Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив стягувати із [PERSON] на його користь аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн., щомісячно, з дня пред`явлення позову та припинити стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на сина [PERSON] , що стягуються з нього на підставі рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 08 лютого 2016 року у цивільній справі №\~647/2258/15-ц. В обґрунтування позову зазначав, що з 14 липня 2012 року він і [PERSON] перебували у шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . 08 лютого 2016 року рішенням суду шлюб між сторонами розірвано. Цим судовим рішенням визначено місце проживання їхнього сина [PERSON] разом із матір`ю та визначено стягувати з нього (позивача) на користь [PERSON] аліменти на сина в розмірі 500 грн., щомісячно з урахуванням індексації, до досягненням сином повноліття, але не менше, ніж 30\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із березня 2021 року син [PERSON] проживає разом із батьком та перебуває на його повному утриманні, тому він вважає, що за таких обставин з нього не повинні стягуватися аліменти на сина на користь відповідача [PERSON] , матері дитини, тому він має право на припинення стягнення цих аліментів на дитину. Також посилався на те, що він самостійно піклується про сина [PERSON] та здійснює забезпечення усім необхідним, що вимагає значних фінансових затрат, зокрема, на харчування, придбання одягу та ігор, на здоров`я та особисту гігієну, оплату гуртків та розвиваючих занять, відвідування розважальних заходів та відпочинок, тому вважає доцільно стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на сина в розмірі 8000 грн. Представник позивача [PERSON] адвокат Простибоженко О.С. у суді позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Мєдвєдєв В.В. у суді заперечував проти задоволення позовних вимог, подав до суду відзив на позов, у якому, посилаючись на те, що позовна заява не містить обґрунтування розміру заявлених до стягнення аліментів на сина у розмірі 8000 грн. Відповідач [PERSON] наразі проживає в Канаді, немає постійного доходу, має дочку від попереднього шлюбу, яка також потребує матеріальної підтримки, немає вона і рухомого та нерухомого має та інших джерел доходу, з яких би могла сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Також вказував на те, що відповідач вважав достатнім сплачувати 500 грн. аліментів на сина, визначених рішенням суду, а коли сам вирішив утримувати сина, то заявив суму аліментів у 16 разів більшу. Крім того, звернув увагу на той факт, що позивач [PERSON] перешкоджає відповідачу [PERSON] спілкуватися із сином [PERSON] . Щодо припинення стягнення аліментів із позивача на користь відповідача, що стягуються на підставі рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 08 лютого 2016 року у цивільній справі №\~647/2258/15-ц посилався на те, що на виконання цього рішення суду було видано виконавчий лист та виконавчою службою відкрито виконавче провадження №\~50972731. Через деякий час позивач [PERSON] попросив відповідача [PERSON] написати заяву про закриття цього виконавчого провадження та пообіцяв сплачувати кошти на забезпечення дитини. Таким чином, 31 травня 2017 року постановою державного виконавця виконавче провадження №\~50972731 було закінчено, а тому вимога про припинення стягнення аліментів є свідомим введенням суду в оману та намагання дискредитувати репутацію відповідача. Відповідач [PERSON] не заперечує факту того, що у період проживання сина [PERSON] разом з нею, позивач [PERSON] сплачував кошти на забезпечення сина в розмірі 2000 грн. та вважав, що цей розмір коштів на забезпечення сина є достатнім. У той же час, позивач позбавляє такої можливості відповідача, оскільки сам з нею не спілкується, перешкоджає у спілкування з сином, а також не надає реквізити для перерахування коштів на сина. Просив відмовити у задоволенні позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що із 14 липня 2012 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . 08 лютого 2016 року рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 08 лютого 2016 року, ухваленим у цивільній справі №\~647/2258/15-ц шлюб між сторонами розірвано, визначено місце проживання сина сторін [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю. Також вказаним судовим рішенням та додатковим рішенням від 10 лютого 2016 року із батька дитини [PERSON] на користь матері дитини [PERSON] стягувалися аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн. щомісячно із урахуванням індексації, до досягнення сином повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 07 вересня 2015 року. Судом встановлено, що з березня 2021 року син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем, батьком [PERSON] , чого не заперечувала відповідач [PERSON] , матір дитини, у поданому відзиві та підтвердив у суді представник відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивач [PERSON] у зв`язку з тим, що син [PERSON] з березня 2021 року проживає разом з ним, вважаючи, що наявні підстави для припинення стягнення із нього аліментів, визначених рішенням суду у цивільній справі №\~647/2258/15-ц та стягнення із відповідача [PERSON] аліментів на сина, звернувся до суду з цим позовом. Вирішуючи позовні вимоги, заявлені позивачем [PERSON] щодо припинення стягнення аліментів, суд дійшов наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що 26 квітня 2016 року постановою державного виконавця Бернацькою О.Ю. на підставі виконавчого листа №\~647/2258/15-ц, виданого Бериславським районним судом Херсонської області на виконання рішення суду від 08 лютого 2016 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн. щомісячно з урахуванням індексації, до досягнення сином повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 07 вересня 2015 року, відкрито виконавче провадження №\~50972731. 31 травня 2017 року постановою державного виконавця Новосад А.С. виконавче провадження №\~50972731 на підставі п. 9 ч. 1 ст. ст. 39, 40 Закону України Про виконавче провадження закінчено у зв`язку з фактичним виконанням. Згідно із ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. У п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Виходячи із встановлених судом вище обставин та норм законодавства, слід дійти висновку, що аліменти, визначені рішенням суду від 08 лютого 2016 року у цивільній справі №\~647/2258/15-ц із позивача [PERSON] на користь відповідач [PERSON] на сина [PERSON] , не стягуються, оскільки постановою виконавця виконавче провадження щодо стягнення цих аліментів закінчено у зв`язку із фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом, тобто обов`язок по сплаті аліментів, визначених рішенням суду відсутній, тому підстави для припинення стягнення аліментів з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] на сина [PERSON] та задоволення позовних вимог у цій частині відсутні. Вирішуючи позовні вимоги, заявлені позивачем [PERSON] щодо стягнення аліментів із відповідача [PERSON] у розмірі 8000 грн., суд дійшов наступних висновків. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У ст. 8 Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року №\~2402-III встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік від 19 листопада 2024 року №\~4059-IX установлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 грн. Пленум Верховного Суду України в абз. 3, 4 п. 17 постанови №\~3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає із батьком, позивачем [PERSON] та перебуває на повному його утриманні, відповідач [PERSON] бажає надавати матеріальну допомогу, однак не в заявленому позивачем розмірі, враховуючи мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, суд дійшов висновку, що позов у цій частині підлягає частковому задоволенню та із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню аліменти на сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, згідно із ст. 141 ЦПК України із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial