Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінтраст Капітал", в інтересах якого діє представник Городніщева Є.О., до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 26.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та [PERSON] укладено Договір № 3929343 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ "Лінеура Україна" зобов`язується надати відповідачу на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Зазначає, що за взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 10000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів (з 26.08.2023 року по 20.08.2024 року). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ "Лінеура Україна" надала відповідачу кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем було вказано особисто під час укладання Договору, тобто свої зобов`язання перед [PERSON] виконало у повному обсязі. Відповідач свої кредитні зобов`язання за кредитним договором не виконала. 24.05.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" відповідно до чинного законодавства укладено договір факторингу №24/05/2024, за умовами якого ТОВ "Лінеура Україна" за плату відступило, а ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" набуло право грошової вимоги, зокрема до відповідача за кредитним договором №3929343 від 26.08.2023 року, заборгованість за яким становить 57998,25 грн, з яких: 9999 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 47998,26 грн. - заборгованість за процентами. У подальшому ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" в межах строку кредитного договору №3929343 від 26.08.2023 нараховано проценти за 60 календарних днів у розмірі 12000 грн. Крім того 26.08.2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна" було укладено електронний Договір № 7004488 про надання споживчого кредиту. Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 5000 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало їй кредит в сумі 5000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] .Відповідач свої кредитні зобов`язання за кредитним договором не виконала. 27.05.2024 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" відповідно до чинного законодавства укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, за умовами якого ТОВ "Авентус Україна" відступило, а ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" набуло право грошової вимоги , зокрема за кредитним договором №7004488 від 26.08.2023 року, заборгованість за яким становить 5000 грн., з яких: 5000 грн. - сума кредиту та 0,00 грн. - сума процентів за користування кредитом. ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" в межах строку кредитного договору №7004488 від 26.08.2023 нараховано проценти за 60 календарних днів у розмірі 5970 грн. 25.11.2024 року ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" на нове ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал". Оскільки відповідач належним чинном не виконує свої зобов`язання за кредитними договорами з повернення отриманих сум кредитів та нарахованих відсотків, грошові кошти не повертає, позивач ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість загальною сумою 80968,25 грн., понесені судові витрати по справі у розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 грн. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2025 року відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено Відповідачу строк для подачі відзиву на позов, подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Відповідач належним чином повідомлялася про розгляд справи, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації, в матеріалах справи міститься заява про ознайомлення з матеріалами справи. 14.02.2025 року представник відповідача, адвокат Бугайов Д.М. подав до суду відзив на позов, у якому у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Вказав, що кредитні кошти були отримані третіми особами шахрайським способом, шляхом отримання паспортних даних із застосуванням "фішингової" схеми. Так, 26.08.2023 [PERSON] в мережі інтернет знайшла оголошення про роботу та перейшла за посиланням. В месенджері Telegram їй було запропоновано високооплачувану роботу, для чого потрібно було пройти ідентифікацію, скинути фото документів: паспорту та ідентифікаційного коду, а також фото, тримаючи документи в руках. Також необхідно було надати номер карти будь-якого банку. Після цього співрозмовник не відповідав. У той же день невстановленими третіми особами було підписано за допомогою підтвердження смс-коду кредитний договір з ТОВ "Бізнес Позика" на суму 29000 грн. Про те, що її карту використали для отримання шахрайським шляхом кредиту [PERSON] дізналася після ознайомлення адвокатом зі справою в суді. Зателефонувавши 30.09.2024 на гарячу лінію Монобанк (АТ "Універсал Банк") [PERSON] дізналася, що на її карту було зараховано 26.08.2023 кредитні кошти в сумі 29000 грн., які одразу ж були перераховані невстановленими третіми особами на 3 різні рахунки. Також 30.09.2024 [PERSON] звернулася до Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області із заявою про кримінальне правопорушення за фактом незаконного заволодіння кредитними коштами шахрайським способом. Таким чином, вказане доводить, що відповідач своїми усвідомленими діями не сприяла втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Представник позивача, у встановлений строк надав відповідь на відзив, у якій виклав додаткові пояснення, якими вказує, що кредитні договори які були укладені відповідачем повністю відповідають вимогам чинного законодавства України. Договора про надання споживчого кредиту з ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Авентус Україна", відповідачем було підписано шляхом зазначення одноразових ідентифікаторів у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України "Про електронну комерцію". Зазначає, що відповідач, оформлюючи кредитні договори, заходила на Веб-сайт ТОВ "Лінеура Україна" (https://credit7.ua) або Мобільний застосунок "Credit7" та Веб-сайт ТОВ "Авентус Україна" (https://www.creditplus.ua) реєструвала та створювала електронні кабінети, а тому не має жодних сумнівів в тому, що 26.08.2023 року між "Лінеура Україна", ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] за допомогою Інформаційнотелекомунікаційної системи ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Авентус Україна" було укладено електронні договори та досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог їх виконання. Правом подачі заперечення відповідач не скористалася. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування. 26.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та [PERSON] укладено Договір № 3929343 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Зазначений договір підписано електронним підписом Відповідача, який відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження умов кредитування. Відповідно до умов укладеного договору ТОВ "Лінеура Україна" надало відповідачу кредит у розмірі 10000 гривень, строком на 360 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, шляхом його переказу на картковий рахунок, який відповідачем було вказано особисто під час укладання Договору. Сторони домовилися, що повернення(виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, з правом повного або часткового дострокового повернення кредиту (п.4.1-4.2 Договору). Відповідач кредитні кошти отримала, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Універсальні платіжні рішення" про успішний переказ коштів на платіжну картку, а також інформацією з АТ "Універсал Банк", згідно якої вбачається, що дійсно Банком на ім`я відповідача емітовано платіжну картку № [NUMBER] та на яку 26.08.2023 року було зараховано кошти в сумі 10 000 грн. через платіжного провайдера ТОВ "Універсальні платіжні рішення". Відповідач кредитними коштами скористалася, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. 24.05.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу №24/05/2024 , за умовами якого ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Лінеура Україна", а ТОВ "Лінеура Україна" відступити ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, права на одержання яких належить ТОВ "Лінеура Україна". Відповідно до Додатку №1 (витягу з реєстру боржників) до договору Факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024 року до ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3929343 у сумі 57998,25 грн., з яких: 9999,99 гр. - заборгованість за основною сумою боргу; 47998,26 грн. - заборгованість за відсотками. 26.08.2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна" було укладено Договір № 7004488 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов укладеного договору ТОВ "Лінеура Україна" надало відповідачу кредит у розмірі 5000 гривень, строком на 360 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, шляхом його переказу на картковий рахунок. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіка платежів.(п.5.1 Договору) Відповідач кредитні кошти отримав, що підтверджується інформаційним листом ТОВ "Пейтек Україна" щодо успішного перерахування коштів на платіжну картку та інформацією з АТ "Універсал Банк", згідно якої вбачається, що дійсно Банком на ім`я відповідача емітовано платіжну картку № [NUMBER] та на яку 26.08.2023 року було зараховано кошти в сумі 5 000 грн. за ініціативою ТОВ "Авентус Україна" через платіжного провайдера ТОВ "Пейтек Україна". Відповідач кредитними коштами скористалася, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. 27.05.2024 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, за умовами якого ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Авентус Україна", а ТОВ "Авентус Україна" відступити ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, права на одержання яких належить ТОВ "Авентус Україна". Відповідно до Додатку №1 (витягу з реєстру боржників) до договору Факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року до ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №7004488 у сумі 5000 грн., з яких: 5000 гр. - заборгованість за основною сумою боргу; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками. ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" в межах строку кредитного договору №7004488 від 26.08.2023 нараховано проценти за 60 календарних днів у розмірі 5970 грн. 25.11.2024 року ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" змінило назву на ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал", що підтверджується відповідним Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ "ФК "Фінтраст Україна", засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т. ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" є належним позивачем у справі. Після відступлення права грошової вимоги за договорами факторингу позивач суму заборгованості, що була визначена первісними кредиторами змінював, здійснював нарахування відсотків за користування кредитом в межах строку дії договорів, що підтверджується розрахунками заборгованості ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" за кредитними договорами, умов укладених договорів не порушував. Загальний розмір заборгованості за кредитними договорами з урахуванням суми заборгованості визначеними первісними кредиторами та розрахунками позивача становить : за Договором №7004488 про надання споживчого кредиту від 26.08.2023 року у розмірі 69998,25 грн., з яких : 9999,99 грн. - заборгованість за основним боргом, 47998,26 грн. - заборгованість за відсотками та 12000 грн. - нараховані відсотки позивача; за Договором №3929343 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.08.2023 року у розмірі 10970 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за основним боргом, 5970 грн. - нараховані відсотки позивача. Правильність нарахувань розміру заборгованості судом перевірена, на час розгляду справи не оспорена та не спростована. Відповідач не був позбавлений можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Згідно зі частиною 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договорів, їх форма і порядок укладання суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства. Крім того, матеріали справи не містять будь-яких відомостей щодо наявності рішення суду у кримінальній справі про факт вчинення шахрайства проти відповідача. В матеріалах справи відсутні відомості протиправності дій третіх осіб стосовно відповідача, доказів вчинення шахрайських дії з боку невідомих осіб щодо відповідача, жодних доказів звернення до поліції та відкриття на підставі такого звернення кримінального провадження стороною відповідача до відзиву на позовну заяву також надано не було, як і не надано доказів незаконності заволодіння третіми особами її персональними даними з метою подальшого укладення договорів. Матеріали справи містять належні докази на підтвердження того, що саме відповідачем здійснено дії, спрямовані на укладання договорів, а саме відповідач шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайтах первісних кредиторів, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором підписала договори із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому їй були перераховані грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. Кредитні договори відповідач підписала одноразовими ідентифікаторами, які були відправленні 26.08.2023 року на номер мобільного телефону [NUMBER] , вказаний під час верифікації та заповнення заявки на отримання кредиту, що підтверджується паперовою копією договору. Матеріалами справи підтверджується наявність у договорі персональних даних відповідача, а саме: серія та номер паспорта громадянина України ( [NUMBER] ), дата його видачі (10.09.2015), реєстраційний номер облікової картки платника податків ( [NUMBER] ), зареєстрованна адреса місця проживання. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма істотними умовами договору та що їй надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Номер мобільного телефону, який використовувався при підписанні кредитних договорів та на який надсилалися одноразові ідентифікатори також вказаний відповідачем як контактний номер при подачі відзиву на позовну заяву. Доказів того, що волевиявлення відповідача при укладані договорів було обмеженим і не відповідало її внутрішній волі до суду надано не було. Викладені істотні умови, права і обовязки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами. Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобовязанні саме зобовязання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктивний склад у частині кредитора. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі частинами 1,2 статті 10561 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Положеннями частини 1 статті 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За змістом статтей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом Украiни "Про електронну комерцію" та Законом України "Про споживче кредитування". Згідно зі статтею 13 Закону України "Про споживче кредитування", договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до пунктів 5,6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію", Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.(ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію). За правилом часини 8 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно зі статтею 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Положеннями частини 2 статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладання такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи слідує, що прийнятті на себе зобовязання за укладеним договорам сторона позивача виконала своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі. Відповідач кредитні кошти отримала, скористалася ними, що підтверджується наявними у справі доказами, своїх зобовязань за кредитним договором не виконала та не сплатила грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Доказів на спростування доводів позивача, а також щодо розміру утвореної заборгованості не подала, як і не надала жодного переконливого доказу, що вказані операції були здійснені третіми особами з використанням персональних та авторизаційних даних відповідача. Враховуючи, що відповідачем порушено право позивача на належне виконання умов кредитних договорів, в результаті чого кредитна заборгованість не була погашена останнім добровільно, вимога позивача, щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами є правомірною та підлягає задоволенню в повному обсязі, а відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором №7004488 про надання споживчого кредиту від 26.08.2023 року в сумі 69998,25 грн. та за Договором №3929343 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в сумі 10970 грн. Оскільки позов задоволено повністю, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати зі сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. Щодо заявленої позивачем вимоги про відшкодування понесених витрат на правову допомогу у розмірі 15000 грн, суд зазначає наступне. Приписами частини 3 статті 141 ЦПК України зазначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. За правилами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.(ч.4 ст.137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує у своїх рішенннях ЄСПЛ ("Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року, "Двойних проти України" від 12 жовтня 2006 року у справі, "Гімайдуліна і інших проти України" від 10 грудня 2009 року, "Баришевський проти України" від 26 лютого 2015 року та ін.). Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved