Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Адвокат Репало О.О. звернувся до суду із заявою\~та уточненою заявою, в інтересах [PERSON] \~та просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:\~заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;\~заборонити [PERSON] наближатися на відстань 100 (сто) метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . Під час спільного проживання, [PERSON] постійно застосовує фізичне насильство до заявниці, висловлюється нецензурною лайкою, принижує та ображає її, тобто застосовує насильство психологічного характеру. Неодноразово, у зв`язку з вказаними обставинами, заявниця викликала поліцію, що фіксувала такі факти. Зокрема, 10.10.2023 біля 00.30 год. [PERSON] , перебуваючи за місцем фактичного проживання, по [ADDRESS] , умисно вчинив дії психологічного характеру, застосувавши до [PERSON] образи, а саме: вчинив конфлікти, під час яких виражався нецензурними словами в її адресу, тобто застосував насильство психологічного характеру. За вище вказаними фактами працівниками відділення поліції №2 (м. Городенка), Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області відносно [PERSON] було складено та скеровано до Городенківського районного суду Івано-Франківської області протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Постановою судді Городенківського районного суду 10.01.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень. Крім того, 23.04.2024 біля 19.18 год. та 24.04.2024 біля 21.30 год. [PERSON] , перебуваючи за місцем фактичного проживання, по [ADDRESS] , умисно вчинив дії психологічного характеру, застосувавши до [PERSON] образи, а саме: вчинив конфлікти, під час яких виражався нецензурними словами в її адресу, тобто застосував насильство психологічного характеру. За вище вказаними фактами працівниками відділення поліції №2 (м. Городенка), Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області відносно [PERSON] було складено та скеровано до Городенківського районного суду Івано-Франківської області протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Постановою судді Городенківського районного суду від 13.05.2024 дані справи об`єднано в одне провадження. Постановою судді Городенківського районного суду 13.05.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 173-2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень. Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, [PERSON] правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, натомість 08.01.2025 близько 22.30 год. та 11.01.2025 близько 14.40 год., перебуваючи по місцю свого проживання, що по [ADDRESS] , вчинив дії психологічного характеру застосувавши до [PERSON] образи та погрози, а саме виражався в її сторону нецензурними словами, внаслідок цього була завдана шкода її психологічному здоров`ю. У зв`язку з чим, [PERSON] звернулась до відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про вчинення щодо неї співмешканцем [PERSON] домашнього насильства, що відповідно зафіксовано у протоколах прийняття заяв про кримінальне правопорушення та іншу подію про вчинені кримінальні правопорушення від 08.01.2025 та 11.01.2025, які кваліфіковано органом досудового розслідування за ст.126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо своєї співмешканки, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи. Також зазначає, що 10.10.2023 працівниками поліції внесено відомості до ЄРДР щодо [PERSON] за ст.126-1 КК України та [PERSON] визнано потерпілою. 30.01.2025 [PERSON] оголошено підозру у домашньому насильстві щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України. 07.02.2025 обвинувальний акт щодо [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України скеровано до суду. Крім того,\~ухвалою судді\~Городенківського районного\~суду Івано-Франківської\~області від 27.03.2025\~у межах\~даного кримінального\~провадження (у\~справі № 342/142/25;\~провадження №\~1-кп/342/97/2025)\~щодо [PERSON] \~обрано запобіжний\~захід у\~виді особистого\~зобов`язання,\~у зв`язку\~з існуванням ризиків впливу на потерпілу, свідків чи ухилення від явки до суду. Слід також\~зазначити,\~що внаслідок\~вчинення умисних\~систематичних,\~протиправних дій,\~з боку\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~завдано психологічних\~страждань,\~що виразилось у\~втраті енергійності,\~втомі,\~фізичному дискомфорті,\~втраті повноцінного сну та\~відпочинку,\~у тому\~числі втраті\~самооцінки,\~позитивних емоцій\~та негативних переживаннях.\~Такі дії\~співмешканця змушують\~ [PERSON] \~перебувати у\~постійному стані занепокоєння та тривоги. Таким чином, [PERSON] є особою, яка зазнала домашнього насильства. Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства [PERSON] , необхідно до [PERSON] застосувати обмежувальний припис у вигляді заборони [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) із [PERSON] . Заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб та заборонити [PERSON] наближатися на відстань 100 (ста) метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] . Ухвалою від 31.03.2025 провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду. У судовому засіданні заявниця [PERSON] пояснила, що [PERSON] постійно конфліктує з нею, ображає її, вчиняє щодо неї психологічне і фізичне насильство, тому просила суд видати обмежувальний припис щодо [PERSON] . Ствердила, що зареєстроване місце проживання її [ADDRESS] . До січня 2025 року без реєстрації проживала разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Однак, з січня 2025 року через постійне вчинення [PERSON] щодо неї домашнього насильства разом із малолітніми дітьми перейшла жити в житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Представник заявниці [PERSON] адвокат Репало О.О. підтримав вимоги заяви, просив задовольнити. Просив вважати правильною вимогу: заборонити [PERSON] наближатися на відстань 100\~(сто)\~метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи був належним чином повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення не подавав. Відповідно до ч.1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні докази, суд зазначає наступне. Підставою звернення заявниці до суду став факт систематичного вчинення домашнього насильства [PERSON] щодо неї, зокрема фізичного насильства, психологічного насильства: образи, приниження, сварки. У судовому засіданні встановлено, що заявниця проживала із [PERSON] без реєстрації шлюбу в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На даний час, [PERSON] разом із дітьми, проживає без реєстрації в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зареєстроване місце проживання [PERSON] - [ADDRESS] . Також, у судовому засіданні встановлено та матеріали справи свідчать, що заявниця неодноразово зверталась за захистом до відділення поліції м.Городенка через вчиненням щодо неї домашнього насильства. Зокрема, як слідує із долучених до заяви письмових доказів, за вище вказаними фактами працівниками відділення поліції №2 (м. Городенка), Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області відносно [PERSON] було складено та скеровано до Городенківського районного суду Івано-Франківської області протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Постановами судді Городенківського районного суду 10.01.2024 та від 13.05.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 173-2 КУпАП і накладено на нього адміністративні стягнення у виді штрафу. 30.01.2025 [PERSON] оголошено підозру у домашньому насильстві щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України. 07.02.2025 обвинувальний акт щодо [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України скеровано до суду. Отже, суд констатує, що [PERSON] проявляє агресивну та неадекватну поведінку, застосовуючи до [PERSON] умисні дії фізичного та психологічного характеру, які викликають у заявниці страх за свою безпеку та безпеку її дітей. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Отже, основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII (далі Закон). Статтею 1 Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; - фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з ч. 2 та ч.3 ст. 26 Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема письмовими доказами. Суд вважає, що у судовому засіданні заявниця та її представник довели належними доказами факт вчинення щодо неї домашнього насильства [PERSON] та на даний час існує ризик продовження вчинення домашнього насильства з боку останнього щодо заявниці та такі ризики є реальними. Крім того, у судовому засідання заявниця [PERSON] ствердила, що в провадженні Городенківського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, де вона визнана потерпілою, розгляд якого призначено на 03.04.2025. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з урахуванням наданих заявницею доказів, наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, тому з метою забезпечення дієвого та ефективного захисту її інтересів доцільно встановити щодо [PERSON] обмежувальний припис на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:\~заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;\~заборонити [PERSON] наближатися на відстань 100\~(сто)\~метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою [PERSON] , крім участі в судовому засіданні під час розгляду справи в суді. На підставі ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved