Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

13.12.2024 року [PERSON] звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 06.03.2009 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 18.10.2010 року рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області розірвано. З відповідачем вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, дитина повністю знаходиться на її утриманні. 18.10.2010 року Пирятинським районним судом Полтавської області винесено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.10.2010 року до досягнення дитиною повноліття. 24.12.2010 року нею в Пирятинському районному суді Полтавської області було отримано виконавчий лист №2-1108. На підставі даного виконавчого листа 31.03.2011 року старшим державним виконавцем Полтавського ВДВС Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Полтава) Макаренко М.В. відкрито виконавче провадження №25520320. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 06.09.2011 року розмір аліментів на утримання сина було зменшено з 1/3 на 1/6. Незважаючи на це відповідач тривали час не надає жодної матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] . Внаслідок невиконання [PERSON] рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 06.09.2011 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання сина за період з 01.01.2020 року по 12.12.2024 рік в розмірі 132225,72 грн. Згідно наданих відповідачем чеків, ним частково сплачено заборгованість по аліментах на утримання сина за наступні періоди та у розмірах: з 18.10.2010 року за грудень 2019 року 60202,50 грн. Таким чином, за проведеним нею розрахунком, за період з 01.01.2020 року по 12.12.2024 рік, неустойка за несвоєчасну сплату аліментів [PERSON] на утримання сина [PERSON] становить 41785,97 грн. А тому, просила суд стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 41785,97 грн. по виконавчому провадженню №25520320 від 31.03.2011 року. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області Потетій А.Г. від 14.01.2025 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини направлено за підсудністю до Київського районного суду м.Полтави. 03.02.2025 року вказана цивільна справа надійшла до Київського районного суду м.Полтави та цього ж дня передана на розгляд судді Турченко Т.В. Ухвалою суду від 04.02.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Третя особа Полтавський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Полтави) в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення по справі. На підставі ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №463. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 18.10.2010 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. 18.10.2010 року Пирятинським районним судом Полтавської області винесено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.10.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення 24.12.2010 року Пирятинським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист №2-1108/2010 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.10.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. 31.03.2011 року постановою старшого державного виконавця Полтавського ВДВС Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Полтава) Макаренко М.В. відкрито виконавче провадження №25520320 на підставі виконавчого листа №2-1108/2010, виданого Пирятинським районним судом Полтавської області. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 06.09.2011 року розмір аліментів на утримання [PERSON] було зменшено з 1/3 на 1/6. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Крім того, відповідно до Закону України від 17\~травня 2017\~року N2037-VIII\~"Про\~внесення змін\~до деяких\~законодавчих актів\~України щодо\~посилення захисту\~права дитини\~на належне\~утримання шляхом\~вдосконалення порядку\~стягнення аліментів" аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Статтею 180\~СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наданим Полтавський відділом державної виконавчої служби у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дитини починаючи з грудня 2019 року по грудень 2024 року, станом на 12.12.2024 року становить 132225,72 грн., яка підлягає до стягнення. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1\~ст. 196 СК України. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~№3\~від 15\~травня 2006\~року судам роз`яснено, що передбачена ст.196\~СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197\~СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Частиною 4 ст.263\~ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При визначенні суми неустойки (пені) суд керується правовою позицією, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц щодо порядку проведення розрахунку неустойки (пені), яка стягується на підставі ст. 196 СК України. Зокрема, зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки місяцем, у якому не проводилося стягнення. Позивачем в позовній заяві був наведений розрахунок суми пені за період з січня 2020 року по 12.12.2024 року, який становить 41785,97 грн., з яким суд погоджується. При цьому згідно ч.1 ст.196 СК України, сума пені не може бути більшою ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину, яка підлягає до стягнення. Належних та допустимих доказів того, що розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів є іншим, відповідачем не надано. Відсутність вини відповідача в утворенні заборгованості зі сплати аліментів, підстав для зменшення розміру неустойки чи звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір за позовну вимогу майнового характеру, що складає 1211,20 грн.

Outcome: approved