Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Позивачки [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд з позовом до відповідача\~Красненської селищної ради з вимогами: визнати за ними право завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» \~на земельну ділянку загальною площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Красненської селищної ради (колишньої Бортківської сільської ради), після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачки в судове засідання не прибули, належно та вчасно були повідомлені про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи додали заяви про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задоволити. Відповідач\~Красненська селищна рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить слухати справу у відсутності представника. Позов визнають повністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.01.2006 року Бортківською сільською радою Буського району Львівської області, підтверджено, що батько позивачів [PERSON] помер [INFO] . Позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 01 серпня 1994 року. Позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 17 вересня 1997 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої у відповідності до статті 1218 ЦК України увійшли всі обов`язки спадкодавця, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті, а саме на земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Красненської селищної ради (колишньої Бортківської сільської ради). Належність земельної ділянки площею 0,60 га [PERSON] підтверджується рішенням виконавчого комітету Бортківської сільської ради від 21.03.1996 року № 9 про надання земельних ділянок в приватну власність для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, згідно списку осіб яким передано безоплатну у приватну власність спадкодавець зазначений під № 134. Як вбачається з вищевказаного, за життя [PERSON] отримав рішення про передачу йому у безплатну приватну власність земельної ділянки, отже розпочав процедуру приватизації, однак не встиг належним чином зареєструвати право власності на неї. Відповідно, право на завершення приватизації земельної ділянки перейшло до позивачів, як спадкоємців за законом. Свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим Золочівською державною нотаріальною конторою 08.09.2006 року підтверджується, що позивачки частково прийняли спадщину після смерті батька, та є єдиними спадкоємицями після його смерті. Мама позивачок, [PERSON] від своїх спадкових прав відмовилася в користь позивачок. Інших спадкоємців немає. Оскільки, приватизація вказаних земельних ділянок не завершена видачею правовстановлюючого документа, нотаріус відмовив позивачкам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянки. У випадку, коли особи прийняли спадщину шляхом фактичних дій (вступ в управління та володіння спадковим майном), але не оформили права на спадщину, обґрунтованою є відмова суду в задоволенні позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки в цьому випадку підстави для пред`явлення позову та спір з приводу спадщини відсутні. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи та часом її відкриття є день смерті особи. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування може здійснюватись за заповітом, або за законом. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За покійним [PERSON] рахується земельна ділянка площею 0,6 га для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, 2 ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування, а саме: права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16.09.2008 року № 509-VІ). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України). Як вбачається з рішенням виконавчого комітету Бортківської сільської ради від 21.03.1996 року № 9 про надання земельних ділянок в приватну власність для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, згідно списку осіб яким передано безоплатну у приватну власність спадкодавець [PERSON] зазначений під № 134. Таким чином, спадщина за законом після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] , останній за життя не набув права власності на спірну земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України. [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями у встановленому законом порядку, прийняли спадщину після смерті спадкодавця та набули право в порядку спадкування, а саме: право на завершення приватизації та право на здійснення реєстрації права власності з отриманням Витягу з Державного реєстру прав на своє ім`я. В пункті 3.5. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 2 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Приймаючи до уваги, що позивачі є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняли спадщину, інші особи претензій на земельну ділянку не мають, до них правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved