Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Старовижівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований\~тим,\~що [INFO] померла\~мати позивача\~-\~ [PERSON] ,\~після смерті\~якої відкрилася\~спадщина,\~до складу\~якої,\~крім іншого\~майна,\~увійшов житловий\~будинок з\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~що знаходяться\~по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт відповідно до якого зазначене нерухоме майно заповіла позивачу. Вказуючи, що він у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] , однак нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, просить визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування. Сторони у підготовче засідання не з`явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Старовижівської селищної ради подав заяву, в якій вказує, що позов визнає та просить справу розглядати за його відсутності. Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 10) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок, збудований у 1976 році, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю (а.с. 13). Згідно з ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п.п. 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), який набрав чинності з 01.01.2004 р., цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, до спірних правовідносин щодо питань про прийняття спадщини слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс 1963 р. За змістом ст.ст. 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За життя [PERSON] склала два заповіти щодо належного їй майна. Відповідно до заповіту, посвідченого Старогутівською сільською радою Старовижівського району Волинської області 07.03.2000 року, [PERSON] жилий будинок, надвірні будівлі, які розташовані в с. Стара Гута Старовижівського району Волинської області, земельний і майновий паї заповіла своєму сину - [PERSON] , який проживає в с. Стара Гута Старовижівського району Волинської області (а.с. 11). Зі змісту довідки Старогутівської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 23.01.2002 року видно, що позивач прийняв спадщину після [PERSON] (а.с. 34). Позивач [PERSON] народився [INFO] ,\~проживає вс.\~Стара Гута та є сином спадкодавця [PERSON] , що підтверджується паспортом громадянина України, свідоцтвам про народження (а.с. 6-7, 9). З огляду на вказане, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном [PERSON] і відповідно до положень\~ст.549 ЦК УРСР\~є таким, що прийняв спадщину після смерті останньої. Постановою нотаріуса від 29.01.2025 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок (а.с. 12). Наведені обставини справи підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 143/2000 до майна померлої [PERSON] (а.с. 29-37), з яких також видно, що 05.08.1999 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] внуку [PERSON] , який у встановлений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , немає. Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved