Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з нерухомого майна частини квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , який був накладений на підставі ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 08.12.2004 у цивільній справі №2-56/04, реєстраційний номер обтяження 1532192, та на підставі постанови Відділу виконавчої служби Богунського районного управління юстиції №02-3884/10 від 11.06.2003, реєстраційний номер обтяження 3186112. Обґрунтовуючи позов вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина, як складається з частини квартири [ADDRESS] . [PERSON] зазначає, що 15.08.2022 за його заявою приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. заведена спадкова справо щодо майна померлої [PERSON] . Під час оформлення свідоцтва про право на спадщину йому стало відомо, що на належну [PERSON] квартиру на підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 08.12.2004 у цивільній справі №2-56/04 та на підставі постанови відділу виконавчої служби Богунського районного управління юстиції №02-3884/10 від 11.06.2003 накладені арешти. Вказує, що арешти накладені в межах розгляду спорів, які були наявні між його матір`ю та її колишнім чоловіком - [PERSON] , який помер задовго до смерті матері, відомості про його спадкоємців відсутні. [PERSON] просить суд скасувати арешт з майна, посилаючись на те, що арешт, накладений на нерухоме майно, перешкоджає йому в повному обсязі реалізувати свої права, як спадкоємця, і оформити право власності на спадкове майно. ІІ. Процедура та позиції сторін Згідно з ухвалою суду від 26.12.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 13.02.2024 представник Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направив відзив на позовну заяву, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника відповідача і відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві зазначено, що станом на 13.02.2024 на виконанні не перебуває виконавчий лист № 2-608, виданий 25.10.2001 Богунським районним судом м. Житомира про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості. Разом з тим, надати більш детльну інформацію про виконавче провадження, в якому був накладений арешт на частину квартири\~ [ADDRESS] ,\~можливість відсутня,\~оскільки \~матеріали \~знищені за\~закінченням 3-річного\~ терміну\~ їх\~зберігання (а.с. 25). На підставі ухвали суду від 13.06.2024 за клопотанням представника позивача - адвоката Козлова\~А.І. витребувано з\~Житомирського обласного\~державного нотаріального\~архіва належним\~чином засвідчену\~копію спадкової\~справи №159/2015,\~заведену Другою\~Житомирською нотаріальною\~конторою щодо\~майна померлого\~ [PERSON] (а.с. 49). 10.07.2024 на виконання вимог ухвали суду від 13.06.2024 Житомирський обласний державний нотаріальний архів направив належним чином засвідчену копію спадкової справи №159/2015, заведену щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 52-69). Згідно з ухвалою суду від 15.08.2024 за клопотанням представника позивача залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] , як спадкоємицю,\~яка прийняла\~спадщину,\~після смерті\~ [PERSON] (а.с. 74). На підставі ухвали суду від 31.10.2024, яка постановлена у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті (а.с. 80). 25.03.2025 представник позивача - адвокат Козлов А. І. направив заяву про розгляд справи без участі позивача та без його участі (а.с. 105), позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задоволити. Представник Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника (а.с. 25). Співвідповідач [PERSON] \~в судові\~засідання не\~з`являлась,\~під час\~судового розгляду\~встановлено,\~що [PERSON] \~перебуваєв КУ "Ходорківський психоневрологічний інтернат". Копія ухвали суду від 15.08.2024, копії позовної заяви з долученими до неї документами, судові повістки про розгляд справи на 06.03.2025 та на 25.03.2025 направлені на адресу закладу для вручення [PERSON] та були отримані уповноваженим представником КУ "Ходорківський психоневрологічний інтернат", проте будь-які письмові заяви по суті справи до суду не надходили (а.с.95, 96). На підставі ст.ст. 211, 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності сторін за наявними в справі матеріалами. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі положень ч. 1 ст. 244 ЦПК України в судовому засіданні 25.03.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, з урахуванням норм ст. 244 ЦПК України ухвалення та оголошення судового рішення відкладено до 02.04.2025. ІІІ. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 27.08.1993 квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] та [PERSON] , які перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.9). Згідно з ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 08.12.2004 у цивільній справі №2-56/04 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ квартири, як захід забезпечення позову, був накладений арешт на квартиру [ADDRESS] (а.с.13). 10.06.2003 державним виконавцем Богунського ВДВС прийнято постанову серії АА №955241 (№ 589198) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно з якою накладено арешт на частину квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Арешт накладений у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-608, виданого 25.10.2001 Богунським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 3906,99 грн (а.с.16). 04.02.2004 державним виконавцем Богунського ВДВС винесено постанову серії АА №9569176 (№ 110286) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно з якою накладено арешт на частину квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Арешт накладений у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-608, виданого 01.04.2003 Богунським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2974,00 грн (а.с. 17). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №359082883 від 19.12.2023 на підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 08.12.2004 внесені записи про обтяження у вигляді арешту нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , на належну [PERSON] частину квартири, реєстраційний номер обтяження 1532192, та на належну [PERSON] частину квартири, реєстраційний номер обтяження 1532219. Крім того, на підставі постанови Відділу виконавчої служби Богунського районного управління юстиції №02-3884/10 від 11.06.2003, реєстраційний номер обтяження 3186112, також накладений арешт на частину квартири, яка належить [PERSON] (а.с. 12). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується змістом свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Із заявою про вступ в спадщину після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Сєтака В.Я. звернувся її син [PERSON] (а.с. 11). Зі змісту копії спадкової справи, заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що після його смерті за заявою про вступ в спадщину звернулись донька [PERSON] (а.с. 53) та [PERSON] (а.с. 58), свідоцтво про право на вступ в спадщину щодо майна померлого [PERSON] не видавались. Також судом встановлено, що в провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебувала цивільна справа № 2-608/01 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна та витребування майна з чужого незаконного володіння і зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, за результатами якої 25.10.2001 було ухвалено рішення суду про часткове задоволення позовних вимог сторін, в натурі поділено спільне майно, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3906,99 грн вартості отриманого майна понад 1/2 частину. Відповідно до ухвали апеляційного суду Житомирської області від 07.02.2002 рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.10.2001 залишено без змін; одночасно виправлена арифметична помилка, яка була допущена в рішенні Богунського районного суду м. Житомира, визнано, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню різниця за отримане майно не 3906 грн, а 2974 грн. Судові рішення в касаційному порядку не оскаржувались, набрали законної сили (а.с. 95-101). Згідно з ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12.01.2009, постановленою у справі № 2-608/2001, відмовлено [PERSON] у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа у цій справі, оскільки з подання Відділу державної виконавчої служби Богунського РУЮ від 11.06.2003 було встановлено, що рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.10.2001 актом державного виконавця від 20.02.2003 виконано (а.с. 102). Крім того, судом встановлено, що до провадження Богунського районного суду м.Житомира 17.06.2002 надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ квартири [ADDRESS] , яка була оглянута судом, який при реєстрації був присвоєний номер 2-5606, з метою забезпечення такого позову згідно з ухвалою суду від 08.12.2004 (з урахуванням перереєстрації справи на 2004 рік присвоєний номер 2-56/04) були вжиті заходи забезпечення позову, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка була зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] , яка була залишена без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 25.01.2005 (том 1 а.с. 137, 153). За результатами судового розгляду цивільної справи № 2-165/06 (номер з урахуванням перереєстрації на 2006 рік), в якій був накладений арешт на квартиру, згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24.11.2006 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , з урахуванням зміни предмету позову, про виселення з квартири за неможливістю спільного проживання відмовлено; позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою, які були об`єднані в одне провадження згідно з ухвалою суду від 30.06.2006, задоволено частково, встановлений порядок користування спільною квартирою [ADDRESS] , яке було залишено без змін на підставі ухвали апеляційного суду Житомирської області (том 2 а.с. 55, 103-105, 142-143). Судові рішення в касаційному порядку не оскаржувались, набрали законної сили. ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, мотиви та висновки суду Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. За правилами\~ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначені\~статтею 59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016, згідно з якою, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. В пункті 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права та є різновидом негаторного позову (пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц). Частиною 1\~статті 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. 1218 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу (ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України). Коло спадкоємців за законом, черговість спадкування ними визначена ст. ст. 1258, 1261-1265 ЦК України. В силу положень ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, в частині 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, що визначено в ч.3 ст. 1296 ЦК України. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємцеві, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, вона належить з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. З матеріалів справи судом достовірно встановлено, що позивач своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, тобто набув право на спадщину, до складу якої входить частина квартири [ADDRESS] . Звертаючись з позовом, [PERSON] обґрунтовував свої вимоги про зняття арешту з нерухомого майна, належного спадкодавцеві [PERSON] , тим, що накладені на підставі ухвали суду про забезпечення позову та постанови про арешт майна боржника [PERSON] в межах виконавчого провадження обтяження нерухомого майна у вигляді арешту перешкоджають йому в оформленні спадкових прав. Отже, суд вважає, що право позивача на майно є порушеним і підлягає судовому захисту. З огляду на те, що судом встановлено, що на виконанні в органах державної виконавчої служби відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження, боржником в яких була матір позивача [PERSON] , в яких був накладений арешт на її майно; судове рішення у справі, з метою забезпечення позову в якому був накладений арешт, було ухвалено 25.11.2006, набрало законної сили, за результатом судового розгляду між сторонами спору був встановлений порядок користування спірною квартирою, питання про право власності на неї не вирішувалось, наявність арешту на належну спадкодавцеві частину квартири безумовно порушує майнові права спадкоємця, оскільки він позбавлений можливості оформити свої спадкові права і отримати свідоцтво про право на спадщину, а відтак таке право підлягає судовому захисту; застосувати інший спосіб захисту також не вбачається можливим, оскільки позивач не був учасником судових проваджень, в нього відсутня процесуальна можливість звернутись до суду в порядку скасування заходів забезпечення позову та до державного виконавця, позаяк він не є стороною виконавчого провадження, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову і зняття арешту з нерухомого майна. Разом з тим, слід відмовити в задоволенні позову в частині заявлених вимог про зняття арешту з майна до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі, оскільки такі вимоги заявлені до нього, як до неналежного відповідача. В постанові Верховного Суду у справі № 725/3352/23 від 06 травня 2024 року зроблений висновок, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39) та інших). Отже, заявлення позовної вимоги про зняття арешту з нерухомого майна до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі, як до неналежного відповідача, є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed