залиття. 27.04.2021 року комісією у складі працівників структурного підрозділу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» ЖЕД - 110: майстра ремонтної дільниці [PERSON] , майстра технічної дільниці [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] проведено візуальне обстеження квартири [ADDRESS] . За результатами обстеження виявлено недоліки: у кімнаті на стелі сліди від залиття бурого кольору (шпалери) S = (1,5 м * 0,5м.), на стінах сліди від залиття бурого кольору S = (0,7 м * 1,7м.). При з`ясуванні обставин комісією встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] сталося за наслідками пошкодження радіатора опалення (баланс мешканця) у вище розташованій квартирі [ADDRESS] . (а.с.7). 20.04.2022 року комісією у складі працівників структурного підрозділу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» ЖЕД - 110: старшого майстра [PERSON] , майстра ремонтної дільниці [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] проведено візуальне обстеження квартири [ADDRESS] . За результатами обстеження виявлено недоліки: у коридорі (6,4 м.кв.) на стелі сліди залиття (шпалери) S = (0,5 м * 1,5м.), на стінах сліди від залиття (шпалери) S = (3м. * 2,5), на кухні (8,1м.кв.) на стелі сліди від залиття (клейове пофарбування) S = (0,3 м * 2 м.), у кімнаті (10м.кв.) на стелі сліди від залиття (шпалери) ) S = (3,4м * 3,0м.)на стінах сліди від залиття (шпалери) S = (1,3м. * 3м) + (0,8м*2,5м) + (3м.*2,5м.), підлога (паркет) намокання паркету (10,2м.кв.). Внаслідок залиття у квартирі відсутнє електропостачання. При з`ясуванні обставин комісією встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] відбулося внаслідок пошкодження підводки до радіатора центрального опалення (баланс мешканця) сталося за наслідками пошкодження радіатора опалення у вище розташованій квартирі [ADDRESS] . (а.с.7). Позивач звернувся до ТОВ «Будресурс-Економія» для визначення вартості відновлювального ремонту його квартири для усунення наслідків залиття. За даними Дефектного акту та локального кошторису на будівельні роботи №02-01-01 на аварійний ремонт квартири у [ADDRESS] договірна ціна відновлювального ремонту зазначеної квартири з урахуванням податку на додану вартість складає 67 143, 73 грн. (а.с.10-17). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичної підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У справах про відшкодування шкоди потерпілі подають докази, що підтверджують факт завдання їм шкоди за участю відповідача, розмір такої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, при цьому обов`язок доведення відсутності своєї вини несе відповідач. Згідно усталеної судової практики при розгляді позовів про відшкодування шкоди необхідно мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними /діями/ і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Встановлено, що факт залиття квартири позивача підтверджений актами від 27.04.2021 року та 20.04.2022 року, що не спростовано відповідачкою. Причиною залиття квартири позивача у зазначених вище актах вказано - пошкодження радіатора опалення та пошкодження підводки до радіатора центрального опалення (баланс мешканця) у вище розташованій квартирі [ADDRESS] . Посилання відповідачки на те, що позивачем не доведено її вину у завданні шкоди позивачу внаслідок залиття його квартири, є безпідставними та не узгоджується із приписами ста. 1166 ЦК України, оскільки цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини особи, яка завдала шкоду (заподіювача шкоди). Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 року у справі № 757/31418/15-ц (провадження № 61-17928св18). Відповідачка не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. У той же час, суд не може врахувати надані позивачем докази на підтвердження розміру матеріальної шкоди, а саме дефектний акт та локальний кошторис на будівельні роботи №02-01-01 на аварійний ремонт квартири у [ADDRESS] , складені ТОВ «Будресурс-Економія» на підставі яких визначено договірну ціну вартості відновлювального ремонту з огляду на наступне. Правилами статей 12, 13 ЦПК України встановлено, що: цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити стаття 264 ЦПК України. Заперечуючи проти позову, представник відповідачки заявив клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої серед іншого поставити питання про визначення суми матеріального збитку, завданого позивачу залиттям його квартири. Таке клопотання представника відповідачки [PERSON] - адвоката Іванчика Р.Б. було задоволено судом і 09.08.2023 року постановлено ухвалу про призначення будівельно-оціночної експертизи на вирішення якої поставлено питання визначити вартість відновлювального ремонту для усунення пошкоджень завданих житловому приміщенню - квартирі [ADDRESS] за наслідками залиття, а також визначення вартості матеріального збитку, завданого залиттям власнику квартири. 28.02.2024 року до суду звернувся позивач [PERSON] з заявою в якій просив не проводити експертизу, виходячи з того, що залиття його квартири відбулося в квітні 2021 року, та через рік у квітні 2022 року , він неодноразово звертався до відповідачки [PERSON] з приводу відшкодування збитків, завданих залиттям на що отримав відмову. Для встановлення вартості відновлювального ремонту його квартири звернувся до ТОВ Будресурс-Економія», якими і було визначено вартість відновлювального ремонту його квартири для усунення наслідків залиття. Після чого у вересні - жовтні 2022 року ним було проведено ремонт . Після проведеного ремонту квартири, здійснити експертизу та встановити розмір матеріального збитку не має можливості, а тому просив не проводити призначену судом експертизу. (а.с.66-67). Ухвалою суду від 28.02.2024 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири поновлено. Отже, позивач [PERSON] , провівши будівельні роботи у своїй квартирі у вересні-жовтня 2022 року усунув наслідки залиття, що мало місце у квітні 2021 та 2022 років з вини відповідачки, що і стало причиною неможливості проведення призначеної судом експертизи за клопотанням відповідачки для визначення матеріального збитку , завданого позивачу залиттям його квартири. Відповідно у такий спосіб відповідачка була позбавлена можливості реалізувати своє право на подання доказів для спростування доказів наданих суду позивачем та підтвердження її заперечень. З огляду на встановлені судом обставини, при визначені розміру відшкодування відповідачкою на користь позивача шкоди, що була завдана за наслідками залиття квартири позивача суд бере за основу розмір шкоди, який визнається відповідачкою, а саме 5 000, 00 гривень. Встановивши доведеним факт залиття квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу, вину відповідачки, яка нею не спростована, що підтверджується актами про залиття від 27.04.2021 року та 20.04.2022 року про причини та наслідки залиття житлового приміщення позивача, та розмір завданої шкоди майну позивача, визнаний відповідачкою, суд доходить висновку про стягнення матеріальної шкоди з відповідачки на користь позивача в розмірі 5 000, 00 гривень. Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні шкоди. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Подібні висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2019 року у справі № 61/8496/15-ц, провадження № 14-154цс19. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Вину у завданні шкоди позивачу внаслідок залиття його квартири, відповідачка належними та допустимими доказами не спростувала. Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Щодо стягнення моральної шкоди на користь позивача, суд доходить наступних висновків. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд, вирішуючи позовну вимогу про відшкодування позивачу моральної шкоди враховує те, що в ході судового розгляду справи знайшов своє підтвердження факт пошкодження належної позивачу квартири, що є наслідком її залиття. Так, позивач тривалий час був позбавлений можливості вести звичайний спосіб життя, вільно користуватися житловим приміщенням, бо відповідачка вчинила протиправну бездіяльність та ухилилася від добровільного вирішення спору. Тому, відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка була визнана винною в спричиненні шкоди, тобто відповідачем. У постанові Верховного Суду від 09.11.2022 року у справі № 212/7628/21 (провадження № 61-7265св22) зазначено, що «виходячи з положень ст. ст. 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди, в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи, незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (п. 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі № 216/3521/16-ц)». Суд вважає, що розмір моральної шкоди, заявлений позивачем до відшкодування у 5 000,00 грн., є обґрунтованим, а тому з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, доходить висновку, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 5 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з чим відповідна позовна вимога підлягає задоволенню. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). З огляду на викладене вище, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, підлягають частковому задоволенню судом. За правилами ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідачки [PERSON] на користь держави судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial