Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що з березня 2022 року вона з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . З 19 лютого 2024 року відносини між сторонами погіршилися, вони стали проживати окремо. Дитина проживає з позивачем, яка особисто займається її вихованням, утриманням та розвитком. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків стосовно дочки, з дитиною не бачиться, не спілкується, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться життям дочки, не задовольняє її потреби у лікуванні та харчуванні, не утримує дитину. Крім того, відповідач неодноразово, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняв насильство стосовно позивача у присутності дитини та погрожував застосуванням насильства стосовно дочки, яка лякалася та плакала. Така поведінка відповідача створювала загрозу для життя та здоров`я малолітньої дочки. 07 травня 2024 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Тому просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Процесуальні дії у справі. 18 липня 2024 року позовна заява надійшла до суду. 22 липня 2024 року з метою визначення підсудності суддя скористався даними Єдиного державного демографічного реєстру; отримана інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. 27 серпня 2024 року позовна заява залишена без руху. 20 вересня 2024 року надійшла уточнена позовна заява. 15 жовтня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 28 листопада 2024 року підготовче провадження закрито. Справа призначена до судового розгляду по суті. Витребувано докази. 25 лютого 2025 року надійшли витребувані докази. 31 березня 2025 року надійшла витребувана інформація. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Третя особа надала клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому порядку, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, але про причини неявки не повідомив, правом надання відзиву не скористався, ніяких клопотань від нього не надходило. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. 22 березня 2023 року [PERSON] призваний по мобілізації та зарахований у військову частину [NUMBER] . [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] і [PERSON] . Позивач з дочкою зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання за цією адресою задовільні, дитина забезпечена всім необхідним. [PERSON] знаходиться під наглядом в КНП «ЦПМСД№ 6» КМР, протягом спостереження за дитиною з нею присутня мати. З 24 червня 2024 року дитина відвідує дитячий заклад «Монтессорі», на заняття її приводить і забирає з них мати. Згідно з письмовими поясненнями [PERSON] , наданими службі у справах дітей Центрально-Міської районної у місті ради, вона є кумою позивача, яка самостійно виховує та утримує дочку. [PERSON] була свідком того, що [PERSON] під час спільного проживання з [PERSON] вживав алкогольні напої та психотропні ліки, зникав з дому на декілька днів, ображав позивача у присутності дітей, застосовував фізичне насильство, погрожував. Аналогічні пояснення надані також [PERSON] , [PERSON] . Згідно з рішенням № 51 від 19 лютого 2025 року виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради вважає недоцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Рішення мотивовано тим, що у телефонному режимі [PERSON] повідомив, що зв`язку з проходженням ним військової служби він позбавлений можливості особисто брати участь у вихованні дитини, заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Тому неможливо повно, всебічно, об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, зокрема ставлення батька до дитини. Зміст спірних правовідносин. Встановленим в судовому засіданні фактам відповідають правовідносини, які регулюють умови та порядок виховання батьками неповнолітніх дітей, наслідки ухилення їх від виконання своїх обов`язків. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При цьому суд керується положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно з п.15 якої, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з положеннями п.16 цієї Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем не доведений факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків з виховання та утримання своєї дочки, байдужого ставлення до її долі. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Разом з тим, судом не встановлено, а позивачем не доведено фактів винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками стосовно малолітньої дочки. При розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] , на теперішній час не відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, оскільки підстави для вжиття такого крайнього заходу не підкріплені достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини; безспірні докази про свідоме, винне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Мотиви для позбавлення батьківських прав не є достатніми. В інтересах дитини є збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною. Судом такого факту не встановлено, позивачем беззаперечно не доведено факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, того, що дії батька містять безпосередню загрозу здоров`ю та життю малолітньої дитини. Крім того, органом опіки та піклування визнано недоцільним позбавлення відповідача батьківських прав у зв`язку з неможливістю повно, всебічно, об`єктивно з`ясувати всі обставини справи. Також судом враховано, що відповідач проходить військову службу, що об`єктивно позбавляє його можливості сумлінно виконувати батьківські обов`язки. З огляду на викладене позовні вимоги не підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. У зв`язку із відмовою в позові понесені судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed