Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №3274586 від 13.11.2022 в розмірі 36\~802,70 грн та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13.11.2022 між ТзОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3274586, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 5\~500 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору. Загальна сума заборгованості відповідача становить 36\~802,70 грн. 13.09.2023 між ТзОВ "Лінеура Україна" та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №ККЛУ-13092023, згідно якого позивач отримав право грошової вимоги до відповідача. З врахуванням вищенаведеного, просить позов задоволити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09.01.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону №675-VIII). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Судом встановлено, що 13.11.2022 між ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3274586 /а.с. 12-21/. Відповідно до п.1.1 даного договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення паролю входу до особистого кабінету. Відповідно до п. 1.2, 1.3, 1.4 договору передбачено, що сума кредиту складає 5 500 грн, строк кредиту - 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день, знижена процентна ставка становить 1,99 % в день. Відповідно до п. 9.9. договору передбачено, що підписуючи цей договір, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТзОВ "Лінеура Україна", розміщені на веб-сайті, повністю приймаючи умови кредитного договору, та підтвердив, що повністю розуміє, погоджується з ними та зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Вищевказаний договір №3274586 від 13.11.2022 та додаток №1 до такого підписані [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором К055. Також на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором К055 /а.с. 22-23/. Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене,\~судом встановлено,\~що між ТзОВ «Лінеура\~Україна» та [PERSON] був укладений кредитний договір та між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідач отримав кредит у сумі 5 500 грн на свою платіжну карту [NUMBER] , номер транзакції в системі ТзОВ «Лінеура Україна» - 32745861668372925, призначення платежу: зарахування на картку, що підтверджується листом ТОВ «Пейтек Україна» від 04.03.2024 /а.с. 24/. Відповідно до частини 1 статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Разом з тим, відповідачем не оспорено того факту, що ним від ТзОВ «Лінеура Україна» були одержані кошти в розмірі 5 500 грн. Зважаючи на те, що [PERSON] не виконав належним чином умови кредитного договору №3274586 від 13.11.2022, у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 13.09.2023 становить 36\~802,70 грн: 5\~500 грн тіло кредита, 31\~302,70 грн проценти за користування кредитом /а.с. 31-36/. Судом також встановлено, що 13.09.2023 між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №ККЛУ-13092023 за умовами якого ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» передає грошові кошти в розпорядження ТзОВ «Лінеура Україна» за плату, а ТзОВ «Лінеура Україна» відступає ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами /а.с. 37-40/. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №ККЛУ-13092023 від 13.09.2023 ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 3274586 від 13.11.2022 /а.с. 41/. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Як встановлено ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору № 3274586 від 13.11.2022, що був укладений між первісним кредитором ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] 24.12.2024 позивачем було направлено [PERSON] досудову вимогу щодо сплати заборгованості в розмірі 36\~802,70 грн, однак, як встановлено судом, та не спростовано відповідачем, вимоги позивача по сьогодні є невиконаними /а.с. 44/. Суд визнає, що невиконанням умов договору порушені права нового кредитора у зобов`язанні, тому позивач має право вимагати повернення у [PERSON] заборгованості в загальному розмірі 36\~802,70 грн, з яких: 5 500 грн заборгованість за сумою позики, 31\~302,70 грн заборгованість за процентами у межах строку дії договору, у відповідності до розрахунку, наданого позивачем. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2\~422,40 грн понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved