Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал спліт» Балашов В.В. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить: -Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» заборгованість за кредитним договором №1/4236032 від 26.11.2021 р. у розмірі 164 627 грн. 74 коп.; -Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» судові витрати, які поніс позивач у зв`язку з розглядом судової справи в розмірі 3 028 грн. 00 коп. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначає,\~що 26.11.2021\~року між\~Акціонерним товариством\~«КРЕДІ АГРІКОЛЬ\~БАНК» \~та [PERSON] ,\~укладений Кредитний\~договір №1/4236032.\~Відповідно до\~п.\~1.1.\~Кредитного договору,\~Кредитор надає\~Позичальнику кредит\~в сумі\~100000,00\~грн. строком на\~72\~місяці(в)\~ з\~26.11.2021\~року до\~25.11.2027\~року (включно).\~Позичальник сплачує платежі\~для погашення\~заборгованості за\~Договором щомісячно\~в число\~місяця,\~визначене Графіком\~платежів по\~кредиту (Додаток\~№1\~до Договору,\~що є\~його невід`ємною\~частиною),\~як День\~повернення кредиту.\~Відповідно до\~п.1.2\~Кредитного договору,\~Кредит надається\~позичальнику на\~споживчі потреби\~шляхом зарахування\~кредитних коштів\~на рахунок\~Позичальника № [NUMBER] .\~Відповідно до\~підпунктів 1.4.1-1.4.3\~пункту 1.4.\~статті 1\~Кредитного договору,\~Позичальник зобов`язаний\~сплачувати Банку:\~процентну винагороду\~щомісячно,\~в розмірі\~15.00%\~річних (фіксована\~процентна ставка),\~починаючи з\~дня надання\~кредиту (дня\~списання кредитних\~коштів з\~позичкового рахунку\~Позичальника)\~до моменту\~повного погашення\~заборгованості за\~Договором;\~комісійну винагороду\~за обслуговування\~кредитної заборгованості\~(комісія)\~щомісячно,\~в розмірі\~2.35%\~від суми\~кредиту,\~зазначеної в\~п.\~1.1.\~Договору.\~29.08.2023\~року між\~АТ «Креді\~Агріколь Банк»\~та Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «ГЛОБАЛ\~СПЛІТ»,\~укладено договір\~№4-2023\~про відступлення\~(купівлю\~ продаж)\~прав вимог\~до боржника\~ [PERSON] за\~кредитним договором\~№1/4236032\~від 26.11.2021\~р.\~В зв`язку\~невиконанням взятих\~на себе\~зобов`язань станом\~на 08.02.2024 року у Позичальника утворилась загальна сума заборгованості за Договором №1/4236032 від 26.11.2021 року (розрахунок на 15.09.2023 р.) у розмірі 164 627 грн. 74 коп., яка складається: - рахунок строкової заборгованості: 79 251 грн. 12 коп. - рахунок простроченої заборгованості: 18 014 грн. 99 коп.; - рахунок нарахованих відсотків: 810 грн. 09 коп. - рахунок прострочених відсотків: 21 901 грн. 54 коп.; - рахунок комісії: 2 350 грн. 00 коп.; - рахунок простроченої комісії: 42 300 грн. 00 коп. В заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача зазначив, що відповідач укладала договір №786681/4236032 від 26.11.2021, натомість договір 1/4236032 від 26.11.2021 [PERSON] не укладала. Також, посилався на п.19 розділу «Прикінцевих та перехідних положень» ЦПК України щодо звільнення від обов`язку неустойки (штрафу, пені) за прострочення зобов`язання. Вважає, що розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, оскільки не враховано сплату відповідачем 4500 грн 21.02.2022, а також 4500 грн.- 22.02.2022. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 березня 2024 року відкрито провадження по справі. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07 серпня 2024 р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал спліт» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» суму заборгованості за кредитним договором № 1/4236032 від 26.11.2021 в розмірі 164627 гривень 74 копійки., а також суму судового збору. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 вересня 2024 р. заяву представника [PERSON] адвоката Поліщука Олега Анатолійовича про перегляд заочного рішення від 07.08.2024 прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області Савченка Д.М. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 листопада 2024 р. поновлено строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, заяву представника [PERSON] адвоката Поліщука Олега Анатолійовича про перегляд заочного рішення від 07.08.2024 задоволено. Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 07.08.2024 скасовано. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 26.11.2021 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1/4236032, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 1000000 гривень, зі строком дії договору 72 місяці: з 26 листопада 2021 року до 25 листопада 2027 року, зі сплатою процентів щомісячно в розмірі 15,00% річних, починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором, та сплатою комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,35% від суми кредиту про що свідчать дані кредитного договору № 1/4236032 від 26 листопада 2021 року, де відповідач особистим підписом підтвердив свою згоду з вказаними умовами. В якості доказів позивач надав суду копії заяви-анкети № 0104249-26112021-002 від 26 листопада 2021 року [PERSON] на отримання готівкового кредиту «Свобода», паспорту споживчого кредиту, пам`ятки клієнту за кредитним договором № 1/4236032 від 26 листопада 2021 року та додатку № 1 до комплексного договору № 1/4236032 від 26 листопада 2021 року у виді таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в тому числі графік платежів по кредиту, ануїтет), підписані відповідачем. АТ «Креді Агріколь Банк» виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 1/4236032 від 26 листопада 2021 року та надав відповідачу кредит на умовах, передбачених цим договором, відповідач кредит отримав, але свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, в результаті чого станом на 08 лютого 2024 року позивачем обрахована заборгованість у розмірі 164627,74 грн., з яких: -рахунок строкової заборгованості 79251,12 грн; -рахунок простроченої заборгованості 18014,99 грн; -рахунок нарахованих відсотків 810,09 грн; -рахунок прострочених відсотків 21901,54 грн; -рахунок комісії 2350,00 грн; -рахунок простроченої комісії 42300,00 грн. 29 серпня 2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 4-2023, відповідно до витягу з додатку № 1 (реєстру прав вимог № 1) до вказаного договору від 15 вересня 2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» відступає ТОВ «Глобал Спліт» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1/4236032 від 26 листопада 2021 року, загальна заборгованість за яким складає 164627,74 гривень. Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні доказів, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до\~п.18\~Перехідних положень\~ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача щодо звільнення від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення зобов`язання на підставі п.18 Перехідних положень ЦК України, оскільки позивачем такі вимоги не заявлені. Суд погоджується з розрахунком наданим позивачем з: строкової заборгованості 79251,12 грн; простроченої заборгованості 18014,99 грн; нарахованих відсотків 810,09 грн; прострочених відсотків 21901,54 грн. Суд зазначає, що вказані стороною відповідача сплати в сумі 4500 грн -21.02.2022, а також 4500 грн.- 22.02.2022, враховані при обрахуванні заборгованості (а.с.71). Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості по простроченій комісії в розмірі 2350,00 грн та нарахованій поточній комісії в розмірі 42300,00 грн, суд виходить з такого. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемним. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно зі ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Згідно з ч.3 ст.13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ст.3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом ч.3 ст.509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником. Такі висновки викладені Верховним Судом в постанові від 07.06.2023 у справі №686/14530/15 (провадження №61-13299св22). Враховуючи те, що відповідачеві встановлено щомісячну плату за послуги Банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку про те, що положення пункту 1.4.2 кредитного договору №1/4236032 від 26.11.2021 є нікчемними. Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт переходу права вимоги до відповідача від АТ «Креді Агріколь Банк» до ТОВ «Глобал Спліт». Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою\~статті 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 1/4236032 від 26 листопада 2021 року в загальному розмірі 119977,74 гривень підлягають задоволенню, при цьому враховує, що відповідачем були порушені умови вищевказаного кредитного договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів, а на час розгляду справи суду не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за вказаним кредитним договором у добровільному порядку, при цьому, умови договору позичальнику роз`яснені та зрозумілі, про що свідчить підпис останнього в заяві-анкеті. Також, відповідачем в ході розгляду справи не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором не виконує, тому сума строкової та простроченої заборгованості, відсотки, у тому числі прострочені, підлягають стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до платіжної інструкції № 1764 від 14 лютого 2024 року при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2206,75 гривень.

Outcome: partial