Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.12.2023 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] укладено договір № 483363-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" 16.12.2023 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 483363-КС-001 про надання кредиту. 16.12.2023 [PERSON] , прийняла пропозицію щодо укладення договір № 483363-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 16.12.2023 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та\~\~відповідачем було укладено договір №\~\~483363-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному\~ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 19000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Відповідач не виконувала взяті на себе зобов`язання,\~ що спричинило виникнення заборгованості, яка станом на 14.11.2024 становить 82523,60 грн., що складається із\~суми прострочених платежів по тілу кредиту 19000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах 60673,60 грн, суми прострочених платежів за комісією 2850,00 грн. Враховуючи викладене вище, просять суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 483363-КС-001 від 16.12.2023 в розмірі 82523,60 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" Памірський М.А. не з`явилася, але в матеріалах справи є заява, в якій просив проводити розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений відповідач не з`явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 16.12.2023 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] укладено договір № 483363-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" надав позичальнику грошові кошти в розмірі 19000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та комісію за надання кредиту та на умовах, визначених цим та правилами надання споживчих кредитів про надання грошових коштів у кредит. Строк, на який надається кредит становить 24 тижні. Стандартна процентна ставка 2,00000000, знижена процентна ставка становить 1,15159869. Тип процентної ставки фіксована. Комісія за надання кредити становить 2850,00 грн.. Договір про надання кредиту від 16.12.2022 № 483363-КС-001 відповідачем [PERSON] підписано електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) UA-0898. ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] виконало та надало останній кредит у загальній сумі 19000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на її банківську картку № [NUMBER] . З розрахунку заборгованості за наданим кредитом вбачається, що станом на 14.11.2024 заборгованість за договором № 483363-КС-001 про надання кредиту становить в розмірі 82523,6 грн., що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту 19000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах 60673,6 грн, суми прострочених платежів за комісією 2850,00 грн. Згідно ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст.1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1 ст. 625\~ЦК України\~зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надала до суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками. Щодо нарахованої комісії суд зазначає наступне. Закон України\~«Про споживче\~кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» Правління Національного\~банку України\~постановою від\~08\~червня 2017\~року №\~49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності)за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих правил. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. На підставі частини шостої статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом. Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК Україниє обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20). Частиною першою, другою статті 228\~ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». На підставі договору укладеного між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем від 16.12.2023 комісія за надання кредиту становить 2850,00 грн.. Отже, кредитний договір №483363-КС-001 від 16.12.2023 не містить зазначення переліку банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з наданням кредиту. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» не надано доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору №483363-КС-001 від 16.12.2023 з [PERSON] .. За таких обставин положення договору між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] №483363-КС-001 від 16.12.2023 про сплату позичальником на користь банку комісії за надання кредиту є нікчемними, а позовна вимога про стягнення комісії в сумі 2850,00 грн. необґрунтованою. Крім того, відповідно до вимог ст. 141\~ЦПК України, з відповідача на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2338,58 грн.

Outcome: partial