Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

В березні 2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Драус О.О. звернулась до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом до Підволочиської територіальної громади в особі Підволочиської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивований тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Однак після звернення позивачем до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний вище будинок, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа який би підтверджував право спадкодавця на вказане майно. Позивач просить суд визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 27 березня 2025 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У підготовче засідання позивач та її представник не з`явились, представник позивача адвокат Драус О.О. подала до суду заяву, згідно якої просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності позивача. Заявлені позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача Скалатської міської ради Тернопільського району Тернопільської області у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої Скалатська міська рада позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглядати за відсутності представника відповідача. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Частиною 3\~ст.200 ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1\~ст.206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.223,247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступне. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 травня 1963 року [PERSON] народилась [INFO] в с. Городниця Підволочиського району Тернопільської області, про що 15 травня 1963 року зроблено відповідний актовий запис за №21. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії заповіту від 14 лютого 2000 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Городницької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, зареєстрованого в реєстрі за №37, [PERSON] , на випадок своєї смерті все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось заповіла [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Городницькою сільською радою Підволочиського відділу РАЦС Тернопільської області 14 вересня 2009 року, [PERSON] померла [INFO] , про що 14 вересня 2009 року складено відповідний актовий запис за №15. Місце смерті: с. Городниця Підволочиського району Тернопільської області. Місце реєстрації: Городницька сільська рада Підволочиського відділу РАЦС Тернопільської області. Згідно копії довідки №203 від 20 серпня 2012 року, виданої виконкомом Городницької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом із нею були зареєстровані та проживали у домоволодінні в [ADDRESS] : дочка - [PERSON] , [INFO] ; зять- [PERSON] , [INFO] ; внучка [PERSON] , [INFO] . Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №29/02-31 від 04 березня 2025 року, державний нотаріус Підволочиської державної нотаріальної контори Гладушко К.В. відмовив [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на спадкове майно та реєстрації права власності, необхідного для вчинення нотаріальної дії. Крім того нотаріусом встановлено, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] заведена 13 вересня 2012 року. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру, від 13 вересня 2012 року від імені [PERSON] Городницькою сільською радою Тернопільської області посвідчено заповіти: 14 лютого 2000 року за №36, згідно якого спадкодавець належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №0063575 заповіла [PERSON] ; 14 лютого 2000 року за №37, згідно якого спадкодавець все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповіла [PERSON] . Спадщину [PERSON] прийняла у встановленому законом порядку шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час смерті. Крім неї інших спадкоємців які прийняли спадщину немає. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні немає. Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 30 червня 1992 року, будинок розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, що складається з 3-х членів, головою якого є [PERSON] . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Городницької Ради народних депутатів №15 від 25 червня 1992 року. Згідно реєстраційного напису на документі про право особистої власності від 30 червня 1992 року, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами зареєстровано в Тернопільському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, що складається з 3-х членів головою якого є [PERSON] та записаний в реєстрову книгу №1 стор. №158, за реєстром №158. Згідно копії архівної довідки №561 від 29 травня 2024 року, виданої архівним відділом Тернопільської РВА, за документами архівного фонду «Городницька сільська рада» у господарських книгах села Городниця, станом на 1992 рік значиться господарство [PERSON] , 1941 року народження голова господарства. Разом з нею проживали: [PERSON] , 1914 року народження батько та [PERSON] , 1913 року народження - мати. Суспільна група господарства колгоспний двір. Також встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Згідно копії архівної довідки №297 від 21 березня 2025 року, виданої архівним відділом Тернопільської РВА, за документами архівного фонду «Городницька сільська рада» у господарських книгах села Городниця, станом на 1995 рік значиться господарство [PERSON] , 1941 року народження голова господарства. Разом з нею проживали: [PERSON] , 1914 року народження батько. Також встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Згідно інформації БТІ Підволочиського району №55 від 14 лютого 2025 року, будинок, загальною площею 43,3 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , у графі «Документи на підставі яких підтверджується право власності» вказано Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок видане 30.06.1992 року Городницькою сільською радою. Згідно копії довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна №56 від 14 лютого 2025 року, виданої начальником БТІ Підволочиського району, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , у графі «підстава виникнення права власності» вказано Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок видане 30.06.1992 року Городницькою сільською радою. З копії технічного паспорту виданого БТІ Підволочиського району Тернопільської області та експлікації приміщень до плану будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами що розташований за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що загальна площа приміщень будинку становить 43,3 кв.м, з них: житлова 32,9 кв.м., допоміжна 10,4 кв.м. Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та\~перехідних\~положень\~Цивільного кодексу\~України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. У п.6 Постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України від\~22\~грудня\~1995\~року\~№\~20 зі змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст.ст.120-121, ст.123\~ЦК\~УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст.525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , на день її смерті разом з нею за адресою: [ADDRESS] , проживали [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер [INFO] . На день його смерті разом з ним за адресою: [ADDRESS] проживала [PERSON] . Оскільки [PERSON] та [PERSON] , померли до набрання чинності Цивільним кодексом України,тому до їхніх часток в майні колгоспного двору застосовуються правила спадкування встановлені ЦК УРСР, а тому враховуючи, що [PERSON] після смерті як [PERSON] так і [PERSON] вступила в управління спадковим майном, отже прийняла спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] , а тому в порядку спадкування за законом вона набула належні їм 2/3 частки права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ч.1 ст.1218\~ЦК\~України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті Згідно з нормами ст.1217\~Цивільного\~кодексу\~України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу вимог ст.\~1268\~ЦК\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.392\~ЦК\~України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.3\~ст.1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі\~ст.11 ЦК України\~цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду. Відповідно до\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог\~ст.16 ЦК України\~має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Згідно положень ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно положень ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Згідно з частиною 1статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину прийняла, також звернулась до державного нотаріуса Підволочиської державної нотаріальної контори Гладушко К.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , однак у видачі такого свідоцтва, їй було відмовлено з підстави ненадання заявником необхідних правовстановлюючих документів спадкодавця на спадкове майно, яке підлягає реєстрації. Отже, з вищенаведеного випливає, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , однак свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок отримати не може, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на ім`я спадкодавця стосовно спадкового майна. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, що стало причиною звернення позивача до суду. Оскільки спадкодавець [PERSON] , якій спірний будинок належав як останньому члену колгоспного двору повністю (1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами - як члену колгоспного двору та 2/3 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті інших членів колгоспного двору), за час свого життя не оформила правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , тому на даний час позивач як спадкоємець за заповітом позбавлена можливості підтвердити факт належності вказаного будинку спадкодавцеві, у зв`язку з чим і звернулась з даним позовом до суду. Згідно положень ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття такого права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи наведене, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved