Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Позиція позивача 15 листопада 2024 року адвокат Богачова Н.П. звернулась до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Орган опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області про визнання батьківства дітей, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. 26 грудня 2024 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла уточнена позовна заява адвоката Богачової Н.П., яка звернулась до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Орган опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області про визнання батьківства дітей, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів яка викладена в наступній редакції. Так,\~25.04.2005\~року,\~ [PERSON] (надалі\~ Позивач)\~розлучився з\~ [PERSON] (надалі\~-\~Відповідач). [INFO] у\~Позивача та\~Відповідача народився\~син -\~ [PERSON] .\~ [INFO] у\~Позивача та\~Відповідача народилась\~донька -\~ [PERSON] .Питанням реєстрації\~народження дітей\~займалась Відповідач.\~На момент\~проведення Відповідачем\~реєстрація народження\~сина та\~доньки,\~Позивачу не\~було відомо,\~що у\~зв`язку\~з тим,\~що між\~ними не\~укладений шлюб,\~для внесення\~запису про\~його батьківство\~дітей була\~необхідна,\~в тому\~числі,\~і його\~заява.Оскільки під\~час реєстрації\~народження дітей\~він не\~подавав заяви\~про внесення\~інформації про\~нього,\~як батька\~дітей,\~запис про\~батька дітей\~у Книзі\~реєстрації народжень\~був зроблений\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~135\~Сімейного кодексу\~України,\~в якій\~зазначено,\~що при\~народженні дитини\~у матері,\~яка не\~перебуває у\~шлюбі,\~у випадках,\~коли немає\~спільної заяви\~батьків,\~заяви батька\~або рішення\~суду,\~запис про\~батька дитини\~у Книзі\~реєстрації народжень\~провадиться за\~її вказівкою.\~Так,\~Відповідачем,\~при реєстрації\~було вказано\~наступну інформацію:син -\~ [PERSON] ;донька - [PERSON] , відомості про батька: [PERSON] . 06.12.2019\~року Відповідач\~перестала проживати\~разом з\~Позивачем та\~дітьми в\~ [ADDRESS] .Діти залишились\~проживати разом\~з Позивачем,\~який вважав\~і вважає\~їх своїми\~рідними дітьми\~та ставиться\~до них\~як до\~сина та\~дочки,\~а вони\~вважають його\~своїм батьком.Починаючи від\~народження дітей\~й до\~цього часу\~Позивач проживає\~разом з\~ними,\~спілкується,\~проводять час,\~повністю купує\~речі та\~їжу,\~забезпечує всім\~необхідним.Син [PERSON] та донька [PERSON] називають Позивача батьком, люблять, поважають, слухають його, визнають його своїм татом. Спочатку, Відповідач, не заперечувала того, що Позивач є біологічним батьком [PERSON] та [PERSON] , але в подальшому почала стверджувати, що діти народженні від інших чоловіків. Як в подальшому дізнався Позивач з актового запису про народження дітей, Відповідач, оформила свідоцтва про народження дітей згідно з приписами ч. 1 ст. 135 СК України, здійснивши запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень зі слів матері. Так, як Відповідач записала дітей: сина - [PERSON] , а доньку - [PERSON] , в графі батько зазначено [PERSON] , то Позивач не знав, що Відповідач, оформила свідоцтва про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. З огляду на вищевикладене, Позивач змушений звернутись з позовом, який стосується визнання його біологічного батьківства стосовно сина [PERSON] та доньки [PERSON] для здійснення відповідного актового запису про батьківство, щоб він міг реалізовувати свої законні права та обов`язки як батько. Ні на час зачаття дітей, ні на час їх народження, Відповідач не перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншими чоловіком, а тому Позивач немає сумніву, що біологічним батьком дітей є будь-які інші чоловіки. Згідно з висновком експерта № 1685-МГ від 21.08.2023 року встановлено, що Позивач може бути біологічним батьком дітей: сина [PERSON] та доньки [PERSON] . Вірогідність того, що Позивач є біологічним батьком [PERSON] та [PERSON] згідно з висновком експерта це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99.997%. Таким чином, між сторонами, Позивачем та Відповідачем, існує спір з приводу визнання батьківства, який без згоди Відповідача неможливо вирішити у позасудовому порядку. Таким чином, Позивач має намір і в подальшому опікуватися своїми неповнолітніми дітьми, але Відповідач, чинить йому в цьому перешкоди шляхом: умисного заперечення батьківства Позивача щодо їх дітей [PERSON] та [PERSON] , поданням скарг, заяв про вилучення дітей у Позивача так, як він не є їх біологічним батьком документально. Разом з цим, оскільки діти проживають разом з ним як батьком, ставить питання перед судом щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] разом з Позивачем, оскільки на його думку це буде відповідати найкращим інтересам дитини. Крім того, представник позивача вважає, що Відповідач, в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі частини усіх видів доходів, її щомісячного доходу та з урахуванням усіх видів доплат, надбавок, але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, оскільки відповідачка є молодою, працездатною людиною, має роботу та стабільний дохід, тому має виконувати свій обов`язок щодо утримання своєї дитини. Заяви, клопотання, процесуальні рішення. Ухвалою судді від 03 грудня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі і призначено підготовче судове засідання на 09 год. 30 хв. 26 грудня 2024 року. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про відмову у відкриті провадження за вказаним позовом. Задоволено клопотання представника позивача долучити до матеріалів справи витяг з Державного реєстру актів стану про народження із зазначенням відомостей про батька відповідача відповідно до ч. 1\~ст. 135 СК України\~щодо дітей [PERSON] та [PERSON] . Прийнято уточнену позовну заяву позовом [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Орган опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області про визнання батьківства дітей, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Відкладено підготовче судове засідання, надано сторонам час для ознайомлення з уточненою позовною заявою. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про залишення позовної заяви [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Орган опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області про визнання батьківства дітей, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, без руху та надання строку для усунення недоліків матеріалів позовної заяви. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про закриття провадження за позовною заявою [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Орган опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області про визнання батьківства дітей, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на «10» годину «00» хвилин 25 березня 2025 року. 04 квітня 2025 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення. Розгляд справи Позивач в судовому засіданні підтримав позов, просив визнати його батьком щодо його дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки є біологічним батьком, та для юридичної визначеності та захисту прав неповнолітніх дітей, оскільки це буде відповідати їх інтересам. Оскільки діти з грудня 2020 року проживають з ним та знаходяться на його утриманні вважав необхідним стягнути аліменти на свою користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та визначити його місце проживання разом з ним. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що відповідачка зареєструвала дітей шляхом омани за ст. 135 СК України. Висновок ДНК підтверджує батьківство позивача [PERSON] щодо дітей [PERSON] та [PERSON] . Конфлікту між батьком та дітьми не було, діти проживають з батьком тривалий час, визначення місця проживання є необхідним для вирішення всіх юридичних питань щодо сина. Крім того, на утримання дітей позивач витрачає кошти, відповідач є працездатною та зобов`язана утримувати дітей. Допитана в судовому засіданні у присутності психолога [PERSON] неповнолітня [PERSON] пояснила, що мама з нею не проживає майже 5 років, вона проживає разом з братом та татом. Мати сказала, що їй не потрібна така родина та покинула їх. З того часу вони живуть окремо. Одного разу, коли вона йшла в школу мати намагалась її викрасти, але жінка зі школи витягнула її з машини, бо вона кричала. Під час спільного проживання з матір`ю остання поводила себе агресивно, била її, був випадок, навіть «тикала» носом в розлиту воду на підвіконні під час поливу квітів. Говорила, що тато то не тато, та вона хоче показати їй інший світ. Проте [PERSON] висловилась, що бажає проживати з батьком [PERSON] . Додала, що з дитинства мати била її брата [PERSON] та говорила, що обіллє його кип`ятком та залишки порубає. Навіть на день народження мати запізнювалась на декілька днів з привітаннями, але дарувала смаколики та подарунки. Тато не забороняв спілкуватись з матір`ю, але на її думку мама за характером не врівноважена, тому вона прийняла рішення не спілкуватись з нею. Додала, що батько навчив їх любити читати книжки та цікавитись історією. Допитаний в судовому засіданні у присутності психолога [PERSON] неповнолітній [PERSON] пояснив, що проживає в [ADDRESS] разом з сестрою [PERSON] та батьком [PERSON] . За час проживання з матір`ю склались не гарні відносини, а потім вона ще й їх покинула. Додав, що був випадок коли привезли додому сейфи 80 кг та 150 кг та мати сказала, щоб він з батьком їх заносив в будинок, проте батько заперечував. З цього питання виник конфлікт та мати сказала, що їй така сім`я не потрібна та пішла з родини. Мати у разі коли її не слухаються била його, в той час як батько, у якості покарання, обмежував Інтернет та надавав книжки читати. За час проживання з матірю майже у 80 % зранку вона обзивала його, тому він збирався до школи раніше ніж вона прокидалась, щоб не чути негативу від неї. Мати карала за будь що, не склав портфель, не поставив речі на місце, коли витягував прання з пральної машини, то вона схватила за шию та придушувала його за шию. На той час мати не працювала, родину всім необхідним забезпечував батько. Вважає своїм батьком [PERSON] , оскільки він весь час виховує, забезпечує всім необхідним, навчає у життєвих ситуаціях. Додав, що мати активізувалась лише під час судових засідань, минулої весни мати намагалась викрасти Лізу зі школи, проте їй завадила це зробити викладач зі школи. Одразу після того як мати покинула родину в грудні 2020 року вона пропонувала Лізі жити з нею, однак сестра не погодилась. Після наданих пояснень неповнолітніх дітей психолог [PERSON] зазначила, що відносини дітей з батьком краще ніж з матір`ю та дітям краще проживати разом з позивачем [PERSON] . Представник третьої особи органу опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради Черних О.М. зазначив, що наданими в судовому засіданнями доказами представником позивача доведено походження дітей від позивача, оскільки діти проживають з батьком та це встановлено в судовому засіданні позивач має право отримувати від відповідача аліменти на їх утримання. Зважаючи на те, що протягом тривалого часу сторони не можуть визначити місце проживання дітей доречним є встановлення місця проживання [PERSON] з батьком, оскільки останній заявив про це в судовому засіданні, тому це буде відповідати його інтересам. Під час підготовчого судового засідання відповідачка [PERSON] заявляла клопотання про залишення позовної заяви без руху, яке вирішено ухвалою суду. Крім того, повідомила суду, що позивач позбавив її спілкування з дітьми майже на 7 місяців. На її думку, батько дітей змусив стріляти старшу дитину в неї, про що вона має відповідні докази. З боку батька відбувається домашнє насилля щодо дітей. 25 березня 2025 року на адресу суду відповідачка [PERSON] надіслала заяву про часткове визнання позову, а саме в частині вимог щодо визнання батьківства щодо дітей [PERSON] та [PERSON] . Щодо вимог про визначення місця проживання [PERSON] заперечувала, оскільки він досяг 15 років та з цього часу визначає своє місце проживання самостійно. Щодо вимог про стягнення аліментів звернула увагу суду на необхідність доведення належними доказами проживання дитини разом з тим з батьків ким подана заява про стягнення аліментів. Просила розглянути справу за її відсутності та її представника на підставі наявних у суді матеріалів. Представник відповідача [PERSON] в підготовчому судовому засіданні підтримала позицію відповідача [PERSON] , заявляла клопотання про відмову у відкриті провадження та про закриття провадження за позовною заявою, які вирішені ухвалами суду. В судове засідання з розгляду вказаної позовної заяви по суті участі не приймала, письмових пояснень не надавала. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. Як вбачається з матеріалів справи, 25.04.2005 [PERSON] розлучився з [PERSON] . [INFO] у позивача та відповідача народився син [PERSON] та [INFO] донька [PERSON] . Запис у Книзі реєстрації народження здійснено відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 70 від 14 квітня 2029 р. та № 105 від 09 вересня 2014 р. Відповідно до заяви [PERSON] від 03.10.2019, засвідченої приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Бас Я.А., він як батько дітей надавав згоду на тимчасовий виїзд дітей з території України до Єгипту з метою проведення відпочинку сина [PERSON] та доньки [PERSON] , [INFO] у супроводі їх мати [PERSON] . Висновком експерта № 1685-МГ від 21.08.2023 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] та [PERSON] згідно з висновком експерта це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99.997 %. За приписами ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно з\~частиною першою\~статті 2\~ЦПК України\~завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. При цьому, згідно з п. 1 ч. 5 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Отже, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Щодо позовних вимог в частині визнання батьківства. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюються відповідачем, 25.04.2005 [PERSON] розлучився з [PERSON] . [INFO] у позивача та відповідача народився син [PERSON] та [INFO] донька [PERSON] . Запис у Книзі реєстрації народження здійснено відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 70 від 14 квітня 2029 р. та № 105 від 09 вересня 2014 р. За приписами ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. На підтвердження позовних вимог представником позивача долучено оригінал висновку експерта № 1685-МГ від 21.08.2023 року яким встановлено, що [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] та [PERSON] згідно висновку експерта це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99.997 %. Крім того, відповідачка у своїй заяві від 25 березня 2025 року позовні вимоги визнала в частині визнання батьківства [PERSON] щодо дітей [PERSON] та [PERSON] . У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та125 цього Кодексу. Відповідності до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України дитини, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України, визнання батьківства за рішенням суду: 1. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. 2. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. 3. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. 4. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частини друга і третя статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до статей 213, 215 ЦПК (1618-15) рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial