Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

[PERSON] (дошлюбне прізвище- [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 19.05.2006 між нею та Відповідачем зареєстровано шлюб у Орджонікідзевському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, актовий запис №89. Після укладання шлюбу Позивач змінила своє прізвище на [PERSON] . В шлюбі у подружжя народилися доньки, [PERSON] , [INFO] , про що 19.12.2006 Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, було зроблено актовий запис № 743, та [PERSON] , [INFO] , про що 16.01.2019 Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зроблено актовий запис № 48. В позовній заяві [PERSON] вказує, що життя з Відповідачем не склалося з приводу різниці поглядів на сімейне життя, ведення спільного домогосподарства та виховування дітей, відсутності взаєморозуміння. Будь які шлюбні відносини з Відповідачем припинені з 03.03.2022. Сім`я фактично розпалась, на даний час сторони не проживають як подружжя, окремо ведуть свої господарства. Між сторонами не вирішені майнові спори та Відповідач без згоди та погодження питання про поділ майна з [PERSON] , з квартири за адресою: [ADDRESS] , вивозить речі, які є його особистими та спільним майном подружжя. Майновий спір буде вирішуватись в іншому провадженні. Відповідач провокує конфлікт зі старшою донькою, що приводило до звернень її до поліції. Позивач вважає, що будь яких намірів щодо продовження шлюбних стосунків у жодного зі сторін не має, вони планують майбутнє окремо друг від друга, а тому, спільне життя, збереження сім`ї та примирення між нею та Відповідачем є неможливим. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею, та [PERSON] , зареєстрований 19.05.2006 Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, актовий запис №89. Не вживати заходів для примирення подружжя. Після розірвання шлюбу змінити своє прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Ухвалою суду від 27.01.2025, у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Представник [PERSON] , адвокат Огійченко Є.В. надала до суду заяви про розгляд справи без її участі та участі Позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судові засідання на розгляд справи не з`являвся, хоча про дати, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Жодних клопотань та заперечень до суду Відповідач не надав. Частиною 4 статті 223\~ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неявкою Відповідача, неподанням ним відзиву, та відсутністю заперечень Позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням\~ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.05.2006 між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб у Орджонікідзевському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, актовий запис №89. Після укладання шлюбу Позивач змінила своє прізвище на [PERSON] . Від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON] , [INFO] , про що 19.12.2006 Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, було зроблено актовий запис № 743, та [PERSON] , [INFO] , про що 16.01.2019 Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зроблено актовий запис № 48. Сімейне життя у подружжя не склалося з приводу різниці поглядів на сімейне життя, ведення спільного домогосподарства та виховування дітей, відсутності взаєморозуміння. Будь які шлюбні відносини у сторін припинені з 03.03.2022. Сім`я фактично розпалась, на даний час сторони не проживають як подружжя, окремо ведуть свої господарства. Морально правовою основою шлюбу є почуття взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, але як зазначено в позові такого між сторонами більше нема. Відповідач провокує конфлікт зі старшою донькою, що приводило до звернень її до поліції. Будь яких намірів щодо продовження шлюбних стосунків у жодного зі сторін не має, вони планують майбутнє окремо друг від друга, а тому, спільне життя, збереження сім`ї та примирення між Позивачем та Відповідачем є неможливим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки Позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997). Так, відповідно до ст. 12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст. 5 Протоколу № 7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення Позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких вона наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини Позивач наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України. \~\~Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно частин першої, четвертої\~статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання Відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, приймаючи до уваги ті обставини, які зазначені в позовній заяві, що будь яких намірів щодо продовження шлюбних стосунків у жодного зі сторін не має, вони планують майбутнє окремо друг від друга, а тому, спільне життя та збереження сім`ї є неможливим, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та розірвання шлюбу між сторонами. Питання про розподіл між сторонами сплаченого судового збору при поданні позову позивачем не ставиться, тому судом не вирішується. Згідно частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частини 3 статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved