Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Представник позивача звернувся \~до суду з зазначеною позовною заявою \~та \~просив суд стягнути з відповідача на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ», грошові кошти в розмірі в розмірі 29958,04 грн., з яких сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 22084,20 грн.; інфляційні втрати в розмірі 1521,73 грн, 3% річних в розмірі 567,13 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7300,00 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 27.09.2021 в місті Дніпро на проспекті Богдана Хмельницького сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з [NUMBER] та транспортного засобу «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам завдано матеріальних збитків. В судовому порядку відповідача визнано винуватим у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та встановлено факт, що відповідач будучи причетним до настання ДТП, самовільно залишив місце ДТП. Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР №204314148. Транспортний засіб «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] був застрахований відповідно до Договору добровільного страхування укладеного ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес», виконуючи взяті на себе зобов`язання, ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» відповідно до платіжного доручення від 08.11.2021 року здійснило виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] в розмірі 27038,00 грн. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес», а також беручи до уваги інші матеріали справи, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування, яке становить 22084,20 грн. (з вирахуванням франшизи 2500,00 грн). 16.08.2022 ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» в розмірі 22084,20 грн. Беручи до уваги винність відповідача у настанні ДТП, порушення ним обов`язків, встановлених Законом №1961-ІV, а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією виплаченого страхового відшкодування в розхмірі 22084,20 грн. 24.08.2023 [PERSON] направлено претензію про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу з метою урегулювання спору у досудовому порядку, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було, тому позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, але надала клопотання в якому просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 41). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с. 58,59,63,64), про причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відзиву не надано. Зі згоди позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі,\~ відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~ Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 вересня 2021 року о 08.50 год. [PERSON] керував автомобілем «ВАЗ21099», д.н.з. [NUMBER] в м. Дніпро на пр-т. Богдана Хмельницького, 19, під час руху своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ VIDA», д.н.з. [NUMBER] , припаркованим водієм [PERSON] . В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. Крім того, 27 вересня 2021 року о 08.50 год. [PERSON] керував автомобілем «ВАЗ21099», д.н.з. [NUMBER] в м. Дніпро на пр-т. Богдана Хмельницького, 19, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої причеиний. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2021 року, якою [PERSON] визнано винуватим у скоєні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн., постанова не оскаржувалася, набрала законної сили 21.12.2021 року (а.с. 10 зворот). В результаті даної ДТП з вини водія [PERSON] був пошкоджений автомобіль «ЗАЗ VIDA», д.н.з [NUMBER] , який на праві власності належить ТОВ «КУСУМ ФАРМ», про що підтверджено матеріалами справи (а.с. 13). 02.06.2021 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» та відповідачем [PERSON] укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР №204314148. Відповідно до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. Термін дії полісу з 02.06.2021 року по 02.06.2022 року (а.с.8 зворот-10). Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. \~ \~ \~ \~ Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до\~ч.\~1,\~ч.\~2\~ст.\~108\~Закону України\~«Про страхування»,\~страховик,\~який здійснив\~страхову виплату\~за договором\~страхування майна,\~має право\~вимоги до\~особи,\~відповідальної за\~заподіяні збитки,\~у розмірі\~здійсненої страхової\~виплати та\~інших пов`язаних\~із нею\~фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Відповідно до пп.2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно п.36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Транспортний засіб «ЗАЗ VIDA» д.н.з. [NUMBER] був застрахований відповідно до Договору добровільного страхування укладеного ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» (а.с. 12 зворот), виконуючи взяті на себе зобов`язання, ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» відповідно до платіжного доручення №242898 від 08.11.2021 року здійснило виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу «ЗАЗ VIDA» д.н.з. [NUMBER] в розмірі 27038,00 грн (а.с. 12 зворот). На підставі заяви на виплату страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» (а.с. 11), а також страхового акту №38099р/1 від 15.08.2022 року (а.с. 14) ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування, яке становить 22084,20 грн. (з вирахуванням франшизи 2500,00 грн), яке сплачено ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес», що підтверджується платіжною інструкцією №15323 від 16.08.2022 (а.с. 14 зворот). Відповідно до\~пункту \~«в» підпункту\~38.1.1\~пункту 38.1\~статті 38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~який діяв\~на час\~спірних правовідносин,\~страховик після\~виплати страхового\~відшкодування має\~право подати\~регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, оскільки ДТП виникло з вини водія [PERSON] , що встановлено постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2021 (а.с.10, на звороті), тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону після проведення виплати на користь ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» у ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» виникло право зворотної вимоги до винної особи. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки шкода була завдана транспортним засобом, що відноситься до джерел підвищеної небезпеки, то відшкодування шкоди регламентується ст. 1187 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом, використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку. 24.08.2023 [PERSON] направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу з метою урегулювання спору у досудовому порядку, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було (а.с. 15-17). Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ч.\~1,\~ч.\~2\~ст.\~536\~ЦК України,\~за користування\~чужими грошовими\~коштами боржник\~зобов`язаний сплачувати\~проценти,\~якщо інше\~не встановлено\~договором між\~фізичними особами\~або законом\~про банки\~і банківську\~діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку, у зв`язку з простроченням [PERSON] грошового зобов`язання, інфляційні втрати складають 1521,73 грн та 3% складають 576,13 грн, яким погоджується суд та не оспорений відповідачем, який в судове засідання не з`явився, заперечень не надав. Суд, вважає, що в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують той факт, що позивач має обґрунтоване право на рересне відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 22084,20 грн. до відповідача, який спричинив ДТП та самовільно залишив місце пригоди, спричинену шкоду в добровільному порядку відмовляється відшкодувати, тому вказана сума, а також інфляційні втрати в розмірі 1521,73 грн та 3% в розмірі 576,13 грн., що в загальному розмірі складає 29958,04 грн., підлягють стягненню з відповідача, Крім того відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір в розмірі 2422,40 гривень (а.с.8). Також, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 7300,00 грн. Судом встановлено, що 12.07.2024 року між ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» та Адвокатом Стецюрою О.В. укладено договір про надання професійної правничої допомоги №38099р/1 (а.с. 19 зворот -21). Також, в матеріалах справи міститься акт прийому-передачі наданих послуг від 23.07.2024 року до договору про надання професійної правничої допомоги №38099р/1 від 12.07.2024, відповідно до якого ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», згідно якого вартість виконаних робіт складає 7300,00 грн. (а.с. 21 зворот); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 22). За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 7300,00 грн. за договором про надання правової\~ допомоги, підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як видно з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача подано договір про надання професійної правничої допомоги №38099р/1, акт прийому-передачі наданих послуг від 23.07.2024 року Оскільки розмір витрат позивача на правничу допомогу є належно обґрунтованим, доведеним належними доказами, не є очевидно неспівмірним наданій правової допомозі, відповідач такий розмір витрат позивача не заперечив, клопотання про його зменшення як неспівмірного не надав, позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 7300 грн.

Outcome: approved