Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Керівник Хустської окружної прокуратури Зовдуна Сергія Петровича в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації (Закарпатської обласної військової адміністрації) звернувся до суду з позовом до Хустської районної державної адміністрації (Хустської районної військової адміністрації), [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство « Ліси України» в особі Філії « Хустське лісове дослідне господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства « Ліси України»\~ про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою . Позовні вимоги вмотивовані тим, що Хустською окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених статтею 131-1 Конституції України та статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», виявлено факт порушення вимог земельного та лісового законодавства, допущений під час відведення земельних ділянок за рахунок земель лісогосподарського призначення, які знаходяться у Хустському районі Закарпатської області. Встановлено, що Розпорядженням голови Хустської районної державної адміністрації від 07.02.2005 № 42 «Про надання в довгострокову оренду земельних ділянок природних пасовищ для випасання худоби громадянам на території Вишківської селищної ради», представнику [PERSON] надано в довгострокову оренду земельну ділянку площею 25,1538 га природних пасовищ для випасання худоби із земель запасу на території Вишківської селищної ради, за межами населеного пункту терміном на 20 років. На підставі цього розпорядчого акту, 12.03.2006 між Хустською\~ районною державною адміністрацією та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки для випасання худоби загальною площею 19,3201 га, строком на 20 років. Договір зареєстровано в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі ЗРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» 12.03.2006 за №2125355303:04:06:0711:00001. Згідно з даними поземельних книг, земельним ділянкам, наданим в оренду [PERSON] присвоєно кадастрові номери 2125355303:01:002:0087 площею 2,280 га, 2125355303:01:002:0088 площею 1,8619 га,\~\~ 2125355303:01:015:0086 площею 8,0359 га, 2125355303:01:002:0089 площею 0,3957 га, 2125355303:01:002:0090 площею 0,1267 га та 2125355303:01:002:0092 площею 6,6199 га. Слід зазначити, що відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру, на даний час земельна ділянка з кадастровим номером 2125355303:01:002:0088, площею 1,8619 га перебуває у комунальній власності на підставі розпорядження Хустської РДА №42 від 07.02.2005. Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, будь-які речові права щодо вказаної земельної ділянки не зареєстровано. Однак, за результатами опрацювання відомостей Публічної кадастрової карти України та порталу «карта лісів України», земельна ділянка за кадастровим номером 2125355303:01:002:0088, площею 1,8619 га, для випасання худоби, розташована на території Вишківської селищної ради, урочище «Кіблер-Ботошов кут» Хустського району Закарпатської області, накладається на землі лісогосподарського призначення ДП «Хустське ЛДГ». Разом з тим, відповідно до змісту листа філії «Хустське лісове дослідне господарство» ДП «Ліси України» від 03.05.2024 №261/21.30-2024 встановлено, що вищеописана земельна ділянка сформована із земель державної власності за рахунок земель лісогосподарського призначення виділу 5, 7, 9 кварталу 6 Вишківського лісництва, що перебувають у постійному користуванні державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Ліси України» в особі філії Хустське лісове дослідне господарство». Також, інформація про накладення вищезгаданої земельної ділянки на земельні ділянки державного лісового фонду підтверджується листом ВО «Укрдержліспроект». Зокрема, окружною прокуратурою, 18.04.2024 надіслано вимогу на адресу Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» Державного агентства лісових ресурсів України, яким у відповіді № 03-502 від 29.04.2024 підтверджено приналежність спірної земельної ділянки до державного лісового фонду, а також додано фрагменти картографічних матеріалів з нанесеними межами земельних ділянок лісового фонду. Опрацюванням вказаного листа та картографічних матеріалів встановлено, що вказана земельна ділянка накладається на землі лісового фонду кварталу 6 Вишківського лісництва ДП «Хустське лісове господарство» за матеріалами лісовпорядкування 2021 року. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, який було викладено у постановах від 13.11.2019 у справі №361/6826/16, від 06.07.2022 у справі №372/1688/17, відомості щодо розташування земель лісового фонду, надані ВО «Укрдержліспроект», як єдиним на території України суб`єктом, що виконує лісовпорядні роботи, є належними, оскільки об`єднання володіє інформацією про лісовпорядкування. Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, що викладені у постановах від 24.12.2014 у справі №6-212цс14 та від 27.01.2015 у справі №21-570а 14, саме планово-картографічні матеріали є належними правовстановлюючими документами на право постійного користування і являлись основою для організації ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів постійними лісокористувачами. Так, за наказами Державного агентства лісових ресурсів України № 876 від 28.10.2022 «Про припинення державного підприємства «Хустське лісове дослідне господарство та затвердження складу комісії», від 16.01.2023«Про затвердження передавального акту державного підприємства «Хустське лісове дослідне господарство» - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» визначено правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства «Хустське лісове дослідне господарство». Право постійного користування ДП «Ліси України» (як правонаступника ДП «Хустське лісове дослідне господарство») землями лісогосподарського призначення у кварталі 6 Вишківського лісництва філії «Хустське лісове дослідне господарство» підтверджується державним актом на право постійного користування землею І-ЗК №000382 від 16.04.1997. Статтею 34 Лісового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачалось, що державні органи та постійні лісокористувачі, які здійснюють планування, організацію, ведення лісового господарства і використання лісових ресурсів, з урахуванням господарського призначення лісів і природно-кліматичних умов, зобов`язані забезпечувати: збереження лісів, охорону їх від пожеж, захист від шкідників і хвороб; посилення водоохоронних, захисних, кліматорегулюючих, санітарно-гігієнічних, оздоровчих та інших\~ корисних властивостей лісів з метою охорони здоров`я людей і поліпшення навколишнього природного середовища; безперервне, невиснажливе і раціональне використання лісів для планомірного задоволення потреб виробництва і населення в деревині та іншій лісовій продукції; розширене відтворення, поліпшення породного складу і якості лісів, підвищення їх продуктивності; раціональне використання земельних ділянок лісового фонду; підвищення ефективності лісогосподарського виробництва на основі єдиної технічної політики, досягнень науки і техніки. Згідно ст. 35 цього Кодексу, організація лісового господарства передбачає: ведення державного обліку лісів; поділ лісів за групами та віднесення до категорій захисності; виділення господарських частин (експлуатаційні, водоохоронні, захисні тощо), господарств\~ (хвойні,\~ твердолистяні, м`яколистяні тощо), господарських секцій (високопродуктивні, середньопродуктивні, низькопродуктивні, плантаційні тощо); встановлення віку стиглості лісу, способів рубок і відтворення лісових насаджень, норм використання лісових ресурсів; визначення системи заходів щодо охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів; здійснення інших\~ організаційно-технічних\~ заходів\~ згідно з основними вимогами щодо ведення лісового господарства і використання лісових ресурсів, визначеними законодавством України. Згідно приписів ч.1 ст. 93 та ч. 2 ст. 94 Кодексу, з метою належної організації вказаної роботи здійснюється лісовпорядкування, тобто система державних заходів, спрямованих на забезпечення ефективної охорони і захисту, раціональне використання, підвищення продуктивності лісів та їх відтворення, оцінку лісових ресурсів, а також підвищення культури ведення лісового господарства. Матеріали лісовпорядкування є основою для організації\~ ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів постійними лісокористувачами. Аналогічні положення містяться і в сучасній редакції Лісового кодексу України. Отже, викопіювання з матеріалів базового лісовпорядкування Вишківського лісництва, квартал 6 виділ 5, 7, 9 з орієнтовним розміщенням земельної ділянки з кадастровим номером 2125355303:01:002:0088, які були надані філією «Хустське лісове дослідне господарство» ДП «Ліси України» свідчать про планування, організацію, ведення лісового господарства і використання лісових ресурсів кварталу № 6 Вишківського лісництва з боку постійного користувача, як на момент виникнення спірних правовідносин так і до теперішнього часу. Крім того, за правилом п.5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України (01.01.2022), таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування. За викладених умов, на час прийняття розпорядження голови Хустської районної державної адміністрації від 07.02.2005 №42 «Про надання в довгострокову оренду земельних ділянок природних пасовищ для випасання худоби громадянам на території Вишківської селищної ради», спірну земельну ділянку для випасання худоби, із земель запасу на території Вишківської селищної ради, за межами населеного пункту, а також на час укладання між Хустською РДА та [PERSON] договору оренди земельної ділянки, спірна земельна ділянка входила до складу земель лісогосподарського призначення та перебувала у постійному користуванні Хустського державного лісогосподарського підприємства, пізніше ДП «Хустське лісове дослідне господарство». Вказана земельна ділянка і на даний час перебуває у користуванні державного підприємства, що підтверджується листом філії «Хустське лісове дослідне господарство» ДП «Ліси України» від 03.05.2024 де вказано, що земельна ділянка з кадастровим номером2125355303:01:002:0088, площею 1,8619 га накладається на земельну ділянку державної власності з кадастровим номером 2125355300:07:001:0011, місцезнаходження Вишківське лісництво, квартал 6, виділ 5, 7, 9 та згідно кадастрової карти відноситься до земель лісогосподарського призначення Вишківського лісництва згідно матеріалів базового лісовпорядкування 2011 року. Статтею 55 Земельного кодексу України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. Відповідно до норм ст. 5 Лісового кодексу України землі лісового фонду поділяються на: а) лісові, б) нелісові, зокрема й ті, що зайняті болотами і водоймами в межах земельних ділянок лісового фонду, наданих для потреб лісового господарства. Лісовий кодекс України (стаття 9) в редакції на час виникнення спірних правовідносин визначав, що користування земельними ділянками лісового фонду може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земельні ділянки лісового фонду надаються спеціалізованим лісогосподарським підприємствам, іншим підприємствам, установам, організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи (далі - постійні лісокористувачі), для ведення лісового господарства, а також для спеціального використання лісових ресурсів, потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт в порядку, передбаченому цим Кодексом. У постійне користування для цієї ж мети окремі земельні ділянки лісового фонду площею до п`яти гектарів, якщо вони входять до складу угідь селянських (фермерських) господарств, можуть також надаватися громадянам із спеціальною підготовкою. Право постійного користування земельними ділянками лісового фонду посвідчується державним актом на право постійного користування землею. Статтею 126 ЗК України також визначалося, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Таким чином, спірна земельна ділянка з кадастровим номером\~ 2125355303:01:002:0088 сформована та передана в комунальну власність та в подальшому в користування [PERSON] за рахунок земель лісогосподарського призначення, що перебувають у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства на підставі державного акта на право постійного користування землею серія І-ЗК №000382 від 16.04.1997. Порядок погодження питань, пов`язаних з вилученням земель передбачався ст. 151 Земельного кодексу України, відповідно до якої юридичні особи, зацікавленні у вилученні (викупі) земельних ділянок, зобов`язані до початку проектування погодити із власниками землі і землекористувачами та сільськими, селищними міськими радами, державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної республіки Крим, Кабінетом Міністрів України і Верховною Радою України місце розташування об`єкта, розмір земельної ділянки та умови її вилучення (викупу) з урахуванням комплексного розвитку території, який би забезпечував нормальне функціонування на цій ділянці і прилеглих територіях усіх об`єктів, умови проживання населення і охорону довкілля. Проте, у проекті із землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам с.Шаян (представник [PERSON] ) для колективного випасання худоби в оренду терміном на 20 років на території Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області відсутня інформація щодо наявності згоди відповідного обласного державного органу лісового господарства на переведення земель лісового фонду до іншої категорії, а також він не містить будь-яких відомостей щодо зміни цільового призначення земель лісового фонду та їх вилучення або припинення права постійного користувача.\~ Відсутність заперечення користувача земельної ділянки проти її вилучення, не свідчить про належний спосіб вилучення цієї ділянки із земель лісогосподарського призначення, а також про те, що було виявлення волі повноважної особи на її відчуження (рішення ВП ВСУ від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).\~\~\~\~ Рішення про вилучення земельної ділянки має право приймати відповідний орган державної виконавчої влади, який в силу вимог ст. ст. 6, 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Разом з цим, у розпорядженні голови Хустської районної державної адміністрації від 07.05.2005 № 42 «Про надання в довгострокову оренду земельних ділянок природних пасовищ для випасання худоби громадянам на території Вишківської селищної ради», яким надано [PERSON] в оренду земельні ділянки площею 19,3201 га для випасання худоби, до складу яких входила земля лісового фонду, не вирішено питання про збереження або вирубування дерев і чагарників і про порядок використання одержаної при цьому деревини. Також вказане розпорядження видано без урахування вказаних вище вимог ч.5 ст. 116 Земельного кодексу України. У зв`язку із викладеним, договір оренди земельної ділянки від 12.03.2006, укладений між Хустською районною державною адміністрацією та [PERSON] на підставі розпорядження Хустської районної державної адміністрації від 07.05.2005 № 42, в частині передачі земельної ділянки за кадастровим номером 2125355303:01:002:0088 площею 1,8619 га підлягає визнанню недійсним. З підстав, окреслених вище, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 2125355303:01:002:0088 площею 1,8619 га, розташована на території Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області є складовою земельної ділянки лісогосподарського призначення, яка перебуває в постійному користуванні державного підприємства «Ліси України», а отже не може бути передана до комунальної власності. Проте, в порушення законодавчої норми ст. 117 Земельного кодексу України, в Державному земельному кадастрі сформовано та зареєстровано комунальну власність земельної ділянки площею 1,8619 га з кадастровим номером 2125355303:01:002:0088 за Хустською районною державною адміністрацією. Правовою підставою для даної реєстрації зазначено також розпорядження голови Хустської районної державної адміністрації від 07.05.2005 № 42 «Про надання в довгострокову оренду земельних ділянок природних пасовищ для випасання худоби громадянам на території Вишківської селищної ради». У зв`язку з наведеним, договір оренди земельної ділянки від 12.03.2006, укладений між Хустською районною державною адміністрацією та [PERSON] на підставі розпорядження Хустської районної державної адміністрації від 07.02.2005 № 42 також має бути визнаний недійсний Щодо вимоги про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою державної власності у змісті позову зазначено наступне. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи. Статтею 8 вказаного кодексу передбачено, що у державнійвласності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають укомунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізуєтьсядержавою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону. Як вже зазначалось, спірна земельна ділянка з кадастровим номером 2125355303:01:002:0088знаходиться в ур. «Кібер-Ботошов кут» на території Вишківської селищної ради, за\~ межами населеного пункту. Таким чином, на даний час власником (розпорядником) спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення, що розташована за межами Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської\~ області площею 1,8619 га, яка входить до складу земельної ділянки з кадастровим номером 2125355300:07:001:0011, є Закарпатська обласна державна адміністрація. Усунення перешкод Закарпатській обласній державній адміністрації у здійсненні права розпорядження спірною земельною ділянкою переслідує легітимну мету контролю за використанням відповідного майна згідно із загальними інтересами, щоб таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема,особливим статусом спірної земельної ділянки. Таким чином, власник земельної ділянки лісогосподарського призначення може вимагати усунення порушення його права власно стіна цю ділянку, зокрема оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку. З огляду на викладене, наразі, вбачаються підстави для звернення до суду з негаторним позовом щодо усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою державної власності (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду 12.06.2019 у справі No487/10128/14-ц). За таких обставин належним та ефективним способом захисту порушених інтересів держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації є усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання недійсним договору оренди землі від 12.03.2006, в частині передачі спірної земельної ділянки [PERSON] у користування, та скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Стосовно скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. У зв`язку з тим, що спірна земельна ділянка лісогосподарського призначення вибула із державної власності та державного лісового фонду на підставі розпорядження Хустської районної державної адміністрації від 07.02.2005 № 42 та договору оренди від 12.03.2006, її державна реєстрація у Державному земельному кадастрі підлягає скасуванню, а поземельна книга на спірну земельну ділянку закриттю. Так, земельна ділянка з кадастровим номером 2125355303:01:002:0088, яка перебуває в оренді [PERSON] , входить до складу земельної ділянки лісового фонду, яка підлягає вилученню, земельна ділянка, яка залишається в користуванні, у зв`язку із зміною координат та поворотних точок, підлягає формуванню відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій». Згідно з положенням ч. 1 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Згідно з ч. 6. ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Частиною 4 ст. 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Таким чином, враховуючи, що земельна ділянка з кадастровим номером 2125355303:01:002:0088площею 1,8619 га, яка накладається на землі лісогосподарського призначення не може існувати у визначених межах та із встановленим цільовим призначенням, державна реєстрація останньої у Державному земельному кадастрі підлягає скасуванню з одночасним закриттям Поземельної книги. В судове засідання позивач не з`явився , через канцелярію суду прокурором Худан І.І. подано клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Представник відповідача Хустської районної військової адміністрації 13.03.2025 року надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі Філії «Хустське лісове дослідне господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в судове засідання не з`явився, про час дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Через канцелярію Хустського районного суду 03.04.2025 року подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247\~ ЦПК України, у зв`язку з подачею позивачем та відповідачем заяв про розгляд справи без їхньої участі, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~\~\~ Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи\~ відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. На підставі статті 141 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь Закарпатської обласної прокуратури 50 відсотків сплаченого судового збору, а саме в розмірі 6856 грн. 06 коп.

Outcome: approved