Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що з 07 вересня 2022 року перебуває з відповідачем в шлюбі. Спільних дітей від даного шлюбу вони не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них з відповідачем відсутні спільні інтереси. Вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, між ними відсутнє взаєморозуміння. Втрачено почуття любові та поваги один до одного. З березня 2024 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Фактично шлюб припинив існування. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Тому позивач просила шлюб розірвати. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 19 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні сторони суду не надавали. Відзиву на позов відповідач не подав. Інші заяви по суті справи та клопотання від учасників справи до суду не надходили. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі. Пояснила, що вважає неможливим примирення з відповідачем. Її рішення про розірвання шлюбу є виваженим і остаточним. Проти клопотання відповідача про надання терміну на примирення вона заперечує, оскільки це нічого не змінить. Просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому зсідання проти позову заперечив. Пояснив, що він вважає можливим примирення з дружиною. Тому просить надати їм термін на примирення тривалістю шість місяців. Суд, заслухавши позивача та відповідача, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 07 вересня 2022 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 07 вересня 2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач в позовній заяві просить шлюб розірвати, зазначає, що на примирення вона не згодна. На час розгляду справи позов вона підтримує. В судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Оскільки позивач категорично не бажає перебувати в шлюбі з відповідачем, примушування її до подальшого перебування в даному шлюбі суперечитиме приписам ч. 1 ст. 24 СК України. Суд бере до уваги значну тривалість окремого проживання сторін, за їх поясненням близько року з березня 2024 року. Суд враховує, що за час окремого проживання відповідач намагався помиритися з позивачем, але примирення не досягнуто. Позивач і надалі підтримує позовні вимоги про розірвання шлюбу. Наполягає на розірванні шлюбу. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд бере до уваги, що з дня звернення позивача з позовом до суду 17 лютого 2025 року і на час розгляду справи свого ставлення до предмету розгляду позивач не змінила, не зважаючи на вжиті відповідачем заходи до примирення з нею, позов про розірвання шлюбу підтримує, шлюб просить розірвати. Таким чином протягом тривалого часу намір позивача розірвати шлюб є незмінним. З цього суд робить висновок про впевненість позивача в своєму бажанні шлюб розірвати. Тому надання терміну на примирення, як того просить відповідач, носитиме лише формальний характер та не призведе до примирення подружжя. Відповідно, клопотання [PERSON] про надання терміну на примирення задоволенню не підлягає. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України ш люб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на відносини, що виникли між сторонами, відсутність згоди позивача на примирення з відповідачем, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Вказана вимога також підлягає до задоволення.

Outcome: approved