Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Ухвалено стягнути з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова фінанс» заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику № 2963770224 від 07.02.2024 року у загальному розмірі 17\~500 гривень, а також сплачений позивачем судовий збір у розмірі пропорційному до часткового задоволення заявлених позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] Калінін С.К., скориставшись системою «Електронний суд» подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача ТОВ «Іннова фінанс» на користь відповідача [PERSON] витрат на правничу допомогу у розмірі пропорційному до часткового задоволення заявлених позовних вимог - 6\~313,25 гривень. У судове засідання представник відповідача [PERSON] Калінін С.К. який належним чином повідомлений про час, дату і місце розгляду справи, не з`явився. Представник позивача ТОВ «Іннова фінанс» Чуча С.О., у судове засідання не з`явилася, однак, скориставшись системою «Електронний суд», подала заяву, за змістом якої заперечує проти ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вважає такі витрати необґрунтованими, неспівмірними з виконаними послугами адвоката та ставить під сумнів належність долучених доказів про оплату таких послуг. У цій же заяві представник позивача просить проводити розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у відсутності представника ТОВ «Іннова фінанс». Правовими нормами ч. 4 ст.\~270\~ЦПК України визначено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що наявні підстави для ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного. Частиною 3 ст. 270 ЦПК України встановлено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Тлумачення положень ст. 270 ЦПК України дає змогу дійти висновку, що додаткове рішення засіб усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Так, відповідно до п. 3 ч. 1ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з ч.ч. 1-6 ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Згідно позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові КЦС ВС від 09.06.2020 року у справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Колегія суддів Верховного Суду у постанові від 16 квітня 2020 року у справі №727/4597/19 зазначає, що\~статтею 134 КАС України\~не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Між адвокатом Калініним Сергієм Костянтиновичем, що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2212 від 26.06.2018 року та [PERSON] укладений договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 30.12.2024 року. Відповідно до умов додатку №1 даного договору клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі 8000 гривень. Для підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги адвокатом Калініним С.К. надано договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 30.12.2024 року, додаток №1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 30.12.2024 року, яким визначено розмір гонорару, рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди) та копії платіжних інструкцій № 228453190 та №231564709 про оплату послуг згідно договору від 30.12.2024 року. Суд звертає увагу, що твердження представника позивача ТОВ «Іннова фінанс» Чучі С.О. про те, що в результаті перевірки платіжних інструкцій про оплату послуг адвоката у сервісі - «Перевірка документів ПриватБанку», а також за допомогою Державного сервісу перевірки квитанцій за посиланням, шляхом пошуку платіжних інструкцій за кодом для перевірки документів, зазначеному у їхньому правому нижньому кутку «JSV5BQ417C4V178S6TU», «JSVUCQBJ5KIR2U4LKDN», було отримано відповідь, що платіжних інструкцій за вищевказаними номерами (кодами) не знайдено (помилка пошуку квитанцій), не відповідає дійсності. Так, судом здійснено перевірку долучених платіжних інструкцій за кодами для перевірки «JSV5BQ417C4V178S6TU», «JSVUCQBJ5KIR2U4LKDN» за посиланням https://privatbank.ua/check та заповнивши параметри пошуку, зазначивши тип документа «довідки/виписки», код документа - «JSV5BQ417C4V178S6TU» або «JSVUCQBJ5KIR2U4LKDN» перевірку буде пройдено успішно, а платіжні інструкції є можливість завантажити. Поряд з цим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Беручи до уваги вищенаведене, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved