Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Позивач в особі представника Стадник П.О. 28.10.2024 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування майнової шкоди у розмірі 248\~903,28 грн та моральної шкоди у розмірі 20\~000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] належить на праві власності автомобіль марки Suzuki, номерний знак [NUMBER] . 14.07.2024 близько о 18:40 год. по вул. Торговій в м.Одесі біля будинку №43 на припаркованій на узбіччі автомобіль позивачки впала гілка від дерева акації, у зв`язку з чим автомобіль зазнав пошкоджень. Відповідно до висновку судового експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 248\~903,28 грн. Виконавчий комітет Одеської міської ради має відшкодувати вартість відновлювального ремонту, оскільки дерево не мало балансоутримувача. Моральна шкода мотивована відсутністю змоги користуватися автомобілем, витратою часу на усунення організаційних проблем, які виникли в результаті падіння дерева на автомобіль. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 29.10.2024 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 10.12.2024. У підготовчому засіданні 10.12.2024 проведеному за участі представника позивача Стадника П.О. було залучено до участі у справі Одеську міську раду в якості співвідповідача. З метою належного сповіщення співвідповідача розгляд справи відкладено на 04.02.2025. До суду 06.01.2025 надійшов відзив Виконавчого комітету Одеської міської ради в особі представника Танасійчука І.М., згідно якого просять відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування відзиву зазначено, що виконавчий комітет Одеської міської ради не є особою, дії або бездіяльність якої спричинили завдання шкоди Паніній О.П. У даній категорії справи доказом протиправної бездіяльності Виконкому може виступати тільки рішення адміністративного суду яким буде визнано протиправною бездіяльність стосовно не визначення балансоутримувача конкретного об`єкта благоустрою, адже визначення балансоутримувача це комплексна роботі профільного органу місцевого самоврядування. Тому, відсутні докази того, що шкоду позивачу спричинено діями чи бездіяльністю відповідача. Вказує, що Виконавчий комітет ОМР є неналежним відповідачем, оскільки Департамент міського господарства Одеської міської ради був на час падіння дерева відповідальним виконавчим органом за визначення балансоутримувачів об`єктів благоустрою на території м.Одеси. КП «ЖКС «Порто-Франківський» надавало послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: м.Одеса, вул. Торгова, 43 на якій знаходилося відповідне дерево, тому КП «ЖКС «Порто-Франківський» є балансоутримувачем території і має відповідати за шкоду спричинену падінням дерева, тому є єдиним належним відповідачем. Висновок на підтвердження розміру шкоди є неналежним доказом, оскільки експерт не був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та не містить зазначення про підготовку висновку для подання до суду. Спричинення позивачу моральної шкоди не підтверджується жодним доказом. До суду 20.01.2025 надійшов відзив Одеської міської ради в особі представника Танасійчука І.М., згідно якого просять відмовити у задоволенні позову, який за змістом тотожний відзиву Виконавчого комітету Одеської міської ради. У підготовчому засіданні 04.02.2025 проведеному за участі представника позивача Стадника П.О. було прийнято відзив, надано позивача 5-денний термін для подання відповіді на відзив, поновлено представнику позивача строк на подання доказів та долучено докази, витребувано у ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області належним чином звірені копії матеріалів звернення [PERSON] . У підготовчому засіданні оголошено перерву до 17.03.2025. До суду 11.02.2025 надійшла відповідь на відзив від представника позивача Стадника П.О., згідно якої зазначає, що дерево акації, яке впало на автомобіль не перебуває на балансі КП «Міськзелентрест», щодо інших організації Департамент міського господарства не повідомив. КП «ЖКС «Порто-Франківський» повідомив, що не відповідає за утримання зелених насаджень. За відсутності балансоутримувача відповідальність за шкоду спричинену об`єктами благоустрою комунальної власності має покладатися на відповідача. Прийняття рішення щодо визначення балансоутримувача майна входить до компетенції Виконавчого комітету Одеської міської ради, тому твердження про відсутність причинно-наслідкового зв`язку та необхідність рішення про встановлення вини є не обґрунтованим. У висновку експерта вказано, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність. Неналежне виконання відповідачами свої обов`язків з утримання зелених насаджень призвело до спричинення позивачці майнової шкоди, а дискомфорт викликаний неможливістю користуватися автомобілем спричинив моральну шкоду. Крім того, відповідачі безпідставно відмовляють відшкодувати позивачу шкоду, у зв`язку з чим вона вимушена захищати свої права у суді, що виснажує, викликає почуття дискомфорту, знервованість, почуття безперспективності витрачених зусиль і часу. У підготовчому засіданні 17.03.2025 проведеному за участі представника позивача Стадник П.О. та представника відповідачів Танасійчука І.М. було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 08.04.2025. У судовому засіданні 08.04.2025 представник позивача Стадник П.О. підтримав позовні вимоги, просив солідарно стягнути з відповідачів спричинену позивачу шкоду. Представник відповідачів Танасійчук І.М. просив відмовити у задоволенні позову, адже балансоутримувачем майна є КП «ЖКС «Порто-Франківський». Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши наявні докази, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля SUZUKI, номерний знак [NUMBER] , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.12). 14 липня 2024 року на автомобіль SUZUKI, номерний знак [NUMBER] , який був припаркований за адресою: м.Одеса, вул. Торгова, біля будинку №43 впала гілка, в результаті чого [PERSON] звернувся до відділення поліції, яке було зареєстровано у відділенні поліції за номером ЄО №7836 від 14.07.2024 (а.с.162). Матеріал ЄО №7836 від 14.07.2024 списаний до справи ВнП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одській області, адже встановити об`єктивні дані як б підтверджували б те, що в у факті падіння гілки та пошкодження автомобіля мало місце порушення чинного законодавства України встановлено не було (а.с.180). 03 січня 2025 року комісіє у складі представників Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради, КП «Міськзелентрес» та Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) складено акт обстеження зелених насаджень, згідно яким дерево породи «Гледичія» діаметром 47 см, висотою 11 м, віком близько 40 років, яке зростає за адресою: м.Одеса, вул. Торгова, 43, має пошкоджену крону внаслідок зламання гілки на висоті близько 8-10 метрів, стовбур на висоті 6-8 метрів з нахилом на проїзджу частину вулиці, є ознаки незначного пошкодження нижньої часин стовбура, загальний стан дерева задовільний (а.с.152). Комунальне підприємство «Міськзелетрест» листом від 23.01.2025 повідомило представника позивача, що роботи з ліквідації аварійної ситуації 14.07.204 за адресою: м.Одеса, вул. Торгова, 43, виконувались черговою бригадою озеленювачів КП «Міськзелетрест» (а.с.163). Згідно висновку експерта №0609Д/24 транспортно-товарознавчого дослідження КТЗ SUZUKI, номерний знак [NUMBER] від 14.10.2024 судового експерта [PERSON] , вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу SUZUKI, номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок падіння дерева/гілки від 4.07.2024 становить 248\~903,28 грн (а.с.27-24). Посилання представника відповідача на те, що такий висновок є неналежним доказом, адже не містить вказівки про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність є безпідставним, адже перша сторінка висновку містить наступне зазначення: «Відповідно до ст. 70 та п.2 ст.102 КПК України експерт обізнаний про відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку за ст. 384 Кримінального кодексу» обізнаний [PERSON] з відповідно підписом експерта (а.с.27). Будинок [ADDRESS] обслуговується Комунальним підприємством «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський». Про зо свідчить договорі №02/1347 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01 квітня 2019 року (а.с.127-133). Згідно листа Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» від 22.08.2024, утримання зелених насаджень не відноситься до видів послуг на управління багатоквартирними будинками і прибудинковими територіями, надання яких покладено на КП «ЖКС «Порто-Франківський», а відноситься до компетенції Виконавчого комітету Одеської міської ради та КП «Міськзелентрест» (а.с.62-66). Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №664 від 25.07.2024 «Про утримання зелених насаджень у місті Одесі» затверджено перелік об`єктів загального користування (парки, сквери, бульвари, зелені зони), розташованих у Хаджибейському, Пересипському, Київському та Приморському районах міста Одеси, утримання яких здійснюється Комунальним підприємством «Міськзелетрест», згідно з додатками 1-4 відповідно (а.с.135). Окрім того, що таке рішення прийнято після події падіння дерева, яка трапилася 14.07.2024, так рішенням не визначено утримання зелених насаджень біля будинків, лише зелені зони та окремий перелік дерев ботанічних пам`яток природи місцевого значення, до складу якого не входить акація, яка впала на автомобіль позивача. Рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №924 від 29.07.2008 (а.с.137-141) не приймається до уваги, оскільки не стосується зелених насаджень та не стосується будинку [ADDRESS] . Рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №1212 від 28.10.2008 (а.с.142-146) не приймається до уваги, адже визначає площу прибирання, яке здійснюється двірниками КП «ЖКС «Порто-Франківський», а не балансоутримувача зелених насаджень біля будинку [ADDRESS] . Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (схожий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21). Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (частина перша статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування»). За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. До повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо (пункт 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»). Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади (частина сьома статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»). Відповідно до пункту 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Згідно зі статтею 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Відповідно до пункту 3.1. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року №105 (далі - Правила), до об`єктів благоустрою у сфері зеленого господарства населених пунктів належать: парки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, гідропарки, лугопарки, лісопарки, буферні парки, районні сади; дендрологічні парки, національні, меморіальні та інші; сквери; міські ліси; зони рекреації; зелені насадження в охоронних та санітарно-захисних зонах, зони особливого використання земель; прибережні зелені насадження; зелені насадження прибудинкової території. У пункті 3.2 Правил передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою. Елементи благоустрою входять до складу об`єктів благоустрою, за винятком меморіальних комплексів та об`єктів монументального мистецтва, фонтанів (пункт 5.6. Правил). Відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі (пункту 5.5. Правил). До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян (підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування»). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 200/22129/16-ц (провадження № 61-43478св18), зазначено, що, «…до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень у дворі біля будинку. Місцевий суд установив, що відповідач КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради було створено на підставі рішення Дніпровської міської ради №45/22 від 08 грудня 2004 року, при створенні якого на його баланс жодних зелених насаджень не передавалось. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 30 листопада 2011 року №53/17 «Про внесення змін до рішення міської ради від 02 березня 2011 року № 16/9 «Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради» КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] , проте не об`єктів благоустрою зеленого господарства, що розташовані на прибудинковій території вказаного будинку. Покладаючи на Дніпровську міську раду обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди, місцевий суд врахував, що дерево, з якого впала гілка на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та виходив із відсутності даних, що дане дерево відповідно до вимог частини п`ятої статті 28Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування». Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд враховує, що у разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину. Факт падіння дерева на належний позивачу автомобіль та завдання в зв`язку з цим транспортному засобу механічних пошкоджень, а також розмір заподіяної шкоди підтверджуються наданими позивачем доказами, про що вказувалося вище. У розумінні ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та п. п. 5.5. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. Тобто, до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень біля будинку [ADDRESS] . Рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року № 1631-VI, затверджені правила благоустрою території м. Одеси. Відповідно до вказаних Правил, з подальшими змінами та доповненнями: - балансоутримувач власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу, передбачену законодавством, звітність; здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законодавством; - прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку; - утримання будинків і прибудинкових територій діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи із забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Інвентаризація зелених насаджень проводиться бюро технічної інвентаризації, підприємствами, організаціями, які мають на це право, а також балансоутримувачами об`єктів благоустрою державної чи комунальної форми власності, які мають технічні можливості, відповідних фахівців, за погодженням з виконавчим комітетом Одеської міської ради один раз на п`ять років з квітня до жовтня відповідно до Інструкції з інвентаризації зелених насаджень у населених пунктах України, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.12.2001р. № 226. За матеріалами інвентаризації складається паспорт об`єкта (благоустрою, території підприємств, установ, організацій, інших земельних ділянок, на яких розташовані зелені насадження) затвердженої форми. За даними паспорта складається реєстр зелених насаджень. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази визначення на час падіння дерева 14.07.2024 прибудинкової території багатоквартирного будинку [ADDRESS] , на підставі акту на право власності чи користування земельною ділянкою у відповідності до Правил благоустрою території м. Одеси. Також до справи не додано акт інвентаризації зелених насаджень та паспорт об`єкту благоустрою земельної ділянки з зеленими насадженнями поблизу будинку [ADDRESS] . Тому, гілка з дерева впала 14.07.204 приблизно о 18:40 год біля будинку [ADDRESS] , яка розташована на землі комунальної власності, а тому, його власником є територіальна громада міста Одеси. Акт обстеження деревини підтверджує падіння крони, а задовільний стан дерева що залишилося не впливає на обов`язок з відшкодування шкоди, спричиненої падінням гілки з цього дерева. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Поняття благоустрою населених пунктів визначене ч. 1 ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», відповідно до положень якого це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Статтею 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що зокрема елементами (частинами) об`єктів благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105, визначають правові та організаційні засади озеленення населених пунктів, спрямовані на забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини. Правилами визначено, що балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства. Відповідно до п.3.1. Правил до об`єктів благоустрою у сфері зеленого господарства населених пунктів, зокрема, належать зелені насадження прибудинкової території. Згідно з п.5.2. Правил балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об`єкта. Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Тобто, до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою\~населених пунктів,\~визначення балансоутримувача\~та контроль\~за станом\~зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень за адресою: м. Одеса вул. Торгова, 43. Виконавчим комітетом Одеської міської ради не доведено що ним визначено такого балансоутримувача за наведеною адресою. Тобто, виконавчий комітет Одеської міської ради не надав доказів того, що на конкурсних засадах визначено балансоутримувача зелених насаджень, які розміщені за адресою: м. Одеса, вул. Торгова, 43, або що за їх утримання відповідає підприємство, з яким укладено договір про утримання та догляд за зеленими насадженнями. Здійснення утримання будинку та прибудинкової території КП «ЖКС «Порто-Франківський» не свідчить про покладення на нього обов`язку з утримання зелених насаджень, також доказів визначення площі прибудинкової території, щоб включало дерево, частина якого упала на автомобіль позивача до відання КП відповідачем надано не було. При цьому, багаторічні насадження не можуть розглядатись як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки. За таких умов, оскільки частина дерева, яка впала на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та відсутні дані про те, що дерево яке впало на автомобіль позивача відповідно до ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку КП «ЖКС «Порто-Франківський» чи будь-якої іншої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування, тому суд дійшов висновку що обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди має бути покладений на Виконавчий комітет Одеської міської ради. Причинно-наслідковий зв`язок між пошкодженням належного позивачу автомобіля та бездіяльністю виконавчого комітету Одеської міської ради, до обов`язків якої входить організації та забезпечення догляду та санітарного стану зелених насаджень встановлено матеріалами справи на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів та не спростовано відповідачем під час розгляду справи. У випадку заподіяння майну особи шкоди внаслідок бездіяльності балансоутримувача, яка проявляється у незабезпеченні належного стану та догляду за утриманням об`єктів благоустрою, до яких відносяться зелені насадження, балансоутримувач зобов`язується відшкодувати таку шкоду. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року у справі №372/1891/17. Єдиною та достатньою обставиною у цій справі, яка б свідчила про відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу, а як наслідок і відсутність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку її відшкодувати, було б заподіяння такої шкоди у зв`язку із дією об`єктивних обставин, зокрема те, що падіння дерева на автомобіль відбулося внаслідок злив, ураганів, сильних вітрів тощо. Однак, будь-яких відомостей щодо таких обставин відповідачами не надано. Матеріалами справи доведено факт завдання шкоди позивачу в результаті падіння частини дерева на автомобіль, протиправність бездіяльності відповідача - виконавчого комітет Одеської міської ради, яка виразилась у не визначенні балансоутримувача зелених насаджень біля будинку, причинний зв`язок між ними, а Виконавчий комітет Одеської міської ради, відповідно до вимог ст. ст. 12,13, 49, 81, 89 ЦПК України, це не спростував і не довів відсутності своєї вини та відсутність підстав для відшкодування шкоди. Розмір заподіяної матеріальної шкоди відповідачами не спростований, а, отже, наведена у висновку експерта сума матеріального збитку є доведеною та підлягає стягненню з Виконавчого комітету Одеської міської ради. Таким чином, аналіз наведених вище норм права та обставини справи надають підстави дійти висновку, що виконавчий комітет Одеської міської ради, як балансоутримувач об`єктів комунальної власності, є відповідальною особою за стан зелених насаджень на території м. Одеси, у зв`язку із чим на нього покладений обов`язок приймати рішення про видалення зелених насаджень. У випадку заподіяння майну чи здоров`ю особи шкоди внаслідок бездіяльності балансоутримувача, яка проявляється у незабезпеченні належного стану та догляду за утриманням об`єктів благоустрою, до яких відносяться зелені насадження, останній зобов`язується відшкодувати таку шкоду. За таких обставин, суд дійшов висновку що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача у розмірі 248\~903,28 грн підлягає стягненню з Виконавчого комітету Одеської міської ради. Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.1 ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України). Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В результаті падіння дерева на автомобіль, що належить позивачу, транспортний засіб був пошкоджений. [PERSON] не могла користуватися автомобілем, що внесло корективи до звичного способу життя, а відновлення прав викликає знервованість та втому. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позивач частково обґрунтувала розмір спричиненої їй моральної шкоди. Враховуючи вищевказані негативні наслідки і перенесенні моральні страждання та виходячи з принципів справедливості, розумності та достатності, характеру та обсягу заподіяних потерпілому фізичних та душевних страждань, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, суд вважає, що достатньою компенсацією моральної шкоди є сума у розмірі 5\~000 гривень. Отже, позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Разом з тим, позивачем не доведено, в чому конкретно виражалась неправомірність дій чи бездіяльності відповідача Одеської міської ради, які призвели до падіння гілки дерева та пошкодження автомобіля, не доведений причинно-наслідковий зв`язок між діями чи/або бездіяльністю відповідача та завданою позивачу шкодою від падіння гілки дерева та пошкодженням автомобіля, тому у задоволенні позовних вимог до Одеської міської ради слід відмовити. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). З огляду на вищевикладене, відсутні підстави наводити доводи іншим аргументам учасників справи.

Outcome: partial