Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивач звернувся\~в суд\~з позовом,\~в якому\~просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з рахункового рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду моральну шкоду в розмірі 200\~000 грн., витрати на професійну правничу допомогу, понесені ним під час досудового слідства та розгляду справи в суді в розмірі 51\~000 грн. та судові витрати по справі. Позов мотивує тим, що 23.06.2022 року відносно нього було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових слідувань за № 62022150030000031 за ч.1 ст. 263 КК України і 29.06.2022 року йому вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. 30.06.2022 року заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Кіровоградської обласної прокуратури Литвиненком Д.В. затверджено обвинувальний акт відносно нього за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Вважає, що дії органів досудового слідства, прокуратури відносно нього були незаконними, оскільки вина в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 263 КК України не доведена судом, тобто кримінальне переслідування було незаконним. Кримінальне переслідування\~відбувалося з\~29.06.2022\~року по\~04.09.2023\~року коли\~ рішенням\~Кропивницького апеляційного\~суду від\~04.09.2023\~року \~апеляційну скаргу\~заступника начальника\~відділу процесуального\~керівництва у\~кримінальних провадженнях\~слідчих територіального\~управління Державного\~бюро розслідувань\~Кіровоградської обласної\~прокуратури Литвиненка\~Д.В.\~залишено без\~задоволення.\~ Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.05.2023 року, яким його визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано за ч.1 ст. 263 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним вказаного кримінального правопорушення залишено без змін. Перебування під\~кримінальним переслідуванням\~протягом 14\~місяців 12\~діб,\~участь в\~судових засіданнях\~у справі,\~незаконні рішення,\~дії (бездіяльність),\~держава Україна\~в особі\~органу досудового\~розслідування та\~прокуратури завдала\~йому значної\~моральної шкоди\~внаслідок незаконного\~притягнення до\~кримінальної відповідальності,\~яку він\~оцінює в\~розмірі 200\~000\~грн. Посилаючись на вказані обставини, викладені в позовній заяві, норми діючого законодавства, просив задовольнити позов. Ухвалою суду від 28.02.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачам надано термін для подання відзиву на позов. 21.03.2024\~року представником\~відповідачаДержавного\~бюро розслідувань подано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. 22.03.2024 року представником відповідача Кіровоградської обласної прокуратури подано відзив на позов. 26.03.2024 року представником відповідача Державної казначейської служби України подано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. 26.03.2024\~року представником\~позивача подано\~відповідь на\~відзивДержавного бюро розслідувань у м. Миколаєві. 01.04.2024 року представником відповідачаДержавного\~бюро розслідувань подано відповідь на відзив. 22.05.2024 року головуючим суддею Драним В.В. подано заяву про самовідвід, яка задоволена ухвалою суду від 22.05.2024 року. Ухвалою суду від 12.08.2024 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні 21.02.2025 року позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові та просив позов задовольнити. Представник відповідача\~- прокуратури Кіровоградської області в судовому засіданні просила прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник відповідача Територіального управління Державного бюро розслідувань, яка приймала участь у справі в режимі відео конференції, підтримала обставини, викладені у відзиві на позов. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений, позиція вказаного учасника справи викладена у відзиві на позов. В судове засідання, призначене на 10.04.2025 року сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином особисто, представник позивача та представник відповідача Кіровоградської обласної прокуратури надали суду письмові виступи в дебатах, в яких виклали письмово свої позиції. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. В судовому засіданні встановлено, що 23.06.2022 року було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових слідувань за № 62022150030000031 за ч.1 ст. 263 КК України відносно [PERSON] . 29.06.2022 року [PERSON] вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. 30.06.2022 року заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Кіровоградської обласної прокуратури Литвиненком Д.В. затверджено обвинувальний акт відносно [PERSON] по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.05.2023 року [PERSON] визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано за ч.1 ст. 263 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним вказаного кримінального правопорушення. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 04.09.2023 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.05.2023 року без змін. Ухвалою Верховного суду від 24.04.2024 року закрите касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.05.2023 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 04.09.2023 року щодо [PERSON] . Кримінальне переслідування щодо позивача відбувалося з 29.06.2022 року по 04.09.2023 року коли рішенням Кропивницького апеляційного суду від 04.09.2023 року апеляційну скаргу заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Кіровоградської обласної прокуратури Литвиненка Д.В. залишено без задоволення. Суд приходить\~до висновку,\~що [PERSON] перебував під слідством та судом протягом 14 місяців 6 днів. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України від 01.12.1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури\~ та суду» (зі змінами) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1. незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2. незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3. незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених в частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Статтею 2 вказаного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1. постановлення виправдувального вироку; 1-1. встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2. закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутність у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4. закриття справи про адміністративне правопорушення. Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених п. 1-1 частини 1 цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів. Згідно ст. 3 цього Закону, у наведених в ст. 1 цього Закону випадках, громадянинові відшкодовуються: 1. заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2. майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в дохід держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3. штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4. суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги; 5. моральна шкода. Статтею 4 цього Закону визначено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4, і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету, розмір сум, які передбачені п.1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Відповідно до вимог ст. 4 Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених п.п. 1, 3, 4 і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Частиною 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України встановлено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Стаття 12 вищезазначеного Закону передбачає, що розмір відшкодування шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 ст. 3 цього Закону, незалежно від того, який орган проводив слідчі дії чи розглядав справу, в місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і суд, про що виносять постанову (ухвалу). У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду -\~ до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державною у повному обсязі незалежно від вини посадових\~ і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Частинами 2, 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури\~ та суду» визначено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом провадиться відповідно до розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Вказане кореспондується і п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються в кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, визначаючи межі перебігу таких строків, слід виходити з того, що в кримінальному провадженні враховується як період досудового розслідування, так і період судового розгляду і апеляційного провадження. При цьому перебіг строків у кримінальному провадженні починається з часу, коли особі повідомлено про підозру або з моменту затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, а закінчується у момент, коли вирок набрав законної сили або кримінальне провадження закрито в цілому чи щодо конкретної особи. Критеріями для визначення розумності строків під час кримінального провадження є складність кримінального провадження; поведінка учасників кримінального провадження: спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень (справи «Вітрук проти України» від 16.09.2010 року, «Юртаєв проти України» від 31.01.2006 року, «Меріт проти України» від 30.03.2004 року та інші). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначає позивач дії органів досудового слідства, прокуратури відносно нього були незаконними, оскільки його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України не доведена судом, тобто кримінальне переслідування було незаконним, він перебував під кримінальним переслідуванням протягом 14 місяців 12 діб, зазнав незаконне звільнення з посади. Суд враховує пояснення позивача, що внаслідок вказаних дій йому було завдано моральної шкоди, яка полягала у тому, що він, перебуваючи про під кримінальним переслідуванням, як у особи невинуватої, з`явилося відчуття тривоги, хвилювання, безсоння, тривалий час залишався у стані невизначеності щодо своєї долі. Також у нього зірвалися його життєві плани, відбулося погіршення стосунків з оточуючими людьми, він упевнився у безкарності посадових осіб, що підірвало авторитет до органів держаної влади, залишився без роботи, без можливостей нормального існування не лише для себе, а і своєї родини. Довготривале перебування під страхом кримінальної відповідальності за злочини, які він не вчиняв порушило його нормальні стосунки з оточуючими людьми, очорнило та принизило в очах всіх близьких людей, та викликало недовіру в родичів. Час незаконного перебування під кримінальним переслідуванням призвело до появи негативних змін у стані здоров`я зокрема, піднявся тиск, почало турбувати безсоння, головні болі, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, замикання в собі, фіксованість на негативних переживаннях, невпевненість у собі. У зв`язку з порушенням проти нього кримінальної справи, останній зазнав негативного впливу та був змушений пристосовуватися до несприятливих умов. Крім того, факт незаконного притягнення до кримінальної відповідальності відобразився на взаємовідносинах з близькими, родичами, колегами, що принизило його честь, гідність та ділову репутацію. Протягом всього часу перебування під слідством та судом він був позбавлений звичайного людського спокою, душевної врівноваженості, перебував у постійному напруженні, в пригніченому і приниженому стані, постійно очікуючи або виклику слідчого, або перебуваючи у стані очікування чергового судового засідання. Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2025 року, який складає 8 000 грн. Позивачем доведені відповідно до п.5 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» наявність завданої їм моральної шкоди, необхідність застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, здоров`я і відновлення стосунків з оточуючими. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості, а тому в цій частин розмір моральної шкоди, завданої позивачам, підлягає задоволенню у визначеному ними розмірі за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок та підстави відшкодування матеріальної шкоди регламентуються Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету. Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює зокрема, безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України). Статтею 25 Бюджетного Кодексу України установлено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди в повному обсязі, тобто в розмірі 200\~000 грн. Крім того Згідно з пунктом 4 статті 3 Закону України «Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів дізнання,\~попереднього слідства,\~прокуратури\~ та\~суду» у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. Відповідно до п. 4 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури\~ та суду» громадянинові підлягають також поверненню суми, сплачені ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені ним адвокатському об`єднанню (адвокату) за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним в рахунок оплати витрат адвоката у зв`язку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції. У КПК України визначено, що юридична допомога у кримінальному провадженні (кримінальній справі) включає дії адвоката як на стадії досудового розслідування, так і судового провадження. До правової допомоги належать консультації, роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво в судах. Матеріалами справи підтверджується, що при розгляді кримінальної справи інтереси [PERSON] захищав адвокат Клімічев О.О., з яким [PERSON] укладав договори про надання правової допомоги та сплачувались гонорари. Наданими документами: копія угод від 11.06.2022 року; звіт про детальний опис виконаних робіт; акти прийому-передачі виконаних робіт; квитанції до прибуткового касового ордеру від 30.06.2022 року; 06.05.2023 року, 05.09.2023 року підтверджено витрати на допомогу адвоката у кримінальному провадженні на загальну суму 51000 грн. (п`ятдесят одна тисяча гривен) грн., а тому ці витрати також мають бути відшкодовані на користь позивача. При розгляді цивільної справи, відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на позивача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (п.1, 4 ч. 3 ст. 132 ЦПК України). Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). Згідно з\~ч.\~2\~-\~4\~ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Частиною 8\~статті 141\~ЦІІК України\~встановлено, що докази розміру витрат, які сторона сплатила у зв`язку із розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у даній цивільній справі 10.04.2025 року надано: ордер; договір про надання правової допомоги від 11.06.2022 року (а.с 12); акт № 7 від 10.04.2025 року прийму-передачі послуг на суму 15\~000 грн.; звіт № 7 про детальний опис робіт від 10.04.2025 року відповідно до договору про надання правової допомоги від 11.06.2022 року на суму 15\~000 грн. та квитанцію № 7 від 10.04.2025 року про оплату вказаних коштів. Позивачем доведено понесення вказаних витрат, а тому ці кошти також стягуються судом на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача підлягають судові витрати, понесені ним при подачі позову в суд та оплаті судового збору в сумі 2\~510,00 грн. (а.с.1) та в сумі 1\~073,60 грн. (а.с.37).

Outcome: approved