Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

21.03.2025 у вище вказаній справі було ухвалено рішення суду, яким позов було задоволено. 24.03.2025 позивач звернулася до суду з заявою, в якій просить стягнути із [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. та 1211,20 грн. судового збору. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити частково, у справі слід ухвалити додаткове рішення з таких мотивів. Частиною 3 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про судові витрати. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом частин 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Визначаючи розмір компенсації витрат на правничу допомогу позивача, які підлягають стягненню на його користь з відповідачки, суд бере до уваги характер наданих адвокатом послуг, їх обсяг та якість. Так, в позовній заяві, поданій представницею позивача, всупереч імперативним вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України взагалі не було зазначено жодної адреси відповідачки, що потягло за собою затягування початку розгляду справи на чотири місяці. Крім того, в листопаді 2024 року в позовній заяві представниця зазначила, що позивач звільнений від сплати судового збору (арк. спр. 2), додала підтверджуючий документ (арк. спр. 12), однак в лютому 2025 року (арк. спр. 41) надіслала до суду квитанцію (арк. спр. 42) про сплату судового збору на суму 1211,20 грн. (хоча суд цього не вимагав), який наразі має статус помилкового сплаченого і позивач має право на його повернення, а не на стягнення з відповідачки, що потягне для нього необхідність вжиття додаткових заходів (подання клопотання про повернення сплаченого судового збору, звернення з заявою до відповідного органу Казначейства, витрати часу на фактичне повернення відповідних коштів). За таких обставин суд доходить висновку, що послуги представниці позивача, оцінені в розмірі гонорару 5000 грн., були надані не в повній мірі належно, відтак вимоги заяви слід задовольнити частково, присудивши обґрунтований розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає компенсації позивачеві з відповідачки, в розмірі 2500 грн. Щодо вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору в сумі 1211,20 грн. слід врахувати таке. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є учасником бойових дій. Пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Враховуючи, що позивач сплатив судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу, будучи звільненим від його сплати на підставі п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» він має право клопотати не про стягнення його з відповідачки, а про повернення сплаченої суми з державного бюджету. На підставі наведеного та

Outcome: partial