Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У березні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої, заборгованість за кредитним договором в розмірі 13 467,95 грн. та судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що [PERSON] звернулася до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 25 грудня 2020 року [PERSON] уклала з банком кредитний договір № АВН0СТ155101608923584719, щодо надання їй кредиту у розмірі 10 000,00 грн. строком на 36 місяців (тобто до 24.12.2023 року) зі сплатою процентів у розмірі 50% щорічно. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з умовами та правилами обслуговування фізичних осіб, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту становить кредитний договір, що підтверджується простим електронним підписом у заяві. Позивач зазначає, що свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Натомість [PERSON] , свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку із чим станом на 25 березня 2025 року має заборгованість в розмірі 13 467,95 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 8 422,86 грн., заборгованості за процентами 5 045,09 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі у розмірі 2 422,40 грн. Процесуальні дії суду Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2025 року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В. Згідно відповіді № 1229386 від 25 березня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Березівського\~районного суду\~Одеської області\~від 25\~березня 2025\~року позовну\~заяву було\~залишено без\~рухута надано строк для усунення недоліків. 27 березня 2025 року позивач АТ «Акцент-Банк» усунув недоліки, зазначені в ухвалі судді від 25 березня 2025 року, а саме надав підтвердження надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 27 березня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Відповідач в судовому засіданні 15 квітня 2025 року позовні вимоги визнала та погодилась з ними в повному обсязі. Фактичні обставини справи Акціонерне товариство «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Акцент-Банк», відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 30 вересня 2022 року, яким змінено організаційно-правову форму та назву позивача з ПАТ «Акцент-Банк» на АТ «Акцент-Банк», про що зазначено у п. 1.1 Статуту АТ «Акцент-Банк». 25 грудня 2020 року [PERSON] уклала з банком кредитний договір №АВН0СТ155101608923584719, щодо надання їй кредиту у розмірі 10 000,00 грн. строком на 36 місяців (тобто до 24.12.2023 року) зі сплатою процентів у розмірі 50% річних. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з умовами та правилами обслуговування фізичних осіб, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту становить кредитний договір, що підтверджується простим електронним підписом у заяві. Суд зазначає, що відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 25 березня 2025 року має заборгованість в розмірі 13 467,95 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 8 422,86 грн., заборгованості за відсотками по користуванню кредитом 5 045,09 грн. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини 1 статті 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до частини 2 статті 76\~ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Судом враховано, що АТ «А-Банк» свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором від 25 грудня 2020 року виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконувала, у результаті чого станом на 25 березня 2025 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, а саме заборгованості за кредитом становить 13 467,95 грн. Наявність заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за договором № АВН0СТ155101608923584719 від 25 грудня 2020 року. Судом враховано, що у матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, поданий позивачем, при цьому відповідачем не надано суду заперечення з приводу відсутності у неї заборгованості. Крім того, відповідачем не надано суду свого розрахунку та/або документів на підтвердження відсутності у неї заборгованості. З огляду на зазначене, суд вважає поданий позивачем розрахунок заборгованості належним доказом, оскільки такий не спростовано відповідачем. При цьому випискою по кредиту, виданої на ім`я [PERSON] , встановлено, що за період з 25.12.2020 по 24.03.2025 року вона активно користувалася кредитними коштами, наданими АТ «Акцент-Банк». Загальний розмір заборгованості 13 467,95 грн. У постанові Верховного Суду від 12 грудня 2024 року у справі № 298/825/15-ц (провадження № 61-998св24) зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. У постанові Верховного Суду від 03 грудня 2024 року у справі № 487/6342/18 (провадження № 61-2433св24) зазначено, що обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконує, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, на день винесення судом рішення, жодного доказу оплати відповідачем на рахунок позивача заборгованості в повному обсязі чи її частини за вищевказаним кредитом, суду не надано, позов підлягає частковому задоволенню. Під час ухвалення судового рішення судом також враховано, що в судовому засіданні 15 квітня 2025 року [PERSON] визнала обставину укладення кредитного договору, обставину отримання кредитних коштів, часткове погашення кредитної заборгованості. При цьому відповідачкою визнано позовні вимоги, а саме суму заборгованості, яку просить стягнути позивач. З врахуванням вищевикладеного, а також зважаючи на те, що відповідач порушила умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилялась від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №АВН0СТ155101608923584719 від 25 грудня 2020 року у розмірі 13 467,95 грн. Щодо розподілу судових витрат Згідно із статтею 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ураховуючи зазначене, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати за сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved