Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент»» (далі - ТОВ «ФК «Процент»» звернулось з позовом до суду до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідачки на користь товариства заборгованість за Кредитним договором № 4003-2564-1 від 23.12.2023 по нарахованим та несплаченим процентам в розмірі 40500,00 грн за період з 21.02.2024 по 17.11.2024, сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн та 10000,00 грн витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 02 січня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи вирішено проводити без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу наданий строк для подання заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та надання відзиву на позовну заяву. Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача не надійшло. Ухвалою суду від 13 січня 2025 року судом частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Відповідно до наданої відділом ДМС в Чернівецькій області інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки від 30 грудня 2024 року [PERSON] змінила прізвище на - [PERSON] . [PERSON] вважається такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи судом, оскільки відповідно до усталеної практики Верховного Суду, у тому випадку, якщо судова повістка повертається до суду з причин того, що «адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», така судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, а особа вважається повідомленою належним чином. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 18.03.2021 по справі № 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України та з урахуванням положень статей 280-281 ЦПК України суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами та ухвалив заочне рішення. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позовні вимоги ТОВ «ФК «Процент»» обґрунтовані такими доводами. Відповідно до укладеного Кредитного договору №4003-2564-1 від 23.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент»» та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 5000,00 грн строком на 365 днів (до 22.12.2024), шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «ПУМБ» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % від суми кредиту за кожен день користування (1095% річних). Зазначає, що кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет за посиланням: https://procent.com.ua, та підписанням електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Стверджує, що кредитний договір був підписаний 23.12.2023 о 11:41:45 год. шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором - 821450, в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет за посиланням: https://procent.com.ua. Посилається на те, що кредитні кошти були відправлені відповідачу 23.12.2023 на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «ПУМБ», що підтверджується чеком. Вказує на те, що починаючи з 22.03.2024 [PERSON] має обов`язок, незалежно від пред`явлення вимоги позивачем, повернути всю заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, однак в порушення зобов`язань не сплачує її. Зазначає, що у зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань, заборгованість [PERSON] за кредитним договором по нарахованим та не сплаченим процентам станом на 17.11.2024 становить 40500,00 грн за період з 21.02.2024 по 17.11.2024, що нараховані відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 3 % за кожен день користування кредитом (1095% річних) та графіку платежів. З урахуванням наведеного просить суд задовольнити позовні вимоги. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 23.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 4003-2564-1 (далі - Договір), укладення якого було ініційовано відповідачкою шляхом подання 23.12.2023 анкети-заяви на кредит № 41903 на сайті https://procent.com.ua. Відповідно до п. 1.1.-1.3. Договору відповідачка отримала кредит у розмірі 5000,00 грн зі сплатою процентів за користування Кредитом в розмірі 3,0% за кожен день користування (річна ставка 1095,00%). Процента ставка за користування Кредитом є фіксованою. Кредит надається строком на 365 днів, зі сплатою Кредиту в кінці строку користування згідно з Додатком №1 до цього Договору. Згідно з п. 1.7. Товариство здійснює переказ суми Кредиту на електронний платіжний засіб № [NUMBER], що належить Позичальнику. Переказ суми здійснюється Товариством через платіжний сервіс «FONDY» (ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» здійснює діяльність переказу коштів без відкриття рахунків, веб-сайт https://fondy.ua) або іншим способом. Пунктом 1.8. Договору погоджено, що розмір та строки сплати Позичальником платежів за цим Договором погоджений сторонами в Додатку № 1 до цього Договору. Відповідно до п. 4.1. Договору сума Кредиту та проценти за користування Кредитом підлягають сплаті Позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 9 цього Договору у строки відповідно до графіку визначеному у Додатку № 1. Пунктом 4.2. Договору визначений порядок нарахування процентів за Договором, відповідно до якого це нарахування здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом. Проценти нараховуються щоденно, з дня надання Позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб Позичальника) до дня повернення суми Кредиту включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за Кредитом. Пункт 4.4 Договору визначає, що у разі прострочення з оплати чергового платежу нарахованих процентів за Кредитом, Позичальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів сплатити заборгованість по простроченим нарахованим процентам, строк платежу яких настав, а також фактично нараховані проценти за користування Кредитом станом на дату оплату. Відповідно до п. 6.1. Договору останній укладається в інформаційно-комунікаційній системі на Сайті https://procent.com.ua (жалі - ІКС) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6.2. Договору з метою отримання Кредиту, Позичальник проходить реєстрацію в ІКС шляхом заповнення всіх необхідних полів, підтверджує номер телефону за яким буде здійснюватися подальша ідентифікація Позичальника в ІКС. Судом встановлено, що [PERSON] підписала Кредитний договір електронним підписом з одноразовим ідентифікатором - 821450, який був відправлений на номер телефону, який відповідачка вказала в анкеті-заяві на кредит № 41903. Факт укладення електронного кредитного договору підтверджується витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи https://procent.com.ua, а саме: хронологією дій щодо укладення кредитного договору № 4003-2564-1 від 23.12.2023. Відповідно до Додатку № 1 до Договору, датою останнього платежу за Договором є 22.12.2024. Відповідно до чеку № 710117324 від 23.12.2023 11:41 год. за допомогою платіжної системи «FONDY» на картковий рахунок № [NUMBER] було здійснено перерахування коштів за договором № 4003-2564-1 від 23.12.2023 на умовах фінансового кредиту, в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до наданих АТ «ПУМБ» доказів, витребуваних ухвалою суду від 13 січня 2025 року, судом встановлено, що на ім`я відповідачки була випущена банківська платіжна картка № [NUMBER] до рахунку у гривні, за відповідачкою закріплений фінансовий номер телефону: [NUMBER] , на який відправлялась інформація про підтвердження здійснення операції за вказаною платіжною карткою у періоді з 23.12.2023 по 28.12.2023 та відповідно до звіту по транзакціях з використанням/без використання БПК по рахунку з використанням картки № [NUMBER] власником якої є [PERSON] , 23.12.2023 11:41 год. була зарахована сума 5000,00 грн за допомогою платіжної системи «FONDY». Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №4003-2564-1 від 23.12.2023, заборгованість [PERSON] за кредитним договором по нарахованим та не сплаченим процентам станом на 17.11.2024 року становить 40500,00 грн за період з 21.02.2023 по 17.11.2024, що нараховані відповідно до п.1.2. Кредитного договору за ставкою 3% за кожен день користування кредитом (1095% річних) та Графіку платежів. Окрім цього, на головній сторінці сайту про компанію https://procent.com.ua розміщені Правила надання кредитів з примірником кредитного Договору та іншими документами. З урахуванням наведеного судом встановлено, що предметом даного позову є стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Процент»» заборгованості за Кредитним договором № 4003-2564-1 від 23.12.2023, укладеному в електронній формі, яка складається з нарахованих та несплачених процентів за користування кредитними коштами. Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду Положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Щодо стягнення заявленої в позові заборгованості За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина друга статті 639 ЦК України визначає, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 23.12.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Процент»» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 4003-2564-1 в електронній формі шляхом підписання такого відповідачкою електронним підписом з однора7зовим ідентифікатором - 821450. Факт укладення електронного кредитного договору підтверджується також витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи https://procent.com.ua, а саме: хронологією дій щодо укладення кредитного договору № 4003-2564-1 від 23.12.2023. Відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті кредитора подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Без здійснення зазначених вище дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» оспорювані кредитні договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинний на день укладення кредитного договору), «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Емітенти зобов`язані в порядку та строки, установлені договором, надавати власникам рахунків виписки про рух коштів на їх рахунках за операціями, що виконані користувачами електронних платіжних засобів. Форма виписки повинна включати всі обов`язкові реквізити, передбачені нормативно-правовим актом Національного банку з питань організації операційної діяльності в банках України (пункт 8 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705. Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань (пункт 4 розділу VII Положення). Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі (пункт 4.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254. Первинні документи складаються на паперових носіях або в електронній формі (абзац другий пункту 4.10. Положення). Інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного) (пункт 5.1 Положення ). Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях, зокрема, такі регістри як особові рахунки та виписки з них (згідно із абзацом першим пункту 5.3. Положення ). У постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 Верховний Суд зазначив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту. Судом встановлено, що факт отримання [PERSON] кредитних коштів підтверджується чеком № 710117324 від 23.12.2023 11:41 год. відповідно до якого за допомогою платіжної системи «FONDY» на картковий рахунок № [NUMBER] , який належить відповідачці, було здійснено перерахування коштів за договором № 4003-2564-1 від 23.12.2023 на умовах фінансового кредиту, в розмірі 5000,00 грн. Судом також встановлено, що на ім`я відповідачки була випущена банківська платіжна картка № [NUMBER] до рахунку у гривні, за відповідачкою був закріплений фінансовий номер телефону: [NUMBER] , на якій відправлялась інформація про підтвердження здійснення операції за вказаною платіжною карткою у періоді з 23.12.2023 по 28.12.2023 та відповідно до звіту по транзакціях з використанням/без використання БПК по рахунку з використанням картки № [NUMBER] власником якої є [PERSON] , 23.12.2023 11:41 год. була зарахована сума 5000,00 грн за допомогою платіжної системи «FONDY». За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Судом встановлено, що відповідно до п. 1.3 Договору строк надання кредиту та строк дії Договору становить 365 днів зі сплатою Кредиту в кінці строку користування та закінчується 22 грудня 2024 року. Судом також встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №4003-2564-1 від 23.12.2023, заборгованість відповідачки [PERSON] за кредитним договором по нарахованим та не сплаченим процентам станом на 17.11.2024 року становить 40500,00 грн за період з 21.02.2023 по 17.11.2024. Отже, за умовами укладеного Сторонами Договору ТОВ «ФК «Процент»», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язався сплатити проценти за користування кредитними коштами. Спростування суми заборгованості відповідачкою суду не надано. Таким чином кредитодавець ТОВ «ФК «Процент»» відповідно до наведеного має право на стягнення заборгованості по нарахованим та несплаченим процентам за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Висновки суду за результатами розгляду справи Щодо суті позовних вимог Таким чином оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Процент»» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частин 1 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що 03 червня 2024 року між ТОВ «ФК «Процент»» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір про надання юридичних послуг. На підставі довіреності від 03.06.2024 ТОВ «ФК «Процент» уповноважила адвоката Руденка К.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2412 видане на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області від 23.10.2018 № 18) представляти інтереси товариства в судах України з усіма правами, які надано позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому. На підтвердження виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) суду надано укладені між ТОВ «ФК «Процент» та ФОП [PERSON] : договір №03/06/2024 про надання юридичних послуг, акт приймання-передачі послуг №3 від 27.09.2024, витяг з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №3 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг, а також платіжну інструкцію №1104 від 30.09.2024 про перерахування позивачем [PERSON] грошових коштів. З витягу з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №3 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг вбачається, що ФОП [PERSON] у відповідності до умов договору підготував позовні заяви про стягнення заборгованості: - підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором №4003-2564-1 від 23.12.2023 та клопотання про витребування доказів (вартість 9000,00 грн); - складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику з [PERSON] за договором №4003-2564-1 від 23.12.2023 (вартість 1000,00 грн). Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачкою не заявлено. Враховуючи наведене вище з відповідачки підлягають стягненню витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. При вирішенні питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 01.02.2022 по справі №910/10935/20, відповідно до якої укладення договору про надання професійної правничої допомоги адвокатом як фізичною особою - підприємцем не позбавляє його статусу адвоката, а тому не впливає на правильність розподілу судових витрат у справі. Разом з наведеним, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідачки також підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved