Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

18 березня 2025 року адвокат Солоненко Богдан Миколайович звернувся до суду в інтересах [PERSON] із заявою про встановлення факту родинних відносин. Вимоги заявника мотивовані тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку та земельних ділянок, що розташовані в с. Жван Могилів-Подільського району Вінницької області. Заявник є спадкоємцем за законом та заповітом, спадщину після смерті батька [PERSON] прийняла вона та її мати - дружина померлого [PERSON] , яка померла [INFO] . Маючи намір оформити спадкове майно, що залишились після смерті батька вона звернулася до приватного нотаріуса, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документів, які б підтверджували родинні стосунки, а саме, що померлий [PERSON] був її батьком. Тому за захистом своїх прав заявник змушена звернутися до суду та просила встановити вказаний факт. Ухвалою суду від 19 березня 2025 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник адвокат Солоненко Б.М. заяву підтримали за обставин у ній викладених, просили її задоволити. [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною донькою [PERSON] , який помер [INFO] . У період коли народився її старший брат та вона батьки проживали у фактичних шлюбних відносинах, тому запис про батька в книзі записів про її народження провели за дошлюбним прізвищем матері « [PERSON] », а по-батькові записали за материною вказівкою. Заінтересована особи [PERSON] в судове засідання не з`явився, судова повістка з копією ухвали, які направлялися за його зареєстрованим місцем проживання повернулися до суду без вручення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.49-50). Представник заінтересованої особи Могилів-Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, направивши заяву в якій просив справу слухати у його відсутності, проти встановлення факту не заперечив (а.с.48). Відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128, ч.3 ст. 211, ч.1 ст. 223 ЦПК України, суд вважав можливим, розглянути справу у відсутності заінтересованих осіб. Суд, заслухавши заявника, представника заявника, свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що заява про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що [INFO] в с.Жван Могилів-Подільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с.18). За життя, а саме 28 квітня 2005 року [PERSON] склав заповіт (а.с.30) яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі і все те, на що він за законом матиме право, ощадну книжку № [NUMBER] заповів [PERSON] та [PERSON] (а.с.30). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок та земельні ділянки, які розташовані в с. Жван Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с.19-20,21). Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до інформації, що зазначена в довідці №7/16 від 14.01.2025 року, виданій старостою Жванського старостинського округу Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області (а.с.17), на день смерті спадкодавця разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.23), а також дочка - [PERSON] . В січні 2025 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області з заявою про оформлення спадкового майна і отримання свідоцтва про право на спадщину. Листом №17/01-16 від 30 січня 2025 року приватний нотаріус Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Доля Т.І. роз`яснила [PERSON] про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, які б підтвердили факт родинних відносин, а саме, що померлий [PERSON] був її батьком. Так,\~відповідно до\~витягуз Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, № 00047477466 від 15 жовтня 2024 року (а.с.13-14), відомості про заявницю - як дитину записано [PERSON] , [INFO] , дані про матір дитини зазначено як [PERSON] . Запис про батька дитини вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері), актовий запис №26 складено 02.10.1964 року. Разом з тим, у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого 02 жовтня 1964 року Жванським сільським бюро ЗАГС, прізвище заявниці зазначено як [PERSON] , народилась [INFO] , і батьками вказані - [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно свідоцтва про шлюб, виданого повторно 26.10.2021 року Мурованокуриловецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, - [PERSON] 20 грудня 1969 року зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с.22). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.09.1950 року, Жванською сільською радою Мурованокуриловецького району Вінницької області, [PERSON] народився [INFO] , його батьком був « [PERSON] ». 25 січня 1987 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Жванською сільською радою народних депутатів Мурованокуриловецького району, актовий запис №2. [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.15). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] кожний окремо суду підтвердили, що заявниця [PERSON] була дочкою померлого [INFO] [PERSON] . Їм про це достеменно відомо, оскільки вони все життя проживають в с.Жван Могилів-Подільського (раніше Мурованокуриловецького) району Вінницької області, де проживала родина померлого. Вони особисто знали як батька заявниці - [PERSON] , та і її матір - [PERSON] . Крім того, свідки повідомили, що в заявниці є рідний брат [PERSON] . За словами свідків, за життя [PERSON] визнавав [PERSON] своєю дочкою, опікувався нею протягом усього життя, до одруження остання проживала разом з батьками, згодом виїхала, але у 2016 році повернулася до батьків і проживала з ними. Крім пояснень в судовому засіданні заявника, свідків, та обставина, що [PERSON] та [PERSON] були батьком та донькою, у повній мірі доводиться довідкою старости Жванського старостинського округу Могилів-Подільського району Вінницької області № 7/16 від 14 січня 2025 року, та виписками із погосподарської книги № 2 за 1964-1966, 1967-1970, 1971-1973, 1974-1976, 1977-1979, 1980-1982, 1983-1985, 1986-1990, 1991-1995, 1996-2000, 2001-2005, 2006-2010, 2011-2015, 2016-2020 та 2021-2025 роки у яких зазначено відомості про наступних осіб та ступінь їх споріднення: - голова домогосподарства: [PERSON] ( [PERSON] ), 1925 року народження; - дружина [PERSON] (з 2006 року « [PERSON] »), 1932 року народження, померла 2023 року; - син [PERSON] , 1958 року народження; - дочка [PERSON] (з 1967 року - [PERSON] ; а з 1991 року - « [PERSON] »), 1964 року народження (а.с.35-37). Відповідно до ст. 53 КпШС України 1969 року, батьківство може бути встановлено у судовому порядку за заявою дитини по досягненню нею повноліття у випадку народження дитини у батьків, які не перебували у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків до ЗАГСу. Згідно ч. 3 ст. 53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення №5 від 31.03.1995 зазначено, що визначений в ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 01 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Згідно з п.15 вказаної постанови Пленуму ВСУ роз`яснено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 КпШС України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказано батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст. 55 КпШС України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12 червня 1998 року № 16, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 «положення про встановлення батьківства, викладені у ч. 3 ст. 53 КпШС України, дають підстави для визнання ознаками сім`ї фактичних шлюбних відносин». Згідно з п.п. 6,7 Указу Президії Верховної ради УРСР від 29 липня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР» правила частин другої, третьої статті 53 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала у шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства СРСР і союзних республік про шлюб та сім`ю, тобто після 01 жовтня 1968 року. У відношенні дітей, які народилися до 01 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою у шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства провадиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини. Такий правовий висновок міститься у Постанові Верховного Суду у справі №643/12494/16 від 17.06.2020. Зважаючи на те, що датою народження заявниці є 1964 рік, то факт батьківства може бути встановлений лише в судовому порядку, оскільки особа, яку заявниця вважає своїм батьком вже померла. Факт батьківства [PERSON] щодо заявниці [PERSON] повністю підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності. Поясненнями в судовому засіданні заявниці доведено, що встановлення факту родинних відносин їй необхідне для оформлення своїх спадкових прав і що інакше як через суд, вона не зможе захистити свої інтереси спадкоємця. За таких обставин, суд вважає, що встановлення факту родинних відносин, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, має для заявника юридичне значення, а у суду немає жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені заявником в своїй заяві та досліджені у судовому засіданні, а тому заява є обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Outcome: approved