Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

20 січня 2025 року до Дніпровського районного м. Дніпродзержинська через систему «Електронний суд» представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі також АТ КБ «ПриватБанк», позивач) через свого представника - Тереняк В.І. звернувся з позовною заявою до [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.07.2022 у розмірі 94569,36 грн та судовий збір у розмірі 2422,20 грн. Короткий зміст позовних вимог. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що 29.07.2022 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. Також, 29.07.2022 відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. На підставі вказаної Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» відповідачу надано кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту, який не перевищує 200000 грн., з процентною ставкою у розмірі 42,0 % річних та видано кредитну картку «Універсальна». Строк кредитування 12 місяців з пролонгацією. Також представник позивача вказав, що заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 29.12.2024 року має заборгованість у розмірі 94 569 грн 36 коп., з яких: 74 947 грн 24 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 19 622 грн 12 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06 лютого 2025 року прийнято до\~розгляду тавідкрито провадження справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 04 березня 2025 року. Ухвалою суду від 04 березня 2025 року розгляд справи відкладено на 02 квітня 2025 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак на адресу суду подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю представника позивача згідно вимог ч.3 ст. 211 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся за останньою відомою суду адресою шляхом скерування ухвали та виклику, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Про проведення судового засідання [PERSON] також повідомлявся та викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, відзив на позовну заяву не надав. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи достатність доказів та те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відзиву на позовну заяву не подав, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов до переконання, що є всі правові підстави провести заочний розгляд даної справи, про що судом постановлено ухвалу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 29.07.2022 відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг. 29.07.2022 відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. На підставі вказаної Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» відповідачу надано кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту, який не перевищує 200000 грн, з процентною ставкою у розмірі 42,0 % річних та видано кредитну картку «Універсальна». Строк кредитування 12 місяців з пролонгацією. У Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що відповідач підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка (далі - Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. Відповідач [PERSON] підписавши заяву, приєднався до умов та правил надання банківських послуг, таким чином, уклав з позивачем АТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг (а.с. 21-31). Так, згідно умов та правил, оформлених договором, визначено, що тип кредиту та розмір кредитного ліміту: -відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн. (п. 1.2. Договору); -тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; -строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п. 1.2. Договору); -процентна ставка, відсотків річних: 42, 0% (п. 1.3 Договору); -кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п. 1.4. Договору); -розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); -проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60, 00% (п. 1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору). Згідно з п. 2.1.1.10.3. умов та правил, оформлених договором сторони узгодили, що в разі порушення [PERSON] зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі. Матеріали справи містять також копію паспорту споживчого кредиту від 29.07.2022, згідно якого строк кредитування та договору становить 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка поза межами пільгового періоду, відсотків річних за карткою «Універсальна», становить 42% річних (а.с. 27-28). Також матеріали справи містять копію виписки з рахунку за договором б/н за період 01.07.2022 29.12.2024, дата складання: 30.12.2024 року, згідно якої усього витрат 118997,63 грн, усього надходжень 24214,54 грн, баланс на початок періоду: 213,73 грн, баланс на кінець періоду: - 94569,36 грн, клієнт [PERSON] (а.с. 18-20). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 12.08.2024 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складає 33 940 грн. 38 коп., з яких 33 940 грн. 38 коп. - заборгованість за кредитом (а.с. 54-56). Згідно розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, відповідач станом на 29.12.2024 року має заборгованість у розмірі 94 569 грн 36 коп., з яких: 74 947 грн 24 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 16 622 грн 12 коп. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 15-17). Доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідач не надав, відзив на позовну заяву не направив. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст.\~207\~ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 статті 640\~ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів\~України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст.\~1056-1\~ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 251\~ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст.\~631\~ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Положеннями ст.\~625\~ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612\~ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що свої зобов`язання позивач виконав, що підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням ним кредитних коштів. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Крім того, суд зауважує, що відповідач прийняв всі права та обов`язки, встановлені у Договорі та зобов`язався їх належним чином виконувати. Більше того, своїми діями, а саме: користуючись кредитними коштами, що підтверджується матеріалами справи (зокрема випискою та розрахунком заборгованості), він фактично висловив свою згоду з формою договору та його умовами. У свою чергу відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги у цілому. Отже беручи до уваги те, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв`язку з чим вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Так, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.07.2022 року у розмірі 94 569 грн 36 коп., що складається з 74 947 грн 24 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 16 622 грн 12 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з п. 12 ч. 3 ст.\~2\~ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, відповідно до вимог статті 141\~ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Outcome: approved