Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, третьої особипро визнання дійсним договору №2216 від 27.07.1995 року купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] , зареєстрований 27.07.1995 року на ТБ «Південна товарна біржа» та в ММБТІ 27.07.1995 р. за №18663, укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] . Позов мотивований тим, що 27.07.1995 р. на Товарній біржі «Південна товарна біржа» укладено між [PERSON] (від імені якого діяла представник за довіреністю [PERSON] ) та [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна №2216, а саме: квартиру [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу вказаної квартири підписаний сторонами власноручно. До теперішнього часу ніхто із сторін договору ніяких вимог щодо порушення їх прав не заявили, ніякого спору з цих питань не виникло. Після укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами, покупцем було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу. На час укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку. Після укладання договору сторонами були виконані умови договору в повному обсязі. [INFO] померла [PERSON] бабуся [PERSON] , яка є спадкоємицею за законом по праву представлення, відповідно до п. 1 ст. 1165 ЦК України (донька [PERSON] мати [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] ). Після її смерті відкрилася спадщина. Єдиною спадкоємицею мана померлої являється [PERSON] . В зв`язку з викладеним вище позивач звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Димова О.С. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом (оформлення спадщини). Постановою приватного нотаріуса від 08.06.2023 №63/02-31 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно не може бути прийнятий нотаріусом, оскільки договір купівлі-продажу укладений без дотримання вимог ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР, чинного на час укладення договору обов`язковість нотаріальної форми угоди. Беручи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, тож просить задовольнити позов про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2023 року дану справу передано на розгляд судді Черенковій Н.П. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.06.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання, витребувано у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» копію Договору купівлі-продажу, засвідченогоПівденною товарною біржею за р.№ 1626 від 27.04.1995 р., зареєстрованого МБТІ за №18663 від 04.05.1995 р., а саме на квартиру [ADDRESS] . 09.08.2023 року, на виконання вимог ухвали від 20.06.2023 року, від КП «ММБТІ» надійшла витребувана судом копія Договору купівлі-продажу, засвідченого Південною товарною біржею за р.№ 1626 від 27.04.1995 р., зареєстрованого МБТІ за №18663 від 04.05.1995 р. Ухвалою суду від 16.08.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 02.10.2023 року, відкладено судове засідання, витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Димова Олександра Сергійовича копію спадкової справи, заведеної до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . 11.10.2023 року від приватного нотаріуса Димова О.С., на виконання ухвали суду від 02.10.2023 року, надійшла копія спадкової справи №19/2013. Ухвалою суду від 28.11.2023 року відкладено судовий розгляд, витребувано у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» копію «Свідоцтво про право власності на житло» від 14.05.1995 р., зареєстрованого МБТІ за №18663 від 18.05.1995 р., а саме: на квартиру [ADDRESS] , яка належала, на підставі вищевказаного свідоцтва [PERSON] та [PERSON] . 21.12.2023 року, на виконання вимог ухвали від 28.11.2023 року, від КП «ММБТІ» надійшло витребуване судом свідоцтво про право власності. Ухвалою суду від 01.02.2024 року, судове засідання відкладено, витребувано у Державного нотаріального архіву Миколаївської області довіреність на ім`я [PERSON] , яка завірена Першою миколаївською державною нотаріальною конторою 26.05.1995 року за р.№5-2398 від імені [PERSON] . 20.02.2024 року, на виконання вимог ухвали суду від 01.02.2024 року, Державним нотаріальним архівом Миколаївської області надано відповідь, згідно якої відповідно до номенклатури справ Першої миколаївської державної нотаріальної контори на 1995 рік, строк зберігання нотаріально посвідчених довіреностей становив 3 роки, а отже, такі документи на зберігання до Державного нотаріального архіву Миколаївської області не передавались. Ухвалою суду\~від 18.03.2024\~року витребувано у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» довіреність на ім`я [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] при реєстрації квартири [ADDRESS] ; ТБ «Південна товарна біржа» копію довіреності на ім`я [PERSON] , яка завірена Першою миколаївською державною нотаріальною конторою 26.05.1995 року за р.№5-2398 та виданої від імені [PERSON] при укладенні Договору купівлі-продажу №2216 від 27.07.1995 року. В порядку ст. 12 ЦПК України, запропонувати [PERSON] надати копію довіреності, виданої від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , яка завірена Першою миколаївською державною нотаріальною конторою 26.05.1995 року за р.№5-2398. Судове засідання відкладено на 25.04.2024 року. 01.04.2024 року на адресу суду від КП «ММБТІ», на виконання вимоги ухвали суду від 18.03.2024 року, надано відповідь, згідно якої довіреність при реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] не приєднувалася до архівної справи. Ухвалою суду від 18.06.2024 року відкладено судовий розгляд справи, роз`яснено [PERSON] право на надання доказів для підтвердження позовних вимог, в тому числі, копію довіреності, виданої від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , яка завірена Першою миколаївською державною нотаріальною конторою 26.05.1995 року за р.№5-2398, та попередити про наслідки вчинення або невчинення відповідних процесуальних дій щодо надання доказів в світі вимог ст. 12 ЦПК України. Позивачка до судового засідання не з`явилася, від її представника адвоката Михайлова Г.В. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач та представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (Постанова ВС від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц). За такого, суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об \~ \~ \~ \~'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон абодоговір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 27.07.1995 року між [PERSON] , як покупцем та [PERSON] , як продавцем, від імені якого діяла [PERSON] на підставі довіреності, яка завірена Першою миколаївською державною нотаріальною конторою 26.05.1995 року за р.№5-2398, укладено на ТБ «Південній товарній біржі» договір № 2216 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та зареєстрованого у Миколаївському МБТІ 27.07.1995 року за реєстр. №18663. Дана квартираналежала [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, засвідченого Південною товарною біржею за р.№ 1626 від 27.04.1995 р., зареєстрованого МБТІ за №18663 від 04.05.1995 р., укладеного з [PERSON] та [PERSON] . За домовленістю сторін, згідно договору № 2216 від 27.07.1995 року, відповідач, від імені якого діяла [PERSON] , продав квартиру [PERSON] за 975\~000 000 карбованців. Тобто, усі умови договору купівлі-продажу сторонами виконано повністю. З наданих доказів встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . 18.11.2013 року приватним нотаріусом Миколаївського МНО Димовим О.С. заведено спадкову справу №19/2013 до майна померлої [INFO] [PERSON] , з якої вбачається, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] по праву представлення. Позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] . 08.06.2023 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Димовим О.С. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої [PERSON] у зв`язку з невідповідністю правовстановлюючого документу чинному законодавству. Згідно ст.55\~Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений у липні 1995 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював купівлю-продаж майна. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі. При цьому, чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році. У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, в самому Законі України\~"Про\~товарну біржу" не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст.\~15\~цього Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі. Частиною другою статті 47\~ЦК Української\~РСР передбачено право суду визнати непосвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору. Відповідно до ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Статтею 657\~ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 650\~ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцем [PERSON] , від імені якого діяла [PERSON] , та покупцем [PERSON] . З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору купівлі-продажу № 2216, укладений 27.07.1995 року на Південній товарній біржі, дійсним. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Суд враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Частиною четвертою статті 10\~ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статей 1 та17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суди застосовують як джерело права при розгляді справ положенняКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейськоїкомісії з прав людини. Закон України\~"Про\~судоустрій і\~статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). На підставі викладеного та

Outcome: approved