Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

31.01.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), яким просить суд: 1. Визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] тривалістю два місяці з дати набрання рішенням суду законної сили. Позовна заява подана представником адвокатом Тиховліс В`ячеславом Романовичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1824 від 17.03.2008), який діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1356452 від 31.01.2025. Заява мотивована тим, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя склав заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті заповів позивачу земельну ділянку. Однак при зверненні до нотаріуса заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через пропуск строку подання заяви про прийняття спадщини. Водночас позивач значний період наприкінці 2024 року перебував за межами України та був об`єктивно обмежений у можливості спілкування зі знайомими та близькими за місцем проживання в Україні. Беручи до уваги незначний проміжок часу між закінченням строку прийняття спадщини та його зверненням до нотаріуса, а також те, що він подав заяву про прийняття спадщини невдовзі після повернення з-за кордону (22.01.2025) та отримання інформації про смерть спадкодавця, позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги. Ухвалою суду від 04.02.2025 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Крім того, цією ж ухвалою суд витребував необхідну інформацію, яка була надана. 24.02.2025 до канцелярії суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідачки (адвокат Гейко Валерій Іванович свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1374 від 03.21.2005, який діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1363259 від 24.02.2025) зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зокрема, він вказав, що спадкодавець помер [INFO] , а тому позивач мав можливість звернутися із заявою про прийняття спадщини до 30.12.2024. Посилання позивача на перебування за кордоном, на думку відповідачки, не є поважною причиною пропуску строку прийняття спадщини, оскільки не було об`єктивною, непереборною та істотною перешкодою для звернення до нотаріуса. Крім того, він зауважив, що спадкодавець помер [INFO] , а позивач виїхав за межі України лише 24.10.2024, тобто майже через чотири місяці після смерті спадкодавця. Також представник наголосив, що перебування за кордоном не може вважатися поважною причиною, оскільки спадкоємець мав можливість прийняти спадщину через дипломатичну або консульську установу України. Необізнаність позивача про смерть спадкодавця, на думку представника, сама по собі не є достатньою підставою для визнання пропуску строку поважним, якщо не встановлено інших об`єктивних, непереборних та істотних труднощів, які унеможливлювали подання заяви про прийняття спадщини. Також представник відповідачки звернув увагу на те, що позивач посилається на свій похилий вік як причину несвоєчасного звернення до нотаріуса, однак похилий вік сам по собі не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. З огляду на викладене представник відповідачки просив суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 26.02.2025 витребувано докази, а саме: копія спадкової справи спадкодавця, яка була отримано судом 12.03.2025. 13.03.2025 до канцелярії суду через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що внаслідок початку повномасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України він був змушений залишити своє місце проживання та вивезти свою родину за кордон задля їхньої безпеки. Позивач наголошує, що причини пропуску строку для прийняття спадщини слід розглядати у сукупності, а не окремо, оскільки вони перебувають у причинно-наслідковому зв`язку. Зокрема, вимушений виїзд родини за кордон та подальші регулярні поїздки позивача до неї призвели до зменшення його соціальних зв`язків та кола спілкування в Україні. Це, у свою чергу, стало причиною його необізнаності про смерть спадкодавця та, як наслідок, пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. 13.03.2025 до канцелярії суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про зміну підстав позову, яка була прийнята судом до розгляду. У цій заяві представник позивача просить встановити додатковий строк для прийняття спадщини у зв`язку з тим, що нотаріус не повідомив позивача про відкриття спадщини. Зокрема, у матеріалах спадкової справи міститься запит приватного нотаріуса на адресу державної нотаріальної контори з проханням надати копію заповіту померлого [PERSON] . Отримавши відповідь державної нотаріальної контори разом із копією заповіту, нотаріус, відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат», не вжив усіх необхідних заходів для повідомлення спадкоємців за заповітом про відкриття спадщини. Це, у свою чергу, призвело до пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини. 18.03.2025 до канцелярії суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява від представника відповідачки про заперечення на заяву про зміну підстав позову. В своїй заяві представник посилається на те, що відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Оскільки місце проживання позивача не зазначено у заповіті, таким чином у нотаріуса і не виник обов`язок сповіщення спадкоємця. Нотаріус не повинен здійснювати розшук спадкоємців, місце проживання яких йому не є відомим. 18.03.2025 до канцелярії суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. У запереченнях зазначено, що позивач обґрунтовує поважність пропуску строку прийняття спадщини тим, що його місце реєстрації та проживання до лютого 2022 року було в Донецькій області, Бахмутському районі, селищі Новолуганське. Однак обставини, які мали місце у 2022 році, не входять до предмета доказування у справі, оскільки вони не охоплюють шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини. Таким чином, оцінка поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини повинна охоплювати період від моменту відкриття спадщини до закінчення шестимісячного строку, тобто з 30.06.2024 по 30.12.2024. Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5, у період дії воєнного або надзвичайного стану спадкова справа може бути заведена за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини. Твердження позивача про необізнаність щодо смерті спадкодавця не є об`єктивними та непереборними труднощами, які закон визнає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Також посилання позивача на те, що пропущений ним строк є незначним і це має бути підставою для задоволення позову, не є достатнім аргументом. Зокрема, позивач посилається на Постанову Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 681/203/17-ц, проте дана постанова не є універсальною та типовою для всіх справ, а її висновки не можуть бути автоматично застосовані без урахування конкретних фактичних обставин, встановлених судом. Ухвалою суду від 19.03.2025 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду на 26.03.2025. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, а представник відповідача навпаки проти позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити повністю. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд виходить з такого. В силу ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на час вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду: від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, від 17.10.2019 у справі № 766/14595/16, від 30.01.2020 у справі №487/2375/18, від 31.01.2020 у справі № 450/1383/18. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Судом встановлено такі обставини. За життя [PERSON] склав заповіт від 26.09.2014 на користь позивача, який посвідчений державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори Астаховою О.С. за реєстраційним номером 2-772. Згідно вказаного заповіту [PERSON] на випадок смерті заповідав позивачу земельну ділянку площею 3,070 га, розташовану на території Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №003025, виданого Петриківською райдержадміністрацією Дніпропетровської області 23.08.2002, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на прав приватної власності на землю за № 467. Як встановлено судом позивач не належить до спадкоємців за законом. [INFO] помер [PERSON] (спадкодавець), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.07.2024 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00046611742 від 21.08.2024. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, на все належне йому майно. Спадкова справа розпочата 21.08.2024 за заявою відповідачки приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як Катериною Анатоліївною. Спадковій справі присвоєно №72872216. Згідно матеріалів спадкової справи з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом звернулася лише відповідачка. Відповідачка є онукою спадкодавця [PERSON] по лінії матері, що підтверджується наданими суду засвідченими копіями документів: -свідоцтвом про народження [NUMBER] від 26.02.1978 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00046612043 від 21.08.2024, де батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] ; -свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 07.08.1997 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00046611922 від 21.08.2024, згідно якими [PERSON] народилася [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] ; -свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 20.11.2021 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00046611959 від 21.08.2024, згідно якими [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». За результатами розгляду заяви відповідачки 23.01.2025 приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як К.А. видано свідоцтво на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі продажу від 27.09.2014, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Яловою О.М. та зареєстровано в реєстрі № 2079. 30.01.2025 до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як К.А. звернувся позивач з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до постанови приватного нотаріуса від 30.01.2025 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] , у зв`язку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У частині першій статті 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (частина друга статті 1269 ЦК України). Як встановлено судом, спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , відповідно кінцевий строк подання заяви на прийняття спадщини 30.12.2024. Із заявою про прийняття спадщини позивач звернувся на 31 день. В обґрунтування своїх доводів позивач зазначає, що він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк з ряду причин. Насамперед, йому не було відомо про смерть спадкодавця, що зумовлено низкою факторів. Наприкінці 2024 року він тривалий час перебував за межами України, що обмежувало його можливість підтримувати соціальні зв`язки та отримувати актуальну інформацію. Вимушений виїзд родини за кордон та подальші регулярні поїздки до неї спричинили зменшення кола його спілкування в Україні, що, своєю чергою, призвело до необізнаності про відкриття спадщини. Також додатковою підставою для пропуску строку стало неналежне виконання нотаріусом обов`язку щодо повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини. Маючи інформацію про заповіт приватний нотаріус не вжив усіх необхідних заходів для інформування позивача, як спадкоємця за заповітом, про необхідність подання заяви про прийняття спадщини. У даному випадку суд оцінює наведені обставини в їх сукупності, оскільки вони є взаємопов`язаними та об`єктивно могли вплинути й фактично вплинули на можливість позивача своєчасно звернутися до приватного нотаріуса, який розпочав спадкову справу. Суд бере до уваги, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 24.02.2022 в Україні запроваджено воєнний стан, дія якого триває й досі. Ця обставина об`єктивно вплинула на звичний уклад життя не лише позивача, а й інших громадян України. Позивач є особою похилого віку, не належить до спадкоємців за законом та не проживав разом зі спадкодавцем. Як зазначив позивач, що не спростовано матеріалами справи, про смерть спадкодавця він дізнався лише наприкінці січня 2025 року. Факт перебування позивача за кордоном підтверджується відповідними записами у його паспорті для виїзду за кордон: з 24.10.2024 по 17.11.2024, а також з 25.12.2024 по 22.01.2025. Крім того, суд бере до уваги, що спадкова справа була розпочата приватним нотаріусом на підставі заяви відповідачки, проте не за місцем розташування земельної ділянки, яка є предметом заповіту. Також у матеріалах спадкової справи відсутні докази того, що нотаріус здійснював виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення, повідомлення у пресі чи направлення запитів до відповідних державних реєстрів. З огляду на викладене, враховуючи незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини, послідовність дій позивача щодо звернення до нотаріуса та подання позовної заяви про встановлення додаткового строку, суд дійшов висновку, що причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними. Відповідно, позов підлягає задоволенню. Щодо доводів відповідача. Суд погоджується з аргументами відповідача, що кожна окрема обставина сама по собі не може свідчити про наявність поважних причин пропуску строку, пов`язаних із об`єктивними, істотними, непереборними труднощами. Однак у цій справі, як зазначалося вище, обставини оцінюються у їх сукупності та взаємозв`язку. Щодо правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23, суд вважає їх нерелевантними для застосування у цьому випадку. У зазначеній справі суд дійсно констатував відсутність обов`язку нотаріуса здійснювати розшук спадкоємців, однак у тих обставинах спадкоємцю, який належав до кола спадкоємців першої черги спадкування, було відомо про смерть близької особи. Водночас у цій справі позивач не належить до спадкоємців за законом та не знав про смерть спадкодавця, що суттєво відрізняє її від згаданої справи. Таким чином, оскільки позивач не має іншого способу захисту свого порушеного права, окрім як звернення до суду із позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, тому, з метою забезпечення права спадкоємця за заповітом на спадщину, суд дійшов висновку про необхідність надання додаткового строку. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Щодо розподілу судових витрат. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Згідно зі ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За наведеного, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору. Відповідач просила стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8\~000 грн. Оскільки позов задоволено, підстави для розподілу витрат на користь відповідача відсутні. Інших витрат сторонами не заявлялися.

Outcome: approved