Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів. В обґрунтування поданого позову зазначає, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області перебував [PERSON] як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до пункту 14-6 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (із змінами) у разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю. Згідно з довідкою з акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 308396, [PERSON] було визнано особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання на строк до 01.09.2022 року. Починаючи з 01.09.2022 року виплата пенсії не була зупинена та була продовжена до 31.05.2023 року. До Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшов лист від 26.04.2023 року № 94 (РМК 25001/8 від 02.05.2023) Міжрайонної спеціалізованої фтизіопульмонологічної МСЕК № 2 Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи, в якому зазначено, що [PERSON] пропустив термін переогляду МСЕК 01.09.2022 року та пропущений період з 01.09.2022 не може бути зарахований, оскільки на МСЕК документи не подавав. Виплата пенсії була призупинена з 01.09.2022 року. Відтак, за період з 01.09.2022 року по 31.05.2023 року виникла переплата пенсії в сумі 18639,00 грн. [PERSON] . Головним управлінням ПФУ були надіслані виклики від 21.06.2023 року № 1300-5212-8/89814, від 18.07.2023 року № 1300-5212-8/104626, від 20.11.2023 року № 1300-5305-8/167911 про необхідність з`явитись на прийом. Станом на день звернення до суду [PERSON] переплату пенсії не погасив. А тому, позивач просить стягнути з відповідача надміру виплачені кошти в сумі 18639,00 грн. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 06.01.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити. Надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`являвся, належним чином, неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи. Згідно відповіді Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації № 6.2-468/6-25 від 14.01.2025 року відповідач [PERSON] значиться знятим 23.02.2023 року з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Згідно з положеннями ч.9\~ст.28 ЦПК України\~позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися, в тому числі за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні. Відтак, повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи здійснювалися шляхом направлення повісток на адресу останнього відомого зареєстрованого місця проживання [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , однак, такі повернуті на адресу суду із відміткою «адресат відсутній», що відповідно до положень ст.128 ЦПК України свідчить про належне повідомлення відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід згідно ст.280\~ЦПК\~України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу\~України та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно\~статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області перебував [PERSON] як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно із випискою з акту огляду Міжрайонної спеціалізованої фтизіопульмонологічної МСЕК № 2 Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи серії 12 ААБ № 308396 від 22.08.2019 року, [PERSON] визнано особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання на строк до 01.09.2022 року. Як вбачається із листа від 26.04.2023 року № 94 (РМК 25001/8 від 02.05.2023 року) Міжрайонної спеціалізованої фтизіопульмонологічної МСЕК № 2 Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи, [PERSON] пропустив термін переогляду МСЕК 01.09.2022 року та пропущений період з 01.09.2022 не може бути зарахований, оскільки на МСЕК документи [PERSON] не подавав. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області надсилалися виклики від 21.06.2023 року № 1300-5212-8/89814, від 18.07.2023 року № 1300-5212-8/104626, від 20.11.2023 року № 1300-5305-8/167911 про необхідність відповідачу з`явитись у відділ обслуговування громадян для погашення переплати пенсії. Як зазначив представник позивача в судовому засіданні, починаючи з 01.09.2022 року виплата пенсії відповідачу [PERSON] не була зупинена та була продовжена до 31.05.2023 року. У зв`язку із чим за період з 01.09.2022 року до 31.05.2023 року виникла переплата пенсії відповідачу в сумі 18639,00 грн. З огляду на положення Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до ст.\~9\~Закону «Про\~загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону (ч. 1ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Частиною 1 ст.\~31\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством. Згідно з ч. 1 ст.\~34\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Відповідно до Закону України від 30.03.2020 року № 540-ІХПро внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19) розділ XV Прикінцеві положення Закону № 1058 доповнено новим пунктом 14-6, яким передбачено, що у разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю. На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-ХІ від 30.03.2020 року відповідачу було продовжено виплату пенсії, як особі з інвалідністю від загального захворювання до 31.05.2023 року. Відповідно до ч. 1 ст.\~50\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст. 102\~Закону України\~«Про пенсійне\~забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Відповідно до частини першої статті 103\~Закону України\~«Про пенсійне\~забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 року (зі змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України № 25-3 від 25.11.2014 року). Згідно пункту 3 цього Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії. Відповідно до пункту 4 вказаного Порядку, у разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Отже, стягнення надмірно сплачених сум пенсій передбачене лише у випадках, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації, ненадання відповідної інформації або внаслідок рахункової помилки органу Пенсійного фонду України. Відповідно до частини першої статті 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі статтею 1215\~ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантів у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-ХІ від 30.03.2020 року розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено п. 14-6, яким передбачено, що у разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) з 12.03.2020 року на всій території України було встановлено карантин, строк якого неодноразово продовжувався. Карантин в Україні було безперервно встановлено з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року. За матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , який перебував на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, нараховувалася та сплачувалася пенсія поза межами строку встановленої йому раніше інвалідності. Позивач був обізнаний зі строком, на який відповідачу встановлювалась група інвалідності, та продовжив нарахування та виплату пенсії поза межами цього строку за власною ініціативою у зв`язку з введенням в Україні карантину через COVID-19. У судовому засіданні встановлено, що в розрахунках, проведених позивачем 26.08.2022 року, 26.12.2022 року, 21.04.2023 року та 08.05.2023 року, вносились дані про періоди встановлення інвалідності [PERSON] з 01.09.2019 року до 31.12.2022 року, 26.12.2022 року до 30.04.2023 року, з 21.04.2023 року до 20.11.2023 року та з 01.09.2019 року до 31.08.22 року відповідно. При цьому, періоди поза 01.09.2022 року (визначеної дати переогляду відповідача) вносились самостійно позивачем, відповідач жодних документів про надання йому інвалідності після 01.09.2022 року до органу пенсійного фонду не надавав і з цього приводу не звертався. Верховний Суд у постанові від 18.08.2020 року у справі №638/10460/17 дійшов висновку, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані пенсійним органом за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст.\~1215\~ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.10.2019 рок у справі № 487/3380/16-а та від 11.02.2020 року у справі № 761/41107/16-а. Положеннями ч.ч.1, 6 ст.\~81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області або надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з його боку при отриманні наведеної в позові суми позивач суду не надав. У справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04, остаточне рішення від 20.01.2012 року) Європейський суд з прав людини у пункті 71 рішення вказав: «… потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed