Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Між нею та ДКП «Луцьктепло» (далі Відповідач 1) укладено Індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води від 15.11.2021 року. Отже, вона є споживачем зазначених послуг (особовий рахунок № [NUMBER] ). 08.06.2023 року та 17.04.2024 року ДКП «Луцьктепло» надіслало на її адресу витяг «Загальної картки» за її особовим рахунком. Зі змісту витягів вбачається, що інформація у них частково виготовлена російською мовою. Відтак, директором Відповідача 1 проігноровано офіційну вимогу Уповноваженого із захисту державної мови від 11.07.2023 року (Лист №3705/04-Вх.). У зв`язку із вказаним порушенням її прав, [PERSON] зверталась до Волинської обласної прокуратури, в результаті чого копію її заяви було скеровано до Луцького міського голови для вирішення піднятих в заяві питань (оскільки Луцька міська рада є засновником ДКП «Луцьктепло», а директор Відповідача 1 призначається та звільняється з посади розпорядженням Луцького міського голови). Однак, Луцький міський голова [PERSON] не вчинив жодних дій для припинення протиправних дій з боку директора ДКП «Луцьктепло». Зазначені дії відповідачів в період повномасштабного вторгнення рф в Україну порушує права позивача, оскільки зобов`язує її володіти мовою окупанта в рамках ділового спілкування, не дивлячись на те, що російська мова є інструментом геополітичної експансії рф. Зважаючи на вказане, [PERSON] просить суд зобов`язати директора ДКП «Луцьктепло» Івана Скорупського та Виконавчий комітет Луцької міської ради в особі голови Ігоря Поліщука невідкладно надати витяг із Загальної карти по особовому рахунку № [NUMBER] за 2021-2023 роки, виготовлений державною мовою та стягнути солідарно з відповідачів на її користь 250\~000 грн. моральної шкоди. Ухвалою суду від 03.02.2025 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. 17.02.2025 року на адресу суду надійшов відзив Виконавчого комітету Луцької міської ради (далі Відповідач 2), в якому представник позивача зазначає, що позов є безпідставним. Позивач не зверталась ні до виконавчого комітету Луцької міської ради, ні до Луцького міського голови щодо наявності порушень прав споживачів чи надання інформації по особовому рахунку. [PERSON] просить суд зобов`язати Відповідача 2 надати їй інформацію про первинний бухгалтерський облік обсягу споживання гарячої води та оплати за спожитті послуги по особовому рахунку розпорядником якої він не є. Виконавчий комітет Луцької міської ради не являється стороною договірних відносин між ДКП «Луцьктепло» та позивачем, інформація щодо правовідносин які виникли між позивачем та ДКП «Луцьктепло», як між споживачем та надавачем послуг, у розпорядженні виконавчого комітету Луцької міської ради не перебуває, внаслідок чого Відповідач 2 не володіє інформацією про первинний бухгалтерський облік обсягу споживання гарячої води та оплати за спожитті послуги по особовому рахунку та не може надати таку інформацію, тому виконання такої вимоги позивача є неможливим. Крім того, у позові [PERSON] не зазначає в чому полягає заподіяна їй моральна шкода, не надає обґрунтування, як визначався розмір суми, яка заявлена до стягнення та не надає доказів, що підтверджують заподіяння моральної шкоди і розмір суми, що підлягає до відшкодування. Відтак, вимоги не підлягають до задоволення. 24.02.2025 року на адресу суду надійшов відзив ДКП «Луцьктепло». В якому представник, вказує, що карта по особовому рахунку споживача формується на підставі програмного забезпечення з обліку теплової енергії, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води фізичним та юридичним споживачам. Вказане програмне забезпечення Відповідач 1 використовує на підставі договору про купівлю послуг із супроводу програмного забезпечення з обліку теплової енергії, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води фізичним та юридичним споживачам (№443/23 від 28.08.2023 року та №39/40 від 23.01.2024 року). Згідно вказаних договорів виконавцем надання таких послуг є ТОВ «БІЛІНГ СІСТЕМ СЛ». 17.02.2025 року ТОВ «БІЛІНГ СІСТЕМ СЛ» надіслало ДКП «Луцьктепло» лист про надання інформації від 29.04.2024 року були виправлені помилки у програмному забезпеченні і загальна картка абонента формується та друкується виключно державною мовою. Доказом цього є роздрукована загальна картка по особовому рахунку № [NUMBER] за 2021-2023 роки роздрукована 24.02.2025 року, яку просить надати позивач. Таким чином, в діях ДКП «Луцьктепло» відсутня вина в заподіянні шкоди позивачу. Доказів спричинення моральної школи матеріали позову не містять. 25.02.2025 року позивач подала на адресу суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що повноваження представника Виконавчого комітету Луцької міської ради не підтверджено належним чином. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник Виконавчого комітету Луцької міської ради просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Представник ДКП «Луцьктепло» проти задоволення вимог заперечив, надав пояснення аналогічні викладеному у письмовому відзиві на позов. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких міркувань. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та є споживачем послуг ДКП «Луцьктепло» (особовий рахунок № [NUMBER] ). 08.06.2023 року та 17.04.2024 року позивачем отримано витяг із Загальної карти по її особовому рахунку частково складений російською мовою (а.с.7-10). Предметом розгляду є питання зобов`язання відповідачів надати витяг із Загальної карти по особовому рахунку позивача за 2021-2023 роки, виготовлений державною мовою та стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди. Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Розпорядниками інформації є суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання. Відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голови призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад. Відповідно до пункту 1.3 статуту ДКП «Луцьктепло» засновником Підприємства і власником майна є Луцька міська територіальна громада в особі Луцької міської ради (іменована далі - Засновник). Відповідно до пункту 4.1 статуту ДКП «Луцьктепло» управління справами Підприємства здійснює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади розпорядженням Луцького міського голови на контрактній основі та Рада Підприємства, що складається із працівників Підприємства, відповідно до укладених із ними трудових договорів. Відповідно до пункту 4.2.10 статуту ДКП «Луцьктепло» директор несе персональну відповідальність перед Засновником, уповноваженим ним органом і трудовим колективом за діяльність Підприємства. З огляду на вказане, Виконавчий комітет Луцької міської ради у розглядуваному випадку не є розпорядником інформації, яку бажає отримати позивач, в тому числі не є надавачем послуг споживачу [PERSON] згідно договору про надання послуг з постачання гарячої води. Відтак, позов в частині вимог до Виконавчого комітету Луцької міської ради є безпідставним. З матеріалів справи вбачається, що теплолічильник із програмним забезпеченням з можливістю дистанційної передачі даних у житловому будинку [ADDRESS] був встановлений за кошти мешканців будинку та прийнятий ДКП «Луцьктепло» на абонентський облік 24.02.2016 року. Програмне забезпечення виробника було виконано російською мовою без можливості коригування збережений архівних даних. 22.07.2022 року у будинку позивача було встановлено теплову підстанцію з приладом обліку теплової енергії типу СВТУ 10М №23048. 26.02.2024 року індивідуальний тепловий пункт будинку було підключено до системи управління та дистанційного контролю централізованого теплопостачання Libero Cloud (SCADA), яка дозволяє ДКП «Луцьктепло» контролювати дистанційне регулювання подачі теплоносія в режимі реального часу, вносити необхідні зміни для управління системою, візуалізувати та архівувати вимірювання наявних лічильників теплової енергії в україномовному або англомовному форматі (а.с.74). Картка по особовому рахунку споживача послуг ДКП «Луцьктепло» формується на підставі програмного забезпечення з обліку теплової енергії, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води фізичним та юридичним споживачам. Згідно договорів 443/23 від 28.08.2023 року та №39/40 від 23.01.2024 року виконавцем надання таких послуг є ТОВ «БІЛІНГ СІСТЕМ СЛ» (а.с.78-79). Згідно наданої ТОВ «БІЛІНГ СІСТЕМ СЛ» інформації від 17.02.2025 року у відповідь на звернення ДКП «Луцьктепло» від 29.04.2024 року всі помилки в програмному забезпеченні були виправленні, загальна картка абонента формується та друкується виключно державною мовою (а.с.80). Доказом цього є загальна картка по особовому рахунку позивача № [NUMBER] за 2021-2023 роки від 24.02.2025 року (а.с.81-85). Суд вбачає за необхідне констатувати, що ДКП «Луцьктепло» не є розробником програмного забезпечення, що використовується в процесі надання послуг споживачам, та не має технічних важелів для самостійної зміни мови його інтерфейсу. Враховуючи наведене, у ДКП «Луцьктепло» були об`єктивно відсутні можливості впливати на мову формування відповідних документів на момент звернення позивача. Разом з тим, Відповідачем 1 було вжито всіх можливих заходів для усунення виявленого недоліку. На час розгляду справи зазначену технічну помилку усунуто, весь документообіг здійснюється державною мовою. Відсутність повноважень щодо внесення змін до програмного забезпечення не може розглядатись як прояв зневаги до позивача чи порушення її прав з боку відповідача. Щодо позовної вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При цьому, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань виходить позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язковому доказуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача шкоди та вини останнього в її заподіянні. Саме по собі зазначення у позові про відшкодування моральної шкоди, без доведення факту заподіяння моральної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та душевними стражданнями позивачів, не може бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди. Отже, враховуючи відсутність факту порушення відповідачем прав позивача в межах заявлених нею позовних вимог, а також беручи до уваги відсутність доказів наявності всіх складових, які є підставою для відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, вказані судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed