Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом (з урахуванням зміни предмету позову), відповідно до якого просить суд: визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №24152, вчинений 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 13 799,59 гривень, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь [PERSON] безпідставно отримані грошові кошти за виконавчим провадженням у розмірі 10106,13,47 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає наступне. В січні 2024 року [PERSON] стало відомо про відкрите приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименком А.О. виконавче провадження № 66171238 по виконанню виконавчого напису. Стягувачем у межах виконавчого провадження № 66171238 вказано ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС". Виконавче провадження відкрито з примусового виконання виконавчого напису, виданого Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною за №24152 від 12.03.2021 року про стягнення з боржника, яким є [PERSON] , коштів у розмірі 13 799,59 гривень. Вважає, що приватний нотаріус видав виконавчий напис всупереч чинному законодавству, оскільки нотаріусу не було надано розрахунку заборгованості, не було досліджено, чи є наявні заборгованість безспірною. В ході розгляду цивільної справи встановлено наступне. Так, Позивачем у справі №333/3211/24 є [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . В той же час, як стало відомо Представнику Позивача, було вчинено два виконавчі написи: - виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Я.В., зареєстрований в реєстрі за №24151, виданий 12.03.2021 року, боржником за яким є [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . - виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Я.В., зареєстрований в реєстрі за №24152, виданий 12.03.2021 року, боржником за яким є [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . При цьому, у відповідь на адвокатський запит представника Позивача адвоката Солдаткіна О.С. приватним виконавцем було надано документи, на основі яких відкрито виконавче провадження, а саме: - заяву про примусове виконання рішення (на ім?я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] ); - Кредитний договір №136259484 від 14.02.2020 року (на ім?я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] ); - виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Я.В., зареєстрований в реєстрі за №24151, виданий 12.03.2021 року, боржником за яким є [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . Тобто, чи то Відповідачем (Стягувачем у рамках виконавчих проваджень) подано на виконання, чи то приватним виконавцем недобросовісно надано документи, які стосуються іншої людини, що призвело до того, що предметом даного позову є визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Я.В., зареєстрованого в реєстрі за №24151, виданого 12.03.2021 року таким, що не підлягає виконанню, та повернення стягненого за виконавчим написом. Проте оскільки даний напис не стосується Відповідача, а стосується іншої особи з таким же ПІБ, відтак позивач змінює предмет позову. Отже вважає вказаний виконавчий напис є протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. З наведених підстав, просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на її користь безпідставно отримані грошові кошти за виконавчим провадженням. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. Позивач в судове засідання не з`явилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав 14.05.2024 відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки предметом позову є визнання виконавчого напису незаконним, існування якого порушує права позивача [PERSON] . Звертає увагу, що Позивач, який звернувся до суду має РНОКПП: [NUMBER] . Однак виконавчий напис №24151 від 12.03.2021 який зазначений у позовній заяві та який позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню стосується зовсім іншої особи - [PERSON] з РНОКПП: [NUMBER] . Тому існування цього виконавчого напису жодним чином не може порушувати права Позивача - [PERSON] з РНОКПП: [NUMBER] . Надіслав заяву про долучення доказів, а саме: копії кредитного договору стосовно [PERSON] з РНОКПП: [NUMBER] , виписки з особового рахунку боржника. Крім того, після прийняття заяви позивача про зміну предмету позову від відповідача надійшли додаткові пояснення,\~в яких\~відповідач \~клопотав про\~відмову у\~задоволенні позовних\~вимог в\~частині стягнення\~витрат на\~правову допомогу\~у розмірі\~9000\~грн.\~як таких,\~що не\~відповідають принципу\~співмірності .\~Крім того,\~зазначив,\~що надавав приватному нотаріусу Головкіній Я.В. для вчинення виконавчого напису № 24152 від 12.03.2021 копію кредитного договору № 427680621 від 08.01.2020 та виписку з особистого рахунку [PERSON] (позивачки), копії яких надає суду. Треті особи пояснення не надали, від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименка Андрія Олександровича надійшли копії матеріалів виконавчого провадження № 66171238 відкритого 22.07.2021 з виконання вказаного виконавчого напису. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. 15.04.2024 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 05.06.2024 ухвалою суду прийнято заяву представника позивача про зміну предмету позову, а саме: визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №24152, вчинений 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 13 799,59 гривень, таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» на користь [PERSON] в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса грошові кошти у сумі 10613,47 гривень, стягнутих на підставі виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №24152, вчиненого 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 13 799,59 гривень. Стягнути з ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» на користь [PERSON] витрати на послуги правничої допомоги адвоката у розмірі 9000 грн., судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн. Витребувано у учасників справи копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 24152 від 12.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» суми коштів у розмірі 13799,59 гривень. 28.08.2024 ухвалою суду повторно витребувано у ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» копії документів, які були надані приватному нотаріусу Головкіній Я.В. для вчинення виконавчого напису № 24152 від 12.03.2021 про стягнення з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» суми коштів у розмірі 13799,59 гривень; повторно витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименка А.О., належним чином посвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № 66171238 відкритого 22.07.2021, з виконання виконавчого напису № 24152 від 12.03.2021 про стягнення з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» суми коштів у розмірі 13799,59 гривень (так, яка вказано в постанові про відкриття виконавчого провадження) чи відомості про причини відкриття виконавчого провадження № 66171238 від 22.07.2021, з виконання виконавчого напису № 24152 від 12.03.2021 про стягнення з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» суми коштів у розмірі 13799,59 гривень при наданні для виконання виконавчого напису на особу з іншим РНОКПП, іншою датою народження, на іншу суму заборгованості, з іншим номером виконавчого напису. 29.11.2024\~ухвалою суду\~витребувано з Філії Київського обласного державного нотаріального архіву №2 (м. Біла Церква) копію виконавчого напису № 24152 від 12.03.2021, виданого приватним нотаріусом Головкіною Я.В. та копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 24152 від 12.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» суми коштів у розмірі 4500,00 грн. (13799,59) гривень. Витребувано з Київського обласного державного нотаріального архіву копію виконавчого напису № 24152 від 12.03.2021, виданого приватним нотаріусом Головкіною Я.В. та копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 24152 від 12.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» суми коштів у розмірі 4500,00 грн (13799,59) гривень. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. 12.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 24152 про стягнення з [PERSON] (позивачки) суми заборгованості в розмірі 13799,59 грн. за кредитним договором 427680621 від 08.01.2020 року, укладеним з ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА", ідентифікаційний код юридичної особи 38568246, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, є ТОВАРИСТВО 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС". 22.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Чубаревим Олександром Олександровичем розглянуто заява стягувача про примусове виконання виконавчого документу та відкрито виконавче провадження №66171238 з примусового виконання виконавчого напису № 24152 виданого 12.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість в розмірі 13 799,59 гривень. 20.03.2023 між приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименком Андрієм Олександровичем, та приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Чубаревим Олександром Олександровичем було укладено Договір №1 про заміщення приватного виконавця, діяльність якого зупинена. 17.04.2023 року приватним виконавцем Чубаревим Олександром Олександровичем у зв`язку з зупиненням діяльності приватного виконавця (Міністерство юстиції України Наказ №2019/5 від 26.05.2023) та у відповідності з положеннями ч. 5 ст. 42 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», п. 4 розділу XVII, п. 4 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, передано виконавче провадження №66171238 - приватному виконавцю виконавчого округу Запорізької області Якименку А.О., про що винесено відповідну постанову про передачу виконавчого провадження. 24.04.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименком А.О. прийнято до виконання зазначене виконавче провадження, про що винесено постанову про прийняття виконавчого провадження. З акту приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименка А.О., складеного 12.09.2024 року вбачається, що в ході виконавчого провадження №66171238 ним виявлено невідповідність даних боржника - [PERSON] , зазначених в заяві про примусове виконання рішення та у виконавчому документі. Так, в заяві про примусове виконання рішення стягувач просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 24152 виданого 12.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна щодо стягнення з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість в розмірі 13 799,59 гривень. В той же час, до заяви про примусове виконання рішення стягувачем додано виконавчий напис № 24151 виданий 12.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною. Згідно даного виконавчого напису боржником є [PERSON] , але РНОКПП інший- [NUMBER] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] . Сума, що підлягає до стягнення становить 44 000,55 грн. Враховуючи вищевикладене, приватним виконавцем Якименком А. скасовано всі постанови, винесені в рамках виконавчого провадження № 66171238 та повернуто виконавчий документ стягувачу. Згідно відповіді приватного виконавця Якименка Я.О. за Вих.№22514 від 09.02.2024 р., в межах виконавчого провадження № 66171238 з [PERSON] (позивачки) всього було стягнуто 10613,47 грн., з яких, зокрема, 8772,71 грн. на користь стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України 19.04.2021, анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю на ім`я [PERSON] , документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Головкіної Я. В. передано до Філії Київського обласного державного нотаріального архіву №2 (м. Біла Церква) для проведення звірки наявності нотаріальних документів та після проведення звірки наявності нотаріальних документів згідно з Реєстром, складення акту приймання-передавання документів до Київського обласного державного нотаріального архіву. З відповіді Київського обласного державного нотаріального архіву та Філії Київського обласного державного нотаріального архіву №2 (м. Біла Церква), наданої на виконання ухвали суду, вбачається, що згідно архівного фонду №190 (приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В.), наряди 02-20 «Примірники виконавчих написів та документи, на підставі яких вони вчинені», на зберігання до архіву не передавалися. V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Так, «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року встановлено низку документів, які є підставою для стягнення у безспірному порядку згідно виконавчих написів нотаріусів, зокрема, визначено можливість проведення стягнення з підстав, що випливають з кредитних відносин. Пунктом другим Переліку закріплено, що підставою для стягнення за виконавчими написами нотаріусів є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5. Нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 закону «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК, стст.50, 87, 88 Закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц. Разом із тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс 17. У зв`язку\~із відсутністю\~оскаржуваного \~виконавчого напису\~неможливо дослідити\~його зміст.\~Однак,\~суд дійшов\~висновку про\~існування такого\~виконавчого напису,\~аналізуючи письмові\~докази,\~які знаходяться\~в матеріалах\~справи.\~Так,\~із копій\~матеріалів виконавчого\~провадження №66171238 вбачається, що в заяві про примусове виконання рішення стягувач просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 24152 виданого 12.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна щодо стягнення з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість в розмірі 13 799,59 гривень, відносно якої й відкрите виконавче провадження. В той же час, до заяви про примусове виконання рішення стягувачем додано виконавчий напис № 24151 виданий 12.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною. Згідно даного виконавчого напису боржником є тезка позивачки- [PERSON] , РНОКПП інший- [NUMBER] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] . Сума, що підлягає до стягнення становить 44 000,55 грн. У зв`язку з виявленням вказаних розбіжностей вже коли справа перебувала на розгляді, приватним виконавцем Якименком А. скасовано всі постанови, винесені в рамках виконавчого провадження № 66171238 та повернуто виконавчий документ стягувачу. Більш того, як вбачається з додаткових пояснень відповідача,\~останнім не\~заперечується існування\~саме оскаржуваного\~виконавчого напису\~стосовно саме\~позивачки.\~ \~Відповідачем \~надано суду\~копії кредитного договору № 427680621 від 08.01.2020 та виписки з особистого рахунку [PERSON] (позивачки), які ним відповідно надавалися приватному нотаріусу Головкіній Я.В. для вчинення виконавчого напису № 24152 від 12.03.2021. Отже, суд дійшов висновку, що оскаржуваний напис існує, а відтак порушує права Позивача, оскільки в будь-який момент Відповідач може звернутися до виконавця щодо стягнення коштів за таким виконавчим написом. Крім того, з [PERSON] було стягнуто в рамках виконавчого провадження 10613,47 грн. З копії наданого відповідачем кредитного договору вбачається, що останній не був нотаріально посвідчений, доказів протилежного суду не надано. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26 листопада 2014 року № 662, якою було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів таку форму договору, як кредитний договір, було визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема й щодо доповнення переліку документів, новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначене судове рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на всій території України. Тобто, виконавчий напис було вчинено на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним з моменту його прийняття. Крім того, безумовним фактом, який свідчить про небезспірність заборгованості за кредитним договором, є та обставина, що розмір заборгованості був визначений самостійно відповідачем і існує тільки в складених відповідачем документах, які позивачем не визнані та з ним не узгоджені. Отже, суд приходить до висновку, що у даному випадку нотаріус всупереч вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру заборгованості та вчинив виконавчий напис. Таким чином, оскільки заборгованість за кредитним договором має спірний характер, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Крім того, перед вчиненням виконавчого напису, стягувач зобов`язаний був на адресу боржника надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання. Доказів такого повідомлення відповідачем позивачу не надано. Таким чином, позивач не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС» безпідставно набутих коштів в сумі 10613,47 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Отже, факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів відповідно до статті 1212 ЦК України. Вказаний висновок кореспондується із висновком Верховного Суду, який викладений в постанові від 8 вересня 2021 року № 201/6498/20. Аналіз викладеного свідчить про те, що кошти, які були стягнуті з [PERSON] у виконавчому провадженні № 66171238 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису є безпідставно набутими ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», оскільки виконавчий напис судом визнаний таким, що не підлягає виконанню. Втім, позивач помилково визначив розмір безпідставно набутих коштів. За фактичних обставин справи розмір заборгованості, яка була стягнута з боржника на користь кредитора, становив 8772,71 грн., решта коштів, що були утримані із заробітної плати позивача в процесі примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, становлять основна винагорода приватного виконавця і інші витрати виконавчого провадження, а отже вони не є безпідставно отриманим майном і не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Принаймні доказів іншого позивачем суду не надано. Вказані кошти можуть буті повернуті позивачеві у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження». За вказаних обставин з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню 8772,71 грн., а не 10613,47 грн., як помилково вважав позивач, отже, дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Позивачем при зверненні до суду із позовною заявою сплачено сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн., за подання позовної заяви, який підлягає стягненню з відповідача. Згідно позовної заяви, позивачем в прохальній частині позову було зазначено про стягнення витрат на правову допомогу. Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та адвокатом Загороднім Є.О. було укладено договір про надання правничої допомоги від 29.03.2024 року, відповідно до п.п 1.1. якого предметом договору є надання правової допомоги клієнту. Відповідно до акту № 1 прийняття-передачу наданих послуг від 01.04.2024, адвокат надав, а клієнт прийняв наступні комплексні юридичні послуги: підготовка та подання позовної заяви [PERSON] до ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС", треті особи: Приватний нотаріус Обухівський районний нотаріальний округ Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко А.О., про визнання виконавчого напису №24151 виданого 12.03.2021 року таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого за виконавчим написом. Вартість послуг за цим договором встановлюється сторонами в розмірі 9000,00 грн. Відповідно до квитанції №385С-21СМ-4605-5В04 від 01.04.2024 року, [PERSON] сплатила 9000 грн. за правничу допомогу. За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність від» 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару Адвоката встановлений сторонами Договору у фіксованому розмірі та він не залежить від обсягу послуг та часу витраченого адвокатом, а отже є визначеним (постанова ВС від 28.12.2020 р., справа №640/18402/19, р.№93859342). Фіксований розмір гонорару Адвоката також враховує підготовку до засідання, час на прибуття до суду та очікування засідання, що є невідворотним, не залежить від волі чи бажання Адвоката, на що також витрачається робочий час Адвоката, коли він не може займатися іншою оплачуваною роботою (п.38 постанови ВС від 26.10.2022р., справа №910/4277/21, р.№107100592). Законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. На вказаному наголошено Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у справі №280/5176/20 (п.94 постанови від 02.12.2021 року, р.№101608848). Згідно висновку КЦС ВС від 15.06.2021 року у справі №159/5837/19 (пр.№61-10459св20, р.№97700586) визначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Факт надання правової допомоги Клієнту підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт та квитанцією про сплату за послуги. В той же час, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20). Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial