Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивувала тим, що 21.09.2007 року між [PERSON] та нею, [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . 3 березня 2010 року фактичні шлюбні відносини між подружжям були припинені та рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.08.2011 року шлюб між ними було розірвано. 25.01.2018 року вона уклала шлюб із [PERSON] . Син, [PERSON] постійно проживає з нею за адресою: [ADDRESS] у квартирі, яка належить її чоловіку - [PERSON] . Зазначає, що нею ніколи не створювалися будь-які перешкоди у спілкуванні відповідача із сином та участі у його вихованні, а навпаки, постійно просила відповідача спілкуватися з дитиною, щоб син відчував батьківську турботу і любов, але відповідач такого бажання не виявляє та не бажає виконувати покладені на нього законом батьківські обов?язки, та взагалі після припинення спільного проживання виїхав до Російської Федерації у невідомому для неї напрямку та припинив будь-які контакти з дитиною. З часу розірвання шлюбу відповідач із сином не бачився, зустрічі не шукав, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, його фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, і матеріальної допомоги не надає, дитина знаходиться на повному утриманні її та її чоловіка та вітчима дитини - [PERSON] . Вважає, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?язків по відношенню до своєї дитини, без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, крім цього, поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов?язками. У зв`язку з вищевикладеним, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини: [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до\~ст.128 ЦПК України\~належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України\~за відсутності заперечень до того позивача. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, начальник служби у справах дітей подала заяву про розгляд справу у відсутність представника, вирішити справу просила в інтересах дитини та врахувати висновок органу опіки та піклування від 23.01.2025 р. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку що позовні вимоги можуть бути задоволені, виходячи з наступного. Статтею 15\~ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15\~ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої статті 7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155\~СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7\~СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами першою-третьою статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст.164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 21.10.2008 року, актовий запис № 834. Шлюб, укладений між позивачем та відповідачем розірвано заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.08.2011 року. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (актовий запис № 29), виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] та [PERSON] 25.01.2018 року зареєстрували шлюб. Відповідно до відповіді № 866980 з Єдиного державного демографічного реєстру, встановити зареєстроване місце проживання громадянина [PERSON] , [INFO] , не видалось за можливе. Згідно відомостям сектору ведення реєстру територіальної громади м. Ізмаїл Одеської області громадянин [PERSON] зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку місця проживання не значиться. Відповідно до відповіді Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області № 65/2-вх Є-35 від 10.01.2025 року за підписом заступника начальника районного відділу на звернення [PERSON] , що в ході розгляду звернення були здійснені перевірки [PERSON] , [INFO] за наявними базами Національної поліції, в результаті яких встановлено відсутність будь-якої інформації, яка б посприяла у встановленні місцезнаходження останнього. Працівниками Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області проводилися розшукові заходи, направленні на встановлення місця знаходження [PERSON] , [INFO] , в ході проведених заходів, отримати інформацію або встановити його місцезнаходження на території України, не сталось за можливе, проте було встановлено, що [PERSON] є громадянином Російської Федерації, який, згідно наявній оперативній інформації, на теперішній час перебуває за кордоном. З довідки Ізмаїльського ліцею № 16 з гімназією та початковою школою Ізмаїльського району Одеської області (Ізмаїльський ліцей № 16) від 15.01.2025 року № 01-19/14, [PERSON] , [INFO] навчався в Ізмаїльському ліцеї № 16 з гімназією та початковою школою Ізмаїльського району Одеської області з 18.01.2016 р. по 10.06.2024 р. та закінчив 9 класів. Зі слів класного керівника, вихованням сина займається мати, за час навчання батько хлопчика [PERSON] жодного разу не з?явився. На батьківських зборах, а також у всіх організаційних питаннях стосовно навчання [PERSON] участь брала мати. Відповідно до довідки № 2/10 від 11.10.2024 року, наданої головою правління ОСББ «Фаворит», до складу сім`ї [PERSON] входять та мешкають за адресою: [ADDRESS] : син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Згідно з висновком органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району від 18.12.2024 року з питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Виходячи з частин п`ятої-шостої статті 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Судом не встановлено, що відповідач піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, надає сину доступ до культурних та інших духовних цінностей, виявляє інтерес до його внутрішнього світу, створює умови для отримання ним освіти, взагалі підтримує необхідний зв`язок батька із дитиною. Положеннями статей 77-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд прийняв до уваги, що з часу припинення фактичних шлюбних відносин відповідач не проживав із неповнолітнім сином однією сім`єю, станом на 10.01.2025 року проживає за межами України та не бере участі у вихованні сина, не піклується про нього, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечував матеріально, не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду і лікування, як складову частину виховання. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved