Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

05 квітня 2024 року перший заступник\~керівника Миргородської\~окружної прокуратури\~Полтавської області\~Мацко Олександр,\~який діє\~в інтересах\~держави в\~особі Головного\~управління Держгеокадастру\~у Полтавській\~областізвернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: ФГ «Юхименко-Агро» про конфіскацію земельної ділянки,\~вказуючи,\~що громадянин російської федерації [PERSON] \~документований посвідкою\~на постійне\~проживання, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом прийняв спадщину після померлої матері [PERSON] , яка складається з земельні ділянки з кадастровим номером 5320480400:00:004:0068 площею 2,1354, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Гадяцької ОТГ Миргородського району (колишня Біленченківська сільська рада). Надалі право власності на земельну ділянку зареєстровано за відповідачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 02.02.2017 [PERSON] з ФГ «Юхименко-Агро» уклав договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років. Успадкована відповідачем земельна ділянка не відчужена у терміни, визначені ч.4 ст. 81 Земельного кодексу України, тому вказане призвело до порушення вимог земельного законодавства, у зв`язку з цим просить конфіскувати її у власність держави. Ухвалою судді від 18 квітня 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 31.01.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Згідно ухвали суду від 21.02.2025 за заявою першого заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області Мацка О., який діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області було забезпечено позов у вказаній цивільній справі шляхом заборони вчиняти дії з земельною ділянкою. 30.04.2024\~року Головне\~управління Держгеокадастру\~у Полтавській\~області надало\~ пояснення,\~в яких\~просило позовні\~вимогипершого заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області Мацка Олександра задовольнити. 18.03.2025 надали заяву про розгляд справи без участі представника Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області. У судовому засіданні представник позивача - прокурор Гринь В.О. позовну заяву підтримав, просив її задовольнити, оскільки відповідач є громадянином російської федерації та у визначений законом строк з моменту набуття у власність земельної ділянки не вчинив дій, спрямованих на її відчуження і до цього часу володіє нею. Відповідач[PERSON] проти позовних вимог не заперечував, підтвердив, що він є громадянином російської федерації, однак має посвідку на право проживання на території України і проживає в м. Гадяч. Про необхідність відчуження земельної ділянки при оформленні спадщини йому ніхто не роз`яснював. Представник третьої особи ФГ «Юхименко-Агро» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, письмових пояснень у справі не надав. Заслухавши пояснення прокурора, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] \~ є громадянином російської федерації та документований посвідкою на постійне проживання серії [NUMBER] від 04.04.2005, виданого ВГІРФО УМВС України в Полтавській області 04.04.2005. Відповідачу [PERSON] , який є громадянином російської федерації, 18.01.2017 державним нотаріусом Першої Лохвицької державної нотаріальної контори Жук Т. П. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого останній успадкував земельну ділянку, площею 2,1354 га, кадастровий номер 5320480400:00:004:0068, розташовану на території Гадяцької ОТГ Миргородського району Полтавської області (колишньої Біленченківської сільської ради Гадяцького району), призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкова справа №1112/2008, зареєстрована в реєстрі за №28. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 356238076, право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5320480400:00:004:0068 площею 2,1354 га було зареєстровано 18.01.2017 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] . Згідно актуальної інформації про державну реєстрацію іншого речового права 18913349, між [PERSON] та ФГ «Юхименко Агро» 02.02.2017 було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки на строк 10 років, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 356238076. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Положення статей 13,14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. У відповідності до ч. 5\~ст. 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Частиною 4 ст. 81 Земельного кодексу України\~передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно\~ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на вказану земельну ділянку відповідач набув з 18.01.2017, після державної реєстрації речового права на нерухоме майно, однак у подальшому і по даний час земельна ділянка ним самостійно не відчужена, чим безпідставно порушено річний строк, установлений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України. Згідно пункту "е" ч.1 ст. 140 Земельного кодексу України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до п. "в" ч.1 ст.143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 145 ЗК України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92цс13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 01 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~38, ч. 1 ст.\~39 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Оскільки Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, яке здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, самостійно не реалізувало процесуальне право на подання позову про конфіскацію земельної ділянки, тому є всі наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 по справі №912/2385/18. Враховуючи, що відповідач, будучи іноземним громадянином, з 18.01.2017 по даний час після набуття права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не вжив заходів до її відчуження, тому виходячи з приписів ч.4 ст.81 та ч.1 ст.140 ЗК України земельна ділянка підлягає конфіскації у власність держави і відповідно позовні вимоги першого заступника\~керівника Миргородської\~окружної прокуратури\~Полтавської області\~Мацка Олександра,\~який діє\~в інтересах\~держави в\~особі Головного\~управління Держгеокадастру\~у Полтавській\~області підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у вигляді судового збору за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову (3028 + 1514=4542).

Outcome: approved