Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Представниця [PERSON] адвокат Слободяник Н.С. звернулась до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в якій просила встановити юридичні факти : спільного проживання однією сім?єю заявниці з чоловіком [PERSON] , померлим [INFO] з дня реєстрації шлюбу 25.11.1978 р. по день смерті останнього [INFO] та перебування на утриманні чоловіка, що потрібно заявниці для отримання пенсії по втраті годувальника, оскільки її особистого доходу не вистачає на повноцінне харчування, лікування, сплату комунальних послуг та інші побутові потреби, а пенсія померлого чоловіка була для неї постійним та основним джерелом і засобом існування через її мінімальну пенсію за віком, в чому було відмовлено заявниці рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області № 914270169281 від 28.11.2024 р. через реєстрацію подружжя [PERSON] за різними адресами та відсутністю доказів сумісного проживання заявниці разом з годувальником (померлим чоловіком). Ухвалою суду від 25.12.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні. Заявниця в судове засідання не з?явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, особисто під розписку, причини неявки не повідомила, надіславши до суду письмове клопотання, в якій повністю підтримала доводи своєї заяви про встановлення фактів спільного проживання з чоловіком та перебування на його утриманні, які просила задовольнити та слухати справу за її відсутності (а.с. 103,118). Представники ГУ ПФУ в Донецькій, Вінницькій та Одеській областях в судове засідання не з?явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, зворотними поштовими повідомленнями, причини неявки суд не повідомили, надіславши на електронну адресу суду заяви про слухання справи за їх відсутності (а.с. 95-101,104-117). Враховуючи, що судове засідання відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, заявниця, яка є громадянкою України, є внутрішньо переміщеною особою з Донецької області, що підтверджується копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №\~5125-7002166620 від 25.11.2024 р. та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Однак, фактичне місце проживання заявниці після переміщення: [ADDRESS] (а.с. 13-17). 25.11.1978 р. [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) зареєстровано шлюб з [PERSON] , з присвоєнням їй прізвища після державної реєстрації шлюбу [PERSON] , про що був зроблений актовий запис за № 865, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.11.1978 р. (а.с. 21). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 25). Померлий чоловік заявниці [PERSON] був громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України, виданий 18.11.2021р., виданий органом 1444. Реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] (а.с. 18-20). З моменту одруження заявниця [PERSON] та її чоловік [PERSON] проживали однією сім`єю та вели спільне господарство, тобто у розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, маючи взаємні права, бюджет та обов`язки. У шлюбі народилось троє дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 25.10.1979 р., серії [NUMBER] від 22.09.1981р., серії [NUMBER] від 25.05.1985 р. (а.с. 22-24). Чоловік заявниці [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання № 4362 від 26.11.2021р. (а.с. 20). Проте фактично, подружжя до жовтня 2024 р. проживало та вело спільне господарство разом в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить їм на праві спільної часткової власності належить житловий будинок, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 209984476 від 23.05.2020 р. (а.с. 28). На підтвердження факту фактичного проживання за вказаною адресою та утримання дружини, зокрема, надано копію довідки Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 15.11.2024р. (вих. №01-09/481), від 02.12.2024 р. (вих. № 01-09/533), згідно яких [PERSON] та [PERSON] дійсно фактично мешкали за адресою: [ADDRESS] , до жовтня 2024р., та сплачували комунальні послуги за вказаною адресою, зокрема за послуги енергопостачання ТОВ\~«Донецькі енергетичні послуги», за послуги газопостачання ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». При чому, на чоловіка заявниці [PERSON] були оформлені особові рахунки за вказаною адресою домогосподарства та рахунки до сплати виставлялися на його ім`я та оплачувались ним (а.с. 29,34-35). Подружжя були зареєстровані в одного й того ж самого сімейного лікаря [PERSON] в КП «Центр первинної медико санітарної допомоги» Покровської міської ради Донецької області), що підтверджується копіями декларацій № 0001-ТМ29-37АО, №0001-7239-37ОА від 13.10.2023\~р. (а.с. 36-37). Так, чоловік заявниці [PERSON] працював на шахті робітником різних гірничих спеціальностей, мав великий підземний стаж та отримував підвищену заробітну плату, яка була основною складовою їх сімейного бюджету, тоді як заробітна плата заявниці [PERSON] складала незначну частину у бюджеті родини (а.с. 38-56). Факт трудової діяльності у порівнянні з чоловіком підтверджується копією трудової книжки заявниці [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 57-64). Чоловік заявниці [PERSON] з 14.12.2021 р. отримував пенсію, отримавши трудове каліцтво, був особою з інвалідністю ІІІ групи, що вбачається зі змісту його пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 14.12.2021\~р. (а.с. 27). Заявниця отримує пенсію за віком з 13.04.2011 р., що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , розмір якої вочевидь є значно нижчим, ніж пенсія чоловіка (а.с. 26). Згідно довідки заступника начальника відділу обслуговування № 5 (сервісного центру) від 12.12.2024р., до прикладу, у період з липня 2024р. до листопада 2024р. розмір пенсії [PERSON] складав 23610 грн. щомісяця, тоді як розмір пенсії заявниці становив 2361 грн., що підтверджується копією довідки про доходи № 3991 119231371929 від 12.12.2024 р. Відтак, розмір пенсії [PERSON] у 10 разів перевищує розмір пенсії заявниці, що підтверджується копіям довідок органу ПФУ від 12.12.2024р. (а.с. 65,66). У жовтні 2024 року у зв`язку з загостренням військових дій, подружжя вимушено було переміститися до м. Одеси, де [PERSON] у зв`язку з важким захворюванням потрапив до лікарні у м. Одесі, де протягом трьох тижнів перебував у реанімації та помер [INFO] , про що 04.11.2024 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) складено актовий запис № 8199, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.11.2024 р. (а.с. 25). До останнього дня життя, заявниця, як дружина [PERSON] була поряд з чоловіком, в тому числі одержала прах чоловіка після його смерті, на підтвердження чого надається довідка КП\~«Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування Одеський крематорій» від 06.11.2024р. (вих. №\~16211) (а.с. 67). Протягом тривалого часу та до своєї смерті чоловік заявниці - [PERSON] отримував пенсію, що у 10 разів перевищує розмір пенсії [PERSON] , тому суд дійшов висновку, що пенсія чоловіка заявниці - [PERSON] була основним джерелом доходу їх сім`ї. На вказані грошові кошти купувалися продукти харчування, одяг, ліки, сплачували комунальні послуги та інші побутові й житлові потреби (а.с. 87-91). Після смерті чоловіка та отримання відповідних документів щодо смерті чоловіка, 20.11.2024 року заявниця звернулася до органу Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою аби оформити пенсію по втраті годувальника та отримувати пенсію чоловіка, в чому їй було відмовлено рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у перерахунку пенсії № 914270169281 від 28.11.2024\~р. в перерахунку пенсії у зв`язку з переходом на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з реєстрацією подружжя [PERSON] та [PERSON] за різними адресами та відсутністю документу, що підтверджує сумісне проживання разом з годувальником - померлим чоловіком заявниці [PERSON] (а.с. 68-69). Встановлення даного факту Заявниці необхідно для отримання пенсії по втраті годувальника, оскільки її особистого доходу не вистачає на повноцінне харчування, лікування, сплату комунальних послуг та інші побутові потреби, а пенсія чоловіка була постійним та основним джерелом засобів для її існування. Згідно п.п. 1,6, ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім?я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженням цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст.\~37\~Закону України\~«Про пенсійне\~забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Статтею 10\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» передбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п. 8постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Згідно п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України\~"Про\~загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування" за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. Відповідно до п.2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25листопада 2005року №22-1 (зі змінами та доповненнями) до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (пункт 2.11. Порядку). Отже, Порядком передбачено встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого годувальника, у разі неможливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. На підставі ст.\~36\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно зі ст.\~38\~Закону України\~«Про пенсійне\~забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має юридичне значення для переходу на пенсію у разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Згідно із роз`ясненнями які містяться в п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. А ні отримання непрацездатною особою пенсії, а ні її окреме проживання від годувальника не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Відповідно до\~ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Крім того, даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другої\~статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Верховний Суд у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17 виснував, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Тобто якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У постанові від 18 січня 2024 року в справі №560/17953/21 (провадження № 11-150апп23)Велика Палата Верховного Суду наголосила, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічні за змістом висновки зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постановах від 05 червня 2024 року всправі № 557/1535/23(провадження № 61-1723св24), від 24 квітня 2024 року в справі № 694/2318/23 (провадження № 61-2911св24), від 08 травня 2024 року в справі № 214/4921/23 (провадження № 61-15863св23) та інших. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Устатті 36 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» - визначено умови призначення пенсії у зв?язку з втратою годувальника. За вимогами цієї статті пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім?ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім?ї особи, якій відповідно доЗакону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин`надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім?ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженимПостановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, визначено, які документи надаються до заяви про призначення пенсії в зв`язку з втратою годувальника такі документи. До заяви про призначення пенсії у зв?язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2,3 пункту 2.1 цього розділу. Також надається, зокрема, документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Тобто у будь-якому випадку переживший з подружжя, який виявив бажання отримувати пенсію у зв?язку з втратою годувальника - зобов?язаний подати документи на підтвердження перебування його на утриманні померлого годувальника. У пункті 2.11 зазначеного Порядку закріплено, що у разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Чинне законодавство не містить обов`язкового позасудового порядку підтвердження вказаного юридичного факту. У даній справі заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання та її перебування на утриманні чоловіка до дня смерті останнього, оскільки рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області № 914270169281 від 28.11.2024 р. було відмовлено заявниці їй у призначенні пенсії в разі втрати годувальника через реєстрацію подружжя [PERSON] за різними адресами та відсутністю доказів сумісного проживання заявниці разом з годувальником (померлим чоловіком) (а.с. 68-69). Таким чином, суд враховує, що необхідність встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні чоловіка до смерті останнього необхідно заявниці для призначенні пенсії в разі втрати годувальника, і саме у зв`язку з тим, що заявниця не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує такий факт, вона звернулася до суду в порядку окремого провадження разом із заявою про встановлення факту і подала докази на підтвердження того. Суд вважає, що в даному випадку відсутній спір про право, а саме право на перерахунку пенсії відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», а саме про перехід на пенсію по втраті годувальника, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду, яка викладену у постанові від 11.09.2024 року у справі № 336/1098/24. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім?ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. З огляду на зазначене, оскільки допомога, яка надавалась заявниці була для неї хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви. Така ж позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року №592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17. За таких обставин, оскільки встановлення даного юридичного факту необхідно заявниці для подальшого належного оформлення права на пенсію у зв?язку із втратою годувальника, не пов?язаність встановлення цього юридичного факту із подальшим вирішенням спору про право, враховуючи відсутність у заявника можливості встановити даний юридичний факт або усунути недоліки, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог заяви окремого провадження, а отже і про можливість її задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved