Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 16 травня 2024 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування відмовлено. Постановою Полтавського\~апеляційного суду\~від 13\~січня 2025 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - адвоката Скочиляс І. М. задоволено частково. Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 16 травня 2024 року скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення. Позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Страхова компанія «Гардіан» на користь [PERSON] 3 198,90 грн моральної шкоди, 42 507,50 грн витрат, пов`язаних з стійкою втратою працездатності у разі встановлення ІІ групи інвалідності, та 7\~650,57 грн пені. Змінено розподіл судових витрат, стягнуто з ТОВ «Страхова компанія «Гардіан» в дохід держави судовий збір у сумі 718,28 грн. Стягнуто з ТОВ «Страхова компанія «Гардіан» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції в розмірі 6000 грн та в суді апеляційної інстанції в розмірі 2\~700 грн, а всього 8 700 грн. 04 лютого 2025 року на адресу Полтавського апеляційного суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника [PERSON] - адвоката Скочиляс І. М. про ухвалення додаткового рішення у справі в частині не вирішених позовних вимог [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, а саме: витрат на лікування в сумі 63\~977,82 грн з урахуванням 3% річних в сумі 1\~547,16 грн та інфляційних втрат в сумі 1\~833,45 грн, заявлених в позовній заяві та апеляційній скарзі, а також розподілу у зв`язку з цим судових витрат у справі. Колегія суддів апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, вважає за необхідне ухвалити по справі додаткове судове рішення, оскільки постанова суду апеляційної інстанції не містить висновків щодо вказаних вимог позивача. За приписами частини першої статті 270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі №911/3312/21 (провадження № 12-43гс22) зазначено, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом. Однак, через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі при прийнятті додаткового рішення скасовувати чи змінити первісне рішення, проте він має право виправити деякі його недоліки. З матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивачем [PERSON] було заявлено про стягнення з відповідача ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» несплаченої суми страхового відшкодування, яка складається у тому числі з 63\~977,82 грн витрат на лікування, на які позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати за період з 23.12.2023 по 21.03.2024. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним судом, ТДВ «СК «Гардіан» 07.02.2024 прийнято рішення про відшкодування потерпілому [PERSON] витрат на лікування у розмірі 43 955,18 грн зі 107\~933 грн заявлених позивачем. Решту витрат на лікування ТДВ «СК «Гардіан» не визнало з огляду на відсутність документального підтвердження доцільності таких витрат медичним закладом, що позивачем при розгляді справи в суді не спростовано. Відповідно до статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. Станом на 24 червня 2020 року розмір мінімальної заробітної плати було встановлено на рівні 4\~723 грн, загальний період лікування позивача у КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М. В. Скліфосовського» з 24.06.2020 до 24.07.2020, та з 16.11.2020 по 25.11.2020, амбулаторного лікування у КНП «Центр ПМСД Шишацької селищної ради» з 28.07.2020 до 07.08.2020 та санаторно-курортного лікування у ТОВ «Санаторій «Сосновий бір» з 21.09.2020 по 30.09.2020 становить 62 дні. Таким чином, мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого внаслідок ДТП [PERSON] , складає 9\~760,87 грн, що повністю покривається сумою страхового відшкодування, сплаченого позивачу відповідачем. Нормами статей 2, 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає на сторони обов`язок доказування і подання доказів. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Отже, твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення страхового відшкодування у зв`язку з його лікуванням внаслідок ДТП, що сталася за участю забезпеченого відповідачем транспортного засобу, зокрема, в контексті вимог пункту 24.1 статті 24 Закону № 1961-IV, наявності самого факту заподіяння шкоди та її розміру, протиправності поведінки заподіювача шкоди та існування причинного зв`язку між такою поведінкою і заявленою шкодою, ураховуючи принципи змагальності та диспозитивності, підлягало доведенню позивачем перед судом. Проте, надані позивачем докази витрат не підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я (відсутні призначення лікаря), не містять доказів щодо здійснення відповідної оплати рахунку за послуги медичної допомоги та включають витрати, які вже оплачені відповідачем, зокрема, 38\~850 грн вартості індивідуальної титанової пластини для Панчошки та ін. Оскільки позивачем не доведено підстав для стягнення коштів на лікування понад тих, що вже відшкодовані страховиком винної особи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. За таких обставин колегія суддів ухвалює додаткове судове рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «СК «Гардіан» в частині стягнення страхового відшкодування витрат на лікування в сумі 63\~977,82 грн з урахуванням 3% річних у сумі 1\~547,16 грн та інфляційних втрат у сумі 1\~833,45 грн, а також розподілу в цій частині судових витрат у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю таких позовних вимог.

Outcome: partial