Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 30 травня 2024 року Агенцією розвитку держаних сервісів Тбіліської служби цивільного реєстру. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час спільно не проживають та господарства не ведуть. Вважає, що примирення та збереження шлюбу не можливе, а надання будь-яких строків на примирення не доцільним. З наведених підстав просить шлюб розірвати. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії в справі Ухвалою суду від 22.01.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 12.02.2025 Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка просить справу розглядати у її відсутності позов задоволити, про що зазначила у своїй позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 травня 2024 року Агенцією розвитку держаних сервісів Тбіліської служби цивільного реєстру, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] , актовий запис №01243005942 (а.с.4-7). IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно до ст. 58 Закону України "Про Міжнародне приватне право України" шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні. Згідно ст. 63 Закону України "Про Міжнародне приватне право України" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ст. 13 Договору між Україною та Республікою Грузія про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах, ратифікованого ЗУ №451/95-ВР від 22.11.1995, документи, що були складені або засвідченні відповідною установою однієї з Договірних Сторін, скріплені печаткою та засвідчені підписом компетентної особи. Мають силу документа на території другої Договірної Сторони без будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копії та перекладів, що засвідчені відповідним органом. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін визнаються дійсними, вважаються такими й на території другої Договірної Сторони. Враховуючи викладене, підстав недійсності шлюбу, укладеного 30.05.2024 у Республіці Грузія, про що видано свідоцтво про шлюб № [NUMBER] , судом не встановлено. Частиною 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, чому відповідає і ст. 24 Сімейного кодексу України, за ч.1 якої примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, як того вимагають положення ст.111 СК України, суд не вбачає. Згідно ч.3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Враховуючи те, що позивачка разом із відповідачем деякий час разом мешкали за кордоном, уклали шлюб в м. Тбілісі, Республіка Грузія, на сьогоднішній день сторони разом не проживають, тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків, до того ж позивачка є громадянкою України, а відповідач громадянин Білорусії, на даний час проживає у російській федерації. Шлюб легалізований на території України, що на думку суду є достатніми підставами для розірвання шлюбу без обов`язкового виїзду за кордон, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved