Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] \~11.12.2024\~звернулась\~до суду\~з позовом\~до відповідача\~про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку в порядку спадкування за\~законом. Підставою звернення із позовом вважає те, що [INFO] в с. Жовтневе Монастирищенського району Черкаської області померла її мати [PERSON] . За життя мати була власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок, господарські будівлі та споруди, по [ADDRESS] , були збудовані до 05.08.1992. [PERSON] набула право власності на будинок, господарські будівлі та споруди за адресою [ADDRESS] . Крім цього, її мати, [PERSON] , була також власником земельної ділянки (пай) з кадастровим номером 7123481600:02:001:0362. На випадок своєї смерті [PERSON] , будь-яких розпоряджень не робила. 13.09.2024 вона звернулася до державного нотаріуса Монастирищенської державної нотаріальної контори Черкаської області, для оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою державного нотаріуса Монастирищенської державної нотаріальної контори Черкаської області Бондаренко О.В. від 13.09.2024 за № 318/02-31, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої [INFO] [PERSON] , в зв`язку з тим, що вона не подала заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк та разом з померлою на час смерті не проживала та не подала відповідних документів для прийняття спадщини. На момент смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , вона проживала разом з нею по [ADDRESS] . Вони вели спільне господарство, вона здійснювала за нею догляд, хоча і була зареєстрована за іншою адресою. Після її смерті, саме вона провела за власний кошт поховання своєї матері [PERSON] . Вона, як спадкоємець за законом першої черги, як донька спадкодавиці [PERSON] , у встановлений статтею 1270 ЦК України строк заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подавала. Вважає, що відсутність реєстрації місця її проживання за місцем проживання спадкодавця на момент відкриття спадщини, не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем па час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються інтими належними і допустимими доказами. Враховуючи вищевикладене, те, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері та постійно проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] , а тому є такою, що прийняла спадщину після спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Встановлення факту її постійного проживання з [PERSON] на час її смерті (відкриття спадщини) їй необхідне для реалізації своїх прав на спадкове майно, а саме набуття права власності на житловий будинок та земельну ділянку. Інформація про наявність інших спадкоємців, тобто осіб, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , відсутня. Спадкова справа після її смерті не заводилась. Просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини, з спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які за планом позначені як: житловий будинок під літерою А-1, веранда під літерою а1, сарай під літерою Б, сарай під літерою В, сарай під літерою Г, лінія кухня під літерою Д, погріб під літерою Е, огорожа під №1, ворота з хвірткою під № 2 та розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Жовтневе Монастирищенського району Черкаської області; визнати за [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7123481600:02:001:0362, розміром 2.14 га, що розташована па території Жовтневої сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Жовтневе Монастирищенського району Черкаської області. Ухвалою суду від 12.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.01.2025 витребувано докази. Ухвалою суду від 27.01.2025 витребувано докази. Ухвалою суду\~від\~20.03.2025\~закрито\~підготовче\~провадження у\~справі\~та\~призначено справу\~до\~судового\~розгляду.\~\~ \~ \~ \~ В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що до 1997 року вона проживала с. Коритня Уманського району Черкаської області разом зі своїм чоловіком та дітьми. У 1997 році вона розійшлась зі своїм чоловіком та разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] переїхала до своєї матері в с. Бубельня (на той час Жовтневе) Уманського району Черкаської області у її домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] . З того часу і до моменту смерті матері вона проживала разом з нею та вела з нею спільне господарство, тримали худобу, працювали на городі. Інших осіб, які б проживали спільно з матір`ю не було. Вона за власний кошт здійснила поховання матері. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю, просила його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. В судове\~засідання\~представник відповідача\~Монастирищенської міської\~ради не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання, повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило. В судовому\~засіданні свідок\~ [PERSON] показала, що з 1996 року проживає в с. Бубельня (Жовтневе) Уманського району Черкаської області. У 1997 році в с. Бубельня вона познайомилась та стала товаришувати з [PERSON] , яка разом з дітьми, [PERSON] та [PERSON] , переїхала з с. Коритня в с. Бубельня до матері [PERSON] . [PERSON] з 1997 року і до даного часу проживає по [ADDRESS] у будинку своєї матері. [PERSON] разом із матір`ю проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, утримували худобу, разом працювали на присадибній ділянці. Коли [PERSON] захворіла, то [PERSON] здійснювала за нею догляд у лікарні. Інших осіб, які б проживали у даному будинку не було. [PERSON] разом з нею працювали доярками в СФГ «Хвиля Жовтня», що знаходиться в с. Бубельня Уманського району Черкаської області. В судовому\~засіданні свідок\~ [PERSON] показав, що є сином позивачки та онуком покійної [PERSON] . У 1997 році він разом з матір`ю [PERSON] та сестрою [PERSON] переїхали в с. Бубельня (на той час Жовтневе) Уманського району Черкаської області до своєї баби [PERSON] , де стали проживати в її будинку по [ADDRESS] . В даному будинку вони проживають з 1997 року і продовжують проживати і нині. За життя баби [PERSON] його мати [PERSON] вели з бабою спільний побут, утримували спільно худобу, обробляли разом присадибну земельну ділянку. Після смерті баби його матір [PERSON] здійснила її поховання. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона \~\~зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.05.2017 виконкомом Жовтневої сільської ради Монастирищенського району Черкаської області (а.с. 33). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.05.1965 Коритнянським сіль б/загс Христинівського району Черкаської області, [PERSON] (позивачка) народилась [INFO] , в графі мати зазначено « [PERSON] » (а.с. 32). Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбі № 00046856935 від 06.09.2024, [PERSON] після державної реєстрації шлюбу отримала прізвище « [PERSON] » (а.с. 30 - 31). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до довідки № 315, виданої 03.09.2024 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] до дня смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , відповідно до по господарської книги № 2 (2016 2020) номер погосподарського обліку: 000104-1 (а.с. 29). Згідно з довідкою № 321, виданої 05.09.2024 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , до дня смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . На день смерті спільно з померлою, відповідно до погосподарської книги № 2 (2016 2020) номер погосподарського обліку: 000104-1 у житловому будинку за адресою [ADDRESS] , ніхто зареєстрований не був (а.с. 28). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 79651359 від 07.01.2025, 13.09.2024 Монастирищенською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 71/2024, номер у спадковому реєстрі 72976218 після [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 63). [PERSON] 13.04.2024 звернулась до Монастирищенської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у відповідності до п.3 ст. 1268 ЦК України після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 85). Згідно з листом Монастирищенської державної нотаріальної контори № 301/01-16 від 04.09.2024, [PERSON] повідомлено про те, що нею пропущений передбачений законодавством шести місячний строк для прийняття спадщини (а.с. 14). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 318/02-31 від 13.09.2024, Монастирищенською державною нотаріальною конторою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, [PERSON] , на земельну ділянку та житловий будинок, у зв`язку з неприйняттям нею спадщини у встановлений законодавством шести місячний строк, неподанням необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 15). Таким чином, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, у зв`язку з неприйняттям нею спадщини у встановлений законодавством шести місячний строк, неподанням необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину. Щодо позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини з спадкодавцем. Позивач, як на підставу задоволення позову в цій частині посилається на те, що постійно проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON] , вели спільне господарство, без реєстрації місця проживання. Згідно з довідкою № 299, виданої 29.08.2024 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] до дня смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . З листопада місяця 1997 року і до дня смерті спільно з померлою, фактично проживала дочка, [PERSON] і вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до довідки № 125, виданої 23.05.2017 виконкомом Жовтневої сільської ради Чайка Л.А. провела похорон своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] за власний рахунок (а.с. 13). Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно зі статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями\~1217,\~1223 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу\~(спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з ч. 1 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, відповідно до спадкової справи № 71/2024 до майна померлої [PERSON] від 13.09.2024 [PERSON] з заявою про відмову від спадщини після смерті матері [PERSON] до нотаріальної контори не зверталася (а.с. 84-89). Частина третя\~статті 1268 ЦК України\~вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Такий правовий висновок щодо застосування ч. 3 ст. 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду від 21.10.2020 в справі № 569/15147/17, від 18.11.2020 в справі № 523/19010/15, від 02.04.2021 в справі № 191/1808/19, від 28.04.2021 в справі № 204/2707/19, від 20.03.2025 у справі № 522/11093/23, від 26.02.2025 справа №\~\~496/476/22. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої\~статті 1268 ЦК України\~має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положення\~статті 29 ЦК України\~не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у\~статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Суд вважає, за необхідне зазначити, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації, згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10.01.2019 в справі № 484/747/17, від 07.06.2022 в справі № 175/4514/20. Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання [PERSON] та її матері як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків. Судом встановлено, що позивач постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, була пов`язана спільним побутом, ввела спільне господарство з [PERSON] , мала взаємні права і обов`язки, що підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які вказала, що [PERSON] з 1997 року і до моменту смерті матері постійно проживала з [PERSON] однієї сім`єю за адресою [ADDRESS] та довідкою виконавчого комітету Монастирищенської міської ради № 299 від 29.08.2024 про те, що позивач [PERSON] з 1997 року і до дня смерті матері проживала з нею по [ADDRESS] та вела спільне господарство. При цьому також суд враховує, що позивач (спадкоємець за законом) у встановлений статтею 1270 ЦК України\~строк заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подавала, тобто є такою, що прийняла спадщину, а тому вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення та вважає за необхідне встановити факт, що позивач [PERSON] постійно проживала на час відкриття спадщини з спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Щодо позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, суд зазначає наступне. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки Тобто, позивач у справі [PERSON] , як дочка [PERSON] , яка померла [INFO] , має перший ступінь споріднення\~з спадкодавцем\~і належить\~до першої черги спадкоємців\~за законом. Матеріали справи (зокрема, копія спадкової справи) не містять доказів про інших осіб, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку, або про осіб, які вчиняли дії, направлені на прийняття спадщини, що могло б свідчити про бажання поновити свої права, що б у свою чергу могло б впливати на визначення черговості спадкування за законом, а тому суд розглядає справу за наявними доказами. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини\~\~(ст.1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України ). Судом задоволено позовну вимогу про встановлення факту постійного проживання позивача на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON] та встановлено даний факт. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Як зазначено судом вище, позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із неприйняттям спадщини у встановлений законом строк та неподанням необхідних документів щодо факту постійного проживання з спадкодавцем. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Так, судом встановлено, що відповідно до витягу з погосподарської книги № 2, № 133, виданого 04.11.2024 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради Черкаської області, особовий рахунок 08:0106:1 (2021 - 2025) житловий будинок та всі надвірні споруди, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , належить померлій [PERSON] , 1939 року народження. Даний житловий будинок побудований у 1961 році. Земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,20 га для ведення особистого селянського господарства у власності померлої [PERSON] , надана у користування згідно рішення Жовтневої сільської ради № 6 -21 від 26.12.1993 (а.с. 11). Згідно з інформацією щодо показників технічної характеристики об`єкту нерухомого майна № 375 о від 12.09.2024, при проведенні технічної інвентаризації житлового будинку садибного типу [ADDRESS] станом на 12.09.2024 встановлено технічні характеристики житлового будинку садибного типу за даними технічної інвентаризації: житловий будинок літ «А-1», веранда літ «а1», сарай літ «Б», сарай літ «В», сарай літ «Г», літня кухня літ «Д», погріб літ «Е», огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2, побудовано до 05.08.1992 (а.с. 10). На замовлення [PERSON] 11.10.2024 було проведено первинну технічну інвентаризацію житлового будинку садибного типу № 7, що по [ADDRESS] Монастирищенської територіальної громади, що підтверджується витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (а.с. 16 - 20). Крім цього, на замовлення [PERSON] 12.09.2024 КП «ЧООБТІ» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу [ADDRESS] Монастирищенської територіальної громади (а.с. 21 - 23). Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ ЧР № 002032, виданого 16.07.2002 Жовтневою сільською радою, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,14 га, яка розташована на території Жовтневої сільської ради, для товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 24). Відповідно до витягу № НВ-7100580572024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативно грошова оцінки земельної ділянки, кадастровий номер 7123481600:02:001:0362, що на праві власності належить [PERSON] , документ, що посвідчує право власності: державний акт від 16.07.2002, ІІ-ЧР002032, площею 2,1352 га становить 93228,84 грн (а.с. 25 - 27). Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ 5300234012023 від 27.02.2023, 27.02.2023 здійснено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 7123481600:02:001:0362, площею 2,1352, яка розташована в адмінмежі Монастирищенської міської територіальної громади (за межами с. Бубельня) Уманського району Черкаської області (а.с. 27 зворотна сторона). Так, позивач, просить визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку кадастровий номер 7123481600:02:001:0362 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як на підставу задоволення позову в цій частині посилається на те, що спадкодавцю на праві приватної власності належав житловий будинок та земельна ділянка. Однак, будь-яких доводів неможливості оформлення спадкових прав на дані об`єкти не наводить. Визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що узгоджується із позицію ВС у справі № 227/3750/19, провадження № 61-16069св20 від 22.09.2021. Згідно з п.23\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~30.05.2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. Так, на підтвердження права власності на об`єкти нерухомого майна позивач надав виписку з погосподарської книги та технічну інвентаризацію на будинок, з яких вбачається, що житловий будинок побудований до 5.08.1992, а земельна ділянка для обслуговування та будівництва житлового будинку надано у користування, а право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва підтверджується як Державним актом на право приватної власності на землю, так і Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку. Відповідно до п. 66 постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1127 від 25.12.2015 для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені\~\~Закону України Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 визначено підстави для державної реєстрації прав. Так, зокрема, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 1.07.2004 для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Системно\~структурний аналіз наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що спадкоємець, який бажає оформити свої спадкові права на об`єкт нерухомості, правовстановлюючий документ на який не був отриманий за життя спадкодавцем, подає державному реєстратору прав на нерухоме майно заяву про державну реєстрацію права власності на такий об`єкт нерухомості за спадкодавцем, до якої додає документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені ст. 27 ЗУ\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~та Порядком № 553, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Основоположною, визначальною підставою для здійснення державної реєстрації права власності спадкодавця на об`єкт нерухомого майна є\~документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав, або існує рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Беручи до уваги презумпцію єдності юридичної долі об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій він розташований, слід дійти висновку, що суд може визнати за спадкоємцем право власності на об`єкт нерухомого майна за відсутності документів, які підтверджують право власності на нього спадкодавця, лише в тому разі, якщо спадкодавцю у встановленому законом порядку було передано (надано) у власність або в користування земельну ділянку, на якій знаходиться таке нерухоме майно. Отже, якщо до складу спадщини входить нерухоме майно, право власності на яке спадкодавцем набуто за життя, але не було зареєстроване належним чином, нотаріус перед видачею свідоцтва про право на спадщину вносить відомості про право власності спадкодавця на таке майно у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно шляхом проведення відповідної державної реєстрації права власності за заявою спадкоємця. З огляду на викладене, позивач не позбавлений можливості звернутися до державного реєстратора чи нотаріуса з метою внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності\~спадкодавця, надавши останнім документи передбачені п. 66 вищевказаного Порядку та документи від нотаріуса, який завів спадкову справу. Після внесення відомостей до Державного реєстру прав про спадкодавця, як власника щодо об`єктів нерухомого майна видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно може бути вчинена нотаріусом на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Також суд не вбачає підстав для визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку кадастровий номер 7123481600:02:001:0362 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за наявності правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку. Таким чином, позивачем не доведено які права та інтереси порушені та ким вони не визнаються чи оспорюються. Суди розглядають спори з приводу захисту спадкових прав в разі їх порушення, оспорення чи/та невизнання (частина перша статті 4 ЦПК України) або в разі оскарження особою відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії (статті 49, 50 Закону України «Про нотаріат»). Отже, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.06.2018 у справі № 182/8267/14-ц, від 11.09.2019 у справі № 643/20546/14-ц, від 13.05.2022 у справі № 552/4460/20, від 19.05.2022 у справі № 636/1853/18, від 25.05.2022 у справі № 298/1618/19. Позивач, як спадкоємець, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, у позасудовому порядку може зареєструвати право власності на житловий будинок на підставі витягу з погосподарської книги № 2, який містить інформацію, як щодо житлового будинку, так і земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За наявності умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом порядку, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємця, щодо захисту яких вони звернулися до суду, а тому дані вимоги є такими, що задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial