Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Представник ТзОВ «Бізнес позика» звернувся до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 26 січня 2024 року між ТзОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено договір №303008-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 26.01.2024 оку направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №303008-КС-003 про надання кредиту. 26.01.2024 року [PERSON] прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №303008-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5687, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 26.01.2024 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №303008-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 11000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 2,000 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 16000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Також, 26 січня 2024 року між ТзОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору №303008-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 5000,00 гривень. [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, та станом на 26.11.2024 року утворилась заборгованість за Договором №303008-КС-003 про надання кредиту, в розмірі 69479,64 гривень, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 16000,00 гривень; заборгованості по процентах в розмірі 51079,64 гривень, заборгованість за комісією в розмірі 2400,00 гривень. У зв`язку з вказаним позивач просить стягнути з відповідача на свою користь загальну суму заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 69479,64 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 грудня 2024 року справу передано за підсудністю Радивилівського районного суду Рівненської області. Ухвалою судді від 16 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд даної цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. Також задоволено клопотання представника позивача щодо витребування доказів, а саме витребувано з АТ «Ощадбанк» інформацію про випуск банківської карти на ім`я [PERSON] та виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської карти в період з 26.01.2024 року по 12.07.2024 року. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги визнає. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 26 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір №303008-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма). (а.с. 20-24). ТОВ «Бізнес Позика» 26 січня 2024 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №303008-КС-003 про надання кредиту (а.с. 25-29). 26 січня 2024 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №303008-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а.с.30-34). Договір №303008-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) відповідачем підписаний електронним підписом із застосуванням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) UA-5687, який було направлено на номер телефону [NUMBER] , який було вказано відповідачем в анкеті клієнта. (а.с.37) Разом з тим, окрім договору №303008-КС-003 про надання кредиту в матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем електронним підписом з застосування одноразового ідентифікатора UA-5687, що свідчить про те, що відповідач [PERSON] отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування, зокрема, щодо строку кредитування, процентної ставки та реальної річної процентної ставки, що в свою чергу свідчить про те, що між позивачем та відповідачем досягнуто згоди щодо розміру і порядку нарахування вказаних відсотків (а.с.17-19). Таким чином, 26 січня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено Договір №303008-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.п. 2.1 - 2.11 Договору про надання кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 11000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що строк кредитування становить 24 місяці, плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 2,00000 процентів за кожен день користування Кредитом, комісія за надання кредиту - 1650,00 грн. Сторонами погоджено дату повернення кредиту - 12.07.2024 року. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 17560,00 гривень. Пунктом 3.2. Договору про надання кредиту визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3.2.3 Договору про надання кредиту встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. Також, 26 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до Договору №303008-КС-003 від 26 січня 2024 року про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма). (а.с. 38-39). Відповідно до умов додаткової угоди сторони дійшли згоди, що кредит збільшується на 5000,00 гривень на умовах, викладених в договорі. Після збільшення суми кредиту загальна сума кредиту складає 16000,00 гривень, та орієнтовна загальна вартість кредиту - 41573,16 гривень. Комісія на надання додаткової угоди - 750,00 гривень. Пунктом 6.4 додаткової угоди до договору про надання кредиту встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. Згідно паспорту споживчого кредиту від 26.01.2024 року вбачається, що [PERSON] отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування, зокрема, щодо строку кредитування, процентної ставки та реальної річної процентної ставки, що в свою чергу свідчить про те, що між позивачем та відповідачем досягнуто згоди щодо розміру і порядку нарахування вказаних відсотків. (а.с.35-37) Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. Згідно зі ст.11 ч.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.12, ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Крім того, статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Укладення кредитного договору в електронній формі (відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію»), є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що зазначено у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 року №127/33824/19 та від 09.09.2020 року №732/670/19. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що договір про відкриття кредитної лінії №303008-КС-003 від 26 січня 2024 року та додаткова угода №1 до вказаного договору від 19 лютого 2024 року, укладені у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Законів України «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування», а порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». В анкеті клієнта ТОВ «Бізнес позика» відображена інформація стосовно ідентифікації позичальника [PERSON] , інформація щодо бажаного кредиту, електронна адреса позичальника, номер телефону, номер банківської картки позичальника. (а.с.47) Факт перерахування грошових коштів в розмірі 11000, 00 гривень на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] (яка позичальником вказана при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» №329/12 від 02.12.2024 року (а.с.48). Також довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 29.11.2024 року підтверджується факт перерахування грошових коштів в розмірі 5000, 00 гривень на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , яка вказана позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. (а.с.49). Із витребуваної судом інформації з АТ «Державний ощадний банк» №46/1211/353337/2025/БТ від 26.03.2025 судом встановлено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) емітовано карту № [NUMBER] . Згідно виписки з карткового рахунку № [NUMBER] встановлено, що на вказаний картковий рахунок 27.01.2024 зараховано переказ в розмірі 11000,00 грн та 5000,00 гривень. (а.с.93-95) Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором та довідкою про стан заборгованості, відповідач [PERSON] належним чином зобов`язання з повернення грошових коштів не виконував, в результаті чого станом на 26.11.2024 року виникла заборгованість в загальній сумі 69479,54 гривень, з яких 16000,00 гривень прострочена заборгованість по кредиту, 51079,54 гривень прострочена заборгованість по процентам, заборгованість за комісією 2400,00 гривень (а.с.12-15). Доказів того, що відповідач своєчасно та в повному обсязі сплачував кошти в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та відсотками матеріали справи не містять, відповідач свого розрахунку, який би спростовував наданий позивачем розрахунок не подав.. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з урахуванням досліджених доказів, суд вважає, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, пов`язані з використанням відповідачем кредитних коштів зі сплатою процентів за їх використання. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач допустив порушення умов укладеного між сторонами кредитного договору щодо своєчасної сплати сум кредиту та процентів, внаслідок чого за відповідачем утворилася заборгованість. З врахуванням вказаних обставин суд вважає позовні вимоги в частині стягнення із відповідача основної суми боргу та відсотків обґрунтованими, у зв`язку із чим в цій частині позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення комісії суд виходить з наступного. Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Позивачем в пункті 2.5 кредитного договору встановлено обов`язок позичальника сплатити комісію за надання кредиту в розмірі 1650,00 гривень. Також в пункті 5 додаткової угоди передбачено, що за надання додаткової суми кредиту, встановлюється комісія в розмірі 750,00 гривень. Однак, вказані пункти договору порушують статті 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та є грубим порушенням чинного законодавства. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Враховуючи те, що позивачу встановлено плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пункту 2.5 кредитного договору, укладеного між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту, є нікчемним. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року за № 496/3134/19, яка є обов`язковою для виконання судами України. За вказаних обставин у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту слід відмовити за безпідставністю. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., З огляду на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 2338,72 грн. (67079,64 х 2422,40 / 69479,64).

Outcome: partial