Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

14.01.2025 року представник АТ «Криворізька теплоцентраль» звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд: стягнути з [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надані послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] за період з\~01.10.2021 по 31.10.2024 \~у розмірі основного боргу 26189,71 грн, абонентське обслуговування у розмірі 288,96 грн, інфляційні втрати 2217,27 грн., 3% річних 705,36 грн, пеню у розмірі 837,33 грн та сплачений судовий збір 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що АТ «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності надає послуги щодо здійснення постачання теплової енергії для потреб опалення і гарячого водопостачання населенню. Позивач свої зобов`язання виконав, надав послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання. А відповідач зобов`язаний оплатити отримані послуги. В наслідок неналежного виконання зобов`язань, щодо здійснення оплати за надані послуги у відповідача у період з 01.10.2021 по 31.10.2024 утворилась заборгованість у розмірі 26\~189,71 грн. Оскільки заборгованість відповідач в добровільному порядку не погашає, а з приводу її наявності між сторонами існує спір, тому представник позивача, діючи в інтересах АТ «Криворізька теплоцентраль», вимушена звернутися до суду. Позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 2217,27 грн, 3% річних у розмірі 705,36 грн, пені у розмірі 837,33 грн та абонентське обслуговування у розмірі 288,96 грн. Оскільки споживач добровільно заборгованість не погашає, а звернення підприємства з цього приводу ігнорує, тому за захистом майнових інтересів АТ «Криворізька теплоцентраль» представник вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 15.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач [PERSON] скористалася своїм правом на подання відзиву на позов. В якому вказує на те, що позивач в своїх поясненнях зазначає, що між позивачем та відповідачем існують правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню та підігріву води, які врегульовано Законом України «Про житло-комунальні послуги», ЗУ «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України №630 від 21.07.2005 року. Позивачем не\~надано і\~в матеріалах\~справи відсутній\~вищевказаний договір.\~Відповідач вказує,\~що зверталась\~до позивача\~з заявою\~від 30.01.2014\~року з\~вимогою зупинити\~нарахування за\~теплову енергію\~та зняти\~з теплового\~навантаження квартиру\~ [ADDRESS] у\~зв`язку з\~відсутністю договору\~та оскільки\~не використовуються\~вказані послуги.\~До теперішнього\~часу відповіді\~не отримано. Позивачем не надано Акту розмежування експлуатаційної відповідальності сторін між АТ «Криворізька теплоцентраль» та [PERSON] для встановлення, яким чином проводився облік обсягу споживання теплової енергії, передбачений Правилами користування тепловою енергією, затверджений постановою від 3 жовтня 2007 р. N 1198. Зазначає, що договору про надання послуг теплопостачання між [PERSON] та АТ «Криворізька теплоцентраль» не існує, окрім розрахунку заборгованості, який не є підставою для виникнення цивільно правових відношень, а тому цивільно правові відношення відсутні. Позивачем не надано документів фактичного використання теплової енергії акт розмежування балансової належності теплових мереж, засіб обліку споживання теплової енергії і параметрів теплоносія, який ведеться на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача. Посилається на те, що до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за період з жовтня 2020 року по 31.10.2024 року, тоді як АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулась до суду 03.09.2021 року, що перевищує строк загальної позовної давності у три роки, передбаченої ст. 257 ЦК України. На підставі викладеного, вважає вимоги позивача незаконними та необґрунтованими. Ухвалою суду від 20.02.2025 клопотання\~ відповідача [PERSON] про витребування доказів - задоволено. Витребувано з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» відомості та письмові докази. Крім того, представник позивача надала відповідь на відзив. Стосовно тверджень відповідача [PERSON] на безпідставність нарахування заборгованості за послугу з постачання теплової енергії у зв`язку з відсутністю укладеного договору про постачання теплової енергії зазначає наступне. 01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який разом з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 регулюють основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , є індивідуальним споживачем послуги та зобов`язана нести витрати по її утриманню. Таким чином, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних оплати послуг у повному обсязі. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року по справі №6- 2951цс15. Окрім того, Позивачем як виконавцем послуг 01 жовтня 2021 року на своєму офіційному сайті розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії Протягом 30 днів з дня опублікування Типового індивідуального договору, на адресу Позивача від Відповідача та інших мешканців/співвласників будинку за адресою: [ADDRESS] не надходило жодних документів які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин. Отже, з 01 листопада 2021 року між позивачем та співвласниками буд. [ADDRESS] , як споживачами послуги з постачання теплової енергії, фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Стосовно тверджень Відповідача [PERSON] на законність встановлення автономного опалення у кв. [ADDRESS] вказує наступне. Як вбачається з матеріалів справи, від`єднання квартири [ADDRESS] від мереж централізованого теплопостачання у даному будинку здійснено самовільно власницею цієї квартири та доказів протилежного суду не надано. Більше того, обставини правомірності встановлення у квартирі відповідача автономного опалення раніше вже були предметом розгляду спору у суді, зокрема рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.09.2023 та постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.11.2023 по справі 214/8344/21 встановлено, що [PERSON] не було надано доказів на підтвердження дотримання встановленого порядку для відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання (рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.09.2023 та постанова Дніпровського апеляційного суду від 22.11.2023 по справі 214/8344/21. Таким чином доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду. Стосовно тверджень відповідача [PERSON] про застосування судом до виниклих правовідносин строків позовної давності, зазначає наступне, 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (КОВІД-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (КОВІД-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Отже, строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за комунальні послуги в силу приписів пункту 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії воєнного стану. Таким чином,\~позовна давність\~для пред`явлення\~позовних вимог\~по справі\~№214/383/25\~за період\~з 01\~жовтня 2021\~по 31\~жовтня 2024\~року станом\~на день\~звернення до\~суду 14\~січня 2025\~року не\~сплила оскільки\~її перебіг\~був зупинений\~до кінця\~дії карантину\~30\~червня 2023\~року.\~Після припинення\~дії карантину\~строк,\~що залишився\~до кінця\~спливу позовної\~давності продовжується\~на строк\~дії воєнного\~стану в\~Україні. Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На виконання ухвали суду про витребування доказів, від позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» надано інформацію. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники -споживачі (індивідуальні та колективні); 2)управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.ст.\~4,\~6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За визначенням, наданим у\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі\~ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 частини 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п. 5 ч. 2 ст.7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» як постачальником теплової енергії для потреб опалення за адресою: [ADDRESS] , з відкриттям особового рахунку за № [NUMBER] . Житлове приміщення перебуває у приватній власності, власником є [PERSON] (а.с.5). Житлово-комунальні послуги відповідачу надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідачу оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Що стосується тверджень відповідача [PERSON] відносно того, що, договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між АТ «Криворізька теплоцентраль» та нею не укладався, суд ставиться критично, посилаючись на наступне. 01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який разом з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 регулюють основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII). Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , є індивідуальним споживачем послуги та зобов`язана нести витрати по її утриманню. Таким чином, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року по справі №6-2951цс15. На виконання вимог ухвали про витребування доказів, представником позивача надано наступні відомості та докази, а саме: Щодо технічних умов приєднання до системи теплопостачання приміщення за адресою: [ADDRESS] заначено, що згідно з вимогами п. 6.1 ДСТУ Б А.2.4-20:2008 «Система проектної документації для будівництва. Правила обліку та зберігання оригіналів проектної документації» оригінали документів підлягають обліку і зберіганню в організації, що розробила їх, згідно з установленими термінами зберігання для данного виду продукції. У той же час ст. 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» встановлює, що замовники, крім виконання обов`язків, зазначених у частині першій цієї статті, також зобов`язані передавати один комплект проектної документації, за якою збудовано об`єкт архітектури, власникові такого об`єкта для постійного зберігання. У свою чергу ст. 28 Закону України «Про архітектурну діяльність» зобов`язує власників та користувачів об`єктів архітектури зберігати комплект проектної документації, за якою збудовано об`єкт архітектури, та паспорт об`єкта, та передавати цю документацію новому власнику. АТ «Криворізька теплоцентраль» не є організацією, що розробила проектну документацію системи теплопостачання житлового будинку за адресою: [ADDRESS] не є замовником будівництва зазначеного будинку та не є його власником. З огляду на усе вищевикладене, у АТ «Криворізька теплоцентраль» відсутня проектна документація систем теплопостачання житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Щодо ліцензій на проведення певних видів господарської діяльності у сфері вироблення, постачання та надання теплової енергії зазначено, що відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за №789 від 19.06.2017р., «Про видачу ліцензій з виробництва теплової енергії , транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії ПАТ «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ», Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» здійснює ліцензовану господарську діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії на підставі ліцензій: Ліцензія серії АД №041813, вид. 10.10.2012 р., Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг на транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами. Щодо надання актів виконаних робіт за житлово-комунальні послуги по наданню теплової енергії [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , зазначено, що оформлення актів виконаних-робіт за житлово-комунальні послуги по наданню теплової енергії між виконавцем комунальної послуги/Позивачем та споживачем/Відповідачем не передбачено Правилами надання послуг з постачання теплової енергії (Постанова КМУ №830 від 21.08.2019) та умовами типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.10.2021. Підтвердження факту надання послуги здійснюється на підставі комерційного обліку теплової енергії, у разі відсутності приладів обліку, за встановленими нормами споживання. Щодо надання\~Акту розмежування\~балансової належності\~між Акціонерним\~товариством «Криворізька\~теплоцентраль» та\~ [PERSON] \~за адресою:\~ [ADDRESS] \~встанолено насутпне.\~Відповідно до\~акта розмежування\~балансової належності\~теплових мереж\~та експлуатаційної\~відповідальності сторін\~від 30.07.2019,\~встановлено що\~межами розподілу\~балансової належності\~та експлуатаційної\~відповідальності сторін\~є зовнішня\~стіна житлових\~будинків,\~в тому\~числі і\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Трубопроводи опалення\~від зовнішньої\~стіни та\~по техпідвалу\~будинків,\~в тому\~числі і\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~знаходяться на\~обслуговуванні ТОВ\~«ЖИТЛОСЕРВІС- [ADDRESS] знаходяться на обслуговуванні АТ «Криворізька теплоцентраль», вказане підтверджується копією Акту розмежування балансової належності теплових мереж та експлуатаційної відповідальності сторін. Щодо надання Актів приймання комерційного обліку за адресою: [ADDRESS] , зазначено, що в будинку [ADDRESS] , встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії. Прилад обліку теплової енергії є справним, що підтверджується актом технічного огляду та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, що підтверджується відповідними копіями. Таким чином, АТ «Криворізька теплоцентраль» є постачальником послуг теплової енергії для потреб опалення у період виникнення заборгованості за адресою: [ADDRESS] на який відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на послуги централізованого опалення/постачання теплової енергії. Суд зауважує, що відповідачем не надано доказів звернення з претензіями, скаргами щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг АТ «Криворізька теплоцентраль». Щодо посилань\~відповідача [PERSON] на законність встановлення автономного опалення у кв. [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, який був чинний на момент виникнення правовідносин між сторонами та втратив чинність з 17 вересня 2019 року, визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг. Відповідно до п. 1.2 Порядку, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від вказаних мереж. Згідно з п.2.1. Порядку, для вирішення питання відключення житлового будинку (будинку) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканця будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Комісія після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Засідання комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника. Рішення комісії оформлюється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові. Відповідно до п. 2.2.1 Порядку, при позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) опалення. Згідно з п. 2.3. Порядку, отримання технічних умов може виконуватися безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно- монтажною організацією. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відповідно до п. 2.5 Порядку, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та власника, наймача (орендаря) квартири, або уповноваженої ним особи. Згідно з п. 2.6 Порядку, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання (п.2.2 Порядку). Отже, 08 лютого 2006 року Виконкомом Криворізької міської ради було ухвалено рішення №90 «Про створення комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води» створено комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Суд зауважує, що стороною відповідача на підтвердження своєї позиції щодо встановлення індивідуального автономного опалення не надано жодного доказу. Більш того, з наданого відзиву представник позивача зазначив, що Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №169 від 06 листопада 2007 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2007 року за №1320/14587, були внесені зміни до Порядку від 22 листопада 2005 року №4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Житлово-комунальні послуги відповідачам надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідачів оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Згідно із ч. 1\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст.\~901, ч. 1 ст.\~903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1\~ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Як визначено\~ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених\~статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Щомісяця, з 01.10.2021 по 31.10.2024, позивач нараховував відповідачу плату за надані послуги з теплопостачання, виходячи із встановлених тарифів та опалювальної площі житлового приміщення 72,6 кв.м, однак відповідач кошти за вказані послуги не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 26189,71 грн (а.с.7). В той же час, суд приймає до уваги, що [PERSON] просила суд застосувати наслідки спливу позовної давності до виниклих правовідносин. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 525\~ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Між тим, у відповідності до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Представником позивача подано розрахунок заборгованості в межах позовної давності за період з 01.10.2021 по 31.10.2024 року за адресою: [ADDRESS] у розмірі 26189,71 грн, який перевірено судом. Але суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності, з огляду на наступне. Крім того, треба зауважити, що\~постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11.03.2020\~(зі змінами та доповненнями) та\~Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09.12.2020\~(зі змінами та доповненнями) на всій території України з 12.03.2020 по 30.06.2023 було встановлено карантин. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки позовної давності розраховуються з урахуванням заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до приписів\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020. «Карантинні» норми також були установлені п. 12\~розділу «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України. Цей пункт передбачає, що під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання розповсюдженню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293 ЦК України, продовжуються на строк дії карантину. Законодавець застосував слово «продовжується», отже, він мав на увазі, що позовна давність спливає під час дії карантину, тому останнім днем строку слід вважати перший робочий день після закінчення карантину. Крім того,\~Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~внесено зміни до\~ЦК України\~щодо строків давності, а саме\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК\~доповнено п. 19, з якого вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії. У редакції\~Закону № 3450-ІХ від 08.11.2023 «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», п. 19\~ЦК\~викладено в наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Позивачем пред`явлено позов до суду 14.01.2025, оскільки її перебіг був зупинений до кінця дії карантину 30 червня 2023 року. Після припинення дії карантину строк, що залишився до кінця спливу позовної давності продовжується на строк дії воєнного стану в Україні. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, суд вважає, що відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності до вимог позивача щодо стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по оплаті за надані послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.10.2021 по 31.10.2024 у розмірі 26189,71 грн. Окрім того, суд зазначає, що відповідачем не внесена плата за абонентське обслуговування в загальному розмірі 288,96 грн, яка підтверджується наданим до суду розрахунком та яка також підлягає стягненню з відповідачів (а.с.7). У відповідності із\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно із частиною другою\~статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання(підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). У\~ст. 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи ст. 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Отже, наявні правові підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» інфляційних втрат та трьох відсотків річних. При визначенні розміру нарахувань відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, суд виходить з відомостей, зазначених у розрахунках, з якими погоджується, а відтак розмір інфляційних втрат 2217,27 грн, 3% річних від простроченої суми боргу 705,36 грн та пеня в розмірі 837,33 грн вважає вірним (а.с.9-10). Враховуючи, що відповідно до ст. 322 ЦК України\~тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника приміщення та членів його сім`ї, які проживають в цьому приміщенні та є споживачами таких послуг, та з огляду на те, що між відповідачами і позивачем існували фактичні договірні відносини, враховуючи доведеність заявленого позивачем розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved