Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за порушення виконання грошового зобов`язання. Позов мотивований\~тим,\~що 14 травня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, що був оформлений договором позики від 14.05.2021 року. Відповідно до умов договору позики від 14.05.2021 року, позивач передав відповідачу до підписання цього договору грошові кошти в розмірі 723 428 гривень, а відповідач отримав їх та зобов`язувався повернути кошти згідно графіку погашення позики від 14.05.2021 року, рівними частинами у гривнях не пізніше 14.07.2022 року. Умовами договору та графіком погашення до договору позики від 14.05.2021 року, що були узгоджені та підписані сторонами, борг мав бути повернутий рівними частинами у гривнях, починаючи з 01 червня 2021 року і не пізніше 14 липня 2022 року. Відповідно до пункту 4 Договору позики від 14 травня 2021 року, при неповерненні суми позики своєчасно, позикодавець (позивач у справі) вправі вимагати повернення позики з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох відсотків від простроченої суми. Ігноруючи свої договірні зобов`язання, [PERSON] відповідно до довідки про погашення заборгованості згідно договору позики від 14.05.2021 року, фактично повертав позивачу кошти в наступні терміни: 26 серпня 2021 -26707,4 грн; 27 вересня 2021 - 26642,2 грн; 28 жовтня 2021 - 26371,2 грн; 30 листопада 2021 - 27173,9 грн; 26 грудня 2021 - 27274,7 грн; 12 серпня 2022 - 54852,9 грн; 08 січня 2023 - 51305,74 грн; 22 січня 2023 - 21831,45 грн. Всього було повернуто грошових коштів на суму: 262 159, 49 грн. Станом 15 серпня 2023 року у [PERSON] був борг за договором позики від 14.05.2021 року перед [PERSON] в розмірі - 461 268,51 грн. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 червня 2024 року Рівненський міський суд Рівненської області у справі №569/15229/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 14.05.2021 року в сумі 461 268 грн 51 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4612 грн 70 коп. На виконання рішення Рівненського міського суду від 18.06.2024 року, 15 грудня 2024 року [PERSON] повернув [PERSON] борг за договором позики від 14.05.2021 року в розмірі 461 268,51 грн. Зазначає, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, позивач має право вимагати від відповідача відшкодування сум інфляційних втрат та 3% річних за весь період прострочення. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, з підстав вказаних у позовній заяві. Від відповідача надійшла заява в якій він зазначає, що позовні вимоги не визнає. Також заперечує щодо стягнення з нього на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 45000 грн та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2454,07 грн. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 14 травня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів. Відповідно до умов договору позики від 14.05.2021 року, [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти до підписання договору в розмірі 723 428 гривень, а [PERSON] отримав їх та зобов`язувався повернути кошти згідно графіку погашення позики від 14.05.2021 року, рівними частинами у гривнях не пізніше 14.07.2022 року. Умовами договору та графіком погашення до договору позики від 14.05.2021 року, що були узгоджені та підписані сторонами, борг мав бути повернутий рівними частинами у гривнях, починаючи з 01 червня 2021 року і не пізніше 14 липня 2022 року. Відповідно до пункту 4 Договору позики від 14 травня 2021 року, при неповерненні суми позики своєчасно, позикодавець (позивач у справі) вправі вимагати повернення позики з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох відсотків від простроченої суми. Відповідно до довідки про погашення заборгованості згідно договору позики від 14.05.2021 року, [PERSON] фактично повертав [PERSON] кошти в наступні терміни: 26 серпня 2021 - 1000 дол. США ( що становить 26707,4 грн; 27 вересня 2021 1000 дол. США ( що становить 26642,2 грн); 28 жовтня 2021 - 1000дол. США ( що становить 26371,2 грн); 30 листопада 2021 1000 дол. США (що становить 27173,9 грн); 26 грудня 2021 100 дол. США (що становить 27274,7 грн); 12 серпня 2022 1500дол. США (що становить 54852,9 грн); 08 січня 2023 1403 дол. США ( що становить 51305,74 грн); 22 січня 2023 597 дол. США ( що становить 21831,45 грн). Всього було повернуто грошових коштів на суму: 8500 дол. США, що становить 262 159, 49 грн. Залишок боргу станом на 02.05.2023 року становить 17681 дол. США. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 червня 2024 року Рівненський міський суд Рівненської області у справі №569/15229/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 14.05.2021 року в сумі 461 268 грн 51 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4612 грн 70 коп. Відповідно до правил ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент у іноземній валюті, сума, що відлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно- правовим актом. Згідно з вимогами ст. 509 Цивільного Кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В порушення взятих на себе зобов`язань за договором позики відповідач до цього часу не повернув позичені кошти. Такі обставини встановлені і ніким не оспорюються. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання сума інфляційних втрат за порушення (прострочення) виконання грошового зобов`язання становить 200\~128 грн. 72 коп., сума 3 % річних за порушення (прострочення) виконання грошового зобов`язання становить 45278 грн. 11 коп. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними належними, допустимими та достатніми доказами у справі, тому вони підлягають до задоволенню. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2454,07 грн На підставі викладеного,

Outcome: approved