Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Діджи фінанс» Романенко М.Е. звернулася до Франківського районного суду м. Львова із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь ТОВ «Діджи фінанс» заборгованість за кредитним договором № 101512887 від 15.02.2021 у розмірі 19 955,22 грн, а також стягнути судовий збір у розмірі 2 422,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Обґрунтування позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 15.02.2021 за власним волевиявленням, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті ТзОВ «Мілоан», [PERSON] подав заявку на отримання кредиту №101512887. Законодавством України передбачено оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. ТзОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору №101512887 від 15.02.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті. Таким чином відповідач уклав договір про споживчий кредит №101512887 з ТзОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5 300 грн. 23.06.2021 згідно умов договору відступлення права №03Т, ТзОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №101512887 від 15.02.2021 на користь ТОВ «Діджи фінанс», а відповідно позивач набув право вимоги за вказаним кредитним договором до відповідача. Згідно договору відступлення права вимоги, сума боргу перед новим кредитором становить 19 955,22 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить - 4 532 грн, заборгованість за відсотками становить - 15 423,22 грн. Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі №101512887 від 15.02.2021 було направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору №101512887 від 15.02.2021. Не зважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором №101512887 від 15.02.2021. 25.02.2025 [PERSON] , представником відповідача [PERSON]., подано відзив на позовну заяву згідно якого останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог відповідача в повному обсязі. В обгрунтування поданого відзиву зазначає, що кредитний договір не містить в собі будь яких ознак його підписання як з боку відповідача із використанням одноразового ідентифікатора так і ознак його підписання з боку ТОВ «Мілоан» будь яким з способів визначених Законом України «Про електронну комерцію» (підпис одноразовим ідентифікатором, кваліфікованим електронним підписом/ електронним цифровим підписом, факсимільним відображенням підпису тощо). Кредитні договори містять відомості, що були внесені кредитодавцем, а не позичальником. Кредитний договір було укладено в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», натомість у позові позивач не вказує, яким чином відповідачу була надана (надіслана) така пропозиція (оферта), і які істотні умови вона містила. При цьому відповідач категорично заперечує, що він: зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі (ітс) позивача; створив в такій системі особистий кабінет; отримав пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; отримав електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; ввів одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця; використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) кредитного договору. Зокрема, у позові позивач не підтверджує доказами, яким чином був надісланий позивачем та отриманий відповідачем такий ідентифікатор: СМС-повідомлення, певний месенджер тощо. Одночасно, неможливо перевірити підписання оспорюваного кредитного правочину також кредитодавцем. Позивач не надав із позовом жодного доказу, що відповідач та позивач здійснили вказані вище дії. Аналогічно, позивач не надає із позовом належних доказів ідентифікації відповідача у своїй інформаційно-телекомунікаційній системі при вході в особистий кабінет, отримання одноразового ідентифікатора та його використання для підписання оспорюваного кредитного правочину. Зазначає, що надані позивачем із позовом електронні копії електронних та паперових доказів не можуть бути достовірними доказами укладення Кредитного договору. Отже, твердження позивача, що Кредитні договори були укладені та є чинними, не відповідають дійсності. Дані копії електронних та письмових доказів є сумнівними та мають бути виключені із числа доказів. На підтвердження факту передання коштів в кредит позивачем до матеріалів позовної заяви долучено електронну копію письмового доказу - платіжне доручення від 15.02.2021 № 25461603. Позивач не вказує, на чиє ім`я була емітована вказана картка, яким банком та який її строк дії. Крім того, вказане платіжне доручення не містить відмітку банку про проведення, дату операції, а також банківський операційний штемпель. Також в наданій позивачем копії Кредитного договору відсутнє посилання на номер банківського рахунку або номер картки, на яку кредитодавцю необхідно перерахувати кредит. Отже, Позивачем не доведено надання коштів в кредит за Договором про споживчий кредит. Відсутність належного розрахунку заборгованості за кредитним правочином Згідно положень п. 1.2. Кредитного договору Сума (загальний розмір) кредиту становить 5 300,00 грн у валюті: Українські гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 15.02.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 17.03.2021. Здійснений позивачем розрахунок свідчить, що відсотки становлять суму 15 423,22 грн, що свідчить про те, що нараховувались вони після визначеного періоду кредитування, що не відповідає умовам договору, а даних про застосування процедури пролонгації матеріали справи не містять. Також враховуючи, що наданий розрахунок складений позивачем і не містить деталізації, зокрема щодо сум, на які нараховувались проценти і періоду їх нарахування, вказаний розрахунок не є належним та допустимим доказом у справі. З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення із [PERSON] процентів за кредитом у розмірі 15 423,22 грн, нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування (17.03.2021), є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Окрім того просить стягнути понесені витрати в розмірі 11 200 грн, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу. 03.03.2025 представвником позивача ТОВ «Діджи фінанс» подано відповідь на відзив, згідно якої останній просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі зважаючи на наступне. В обгрунтування відповіді на відзив представник позивача зазначає, що інформація щодо операцій по кредитному договору, який був проведений з використанням особистих та контактних даних [PERSON] , що вказувались при оформленні кредиту, а також відомості, зокрема: «... всі ІР - адреси з яких здійснювався вхід в особистий кабінет, з якого пристрою здійснювався вхід в особистий кабінет, серійні номера та номера IMEI , номер телефону та електрону пошту який вказував при реєстрації, картковий (розрахунковий) рахунок на який здійснено переказ кредитних грошових коштів, дані контактних осіб, їх номера телефонів, які вказувались при ресстрації даного облікового запису та при оформлені договору...» знаходиться у Первісного кредитора. У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового Ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні Договору про споживчий кредит № 101512887 від 15.02.2021. Цей Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Мілоан» розміщені для ознайомлення на офіційному веб-сайті Кредитодавця URL: https://tengo.ua. Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 Договору про споживчий кредит № 101512887 від 15.02.2021).Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав належним чином надавши Позичальнику у користування кредитні кошти, а Позичальник в свою чергу порушив умови Договору, допустив прострочення платежів щодо позернення кредиту та процентів за користування грошовими коштами, у зв`язку з чим Позивач був вимушений звернутися за захистом своїх порушених прав до суду. Отже, вказані вище обставини, спростовують доводи представника відповідача в частині неукладеності Договору про споживчий кредит № 101512887 від 15.02.2021 з додатками. Так як ТОВ «Мілоан» - це фінансова установа, а не банківська, яка не має права відкривати рахунки Позичальнику, а лише перераховує кредитні кошти на наданий Позичальником рахунок. Відповідно до норм чинного законодавства ТОВ «Мілоан» на виконання умов Договору про споживчий кредит № 101512887 від 15.02.2021 перерахувало відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок № [NUMBER] в сумі 5 300,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 25461603 від 15.02.2021. Також, надана представником відповідача, виписка по картці рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) i додатковим рахункам договору SAMDNWFC00058353072 від 20.02.2020 за період 15.02.2021 17.02.2021, не може бути належним та достовірним доказом, адже дана виписка сформована (завантажена) через мобільний додаток «Приват24» і не відображає повну інформацію про проведеним господарським операціям. Однак, дана виписка, слугує доказом що підтверджує інформацію про те, що на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Отже, позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитній справі за Договором про споживчий кредит № 101512887 від 15.02.2021, які були передані ТОВ «Мілаон» в рамках укладеного Договору відступлення права вимоги № 03Т від 23.06.2021. Оскільки, відповідач 17.03.2021 кредит в сумі 5 300,00 грн не повернув, а продовжував користуватися кредитними коштами, то ТОВ «Мілоан» відповідно до умов Кредитного договору, з якими погодився відповідач, нарахувало проценти за користування кредитом, а саме за п. п. 1.5.2, 2.3.1.1 Кредитного договору та за п. п. 1.6, 2.3.1.2 Кредитного договору, і таке нарахування відповідає вимогам вищенаведених норм ЦК України та умовам Кредитного договору та спростовує доводи відповідача про відсутність належного розрахунку заборгованості. Представник відповідача розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, представник відповідача суду не заявив, а також не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання [PERSON] зобов`язань тa які б спростовували суму заборгованості. Враховуючи все вищевикладене, прозить позовні вимоги задовольнити повністю. 27.03.2025 [PERSON] , представником відповідача [PERSON] , подано додаткові пояснення у справі у яких останні зазначає заборгованість за Кредитним договором мала б складати 6 890 грн. Водночас позивачем суду не надано доказів пролонгації Кредитного договору, відтак продовження строку кредитування за Кредитним договором не відбулося. Оскільки після спливу визначеного договором позики строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, з огляду на положення ст. 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, про що зазначено вище, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за Кредитним договором за період після 17.03.2021 задоволению не підлягають. Крім того, даний розрахунок, як доказ у справі, створений та первісним Кредитором. Редагування вказаного доказу (документу) залежить від волі зацікавленої особи. Водночас внаслідок відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження факту передання грошових коштів неможливо встановити, які документи первинного фінансово- бухгалтерського обліку є підставою таких розрахунків. Таким чином, даний доказ є неналежним та таким, що викликає сумнів щодо його достовірності. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31.12.2024 цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю на розгляд до Жидачівського районного суду Львівської області /а.с.86-87/. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 07.02.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків /а.с.95-96/. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 14.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та призначеного до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 06.03.202 /а.с.105-106/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 06.03.2025 клопотання представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» та клопотання представника відповідача [PERSON]. про витребування доказів задоволено. Витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» виписку про рух грошових коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за період з 15.02.2021 по 18.02.2021 включно з відображенням часу зарахування коштів; інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 15.02.2021 по 18.02.2021; інформацію чи знаходиться номер телефону № [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) /а.с.156-158/. Розгляд справи по суті відбувся 02.04.2025 без участі сторін. Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» подав заяву у якій просить проводити судові засідання у його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, на виклик суду не з`явилися, заяв про відкладення або розгляд справи у їхній відсутності не подали. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення заочного розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 02.04.2025, є дата складення повного тексту судового рішення - 07.04.2025 . Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.02.2021 [PERSON] звернувся до ТзОВ «Мілоан» з метою отримання кредитних коштів, у зв`язку з чим підписав в електронному вигляді анкету - заяву на кредит №101512887 /а.с.16/. Як вбачається із Анкети-заяви на кредит № 101512887 від 15.02.2021, сума кредиту - 5 300,00 гривень у валюті: Українська гривня. Строк кредиту 30 днів з 15.02.2021. Дата повернення кредиту 17.03.2021. Сума до повернення 6 890,00 грн. Складові частини сукупної вартості кредиту: проценти за користування кредитом: 1 590,00 грн, нараховуються за ставкою 1.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Позичальник [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційни номер [NUMBER] . Погоджені умови кредитування по заявці 101512887: замовлена сума: 5 300,00 грн, замовлений строк 30 днів, погоджена сума 5 300,00 грн, погоджений строк 30 днів, комісія за надання 0,00 % одноразово, ставка процентів 1,00% за кожен день користування /а.с.17 /. 15.02.2021 між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено в електронній формі -договір про споживчий кредит №101512887 /а.с.45-52/. Відповідно до п.1.1 договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Згідно п.1.2 договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 5 300,00 грн у валюті: Українські гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 15.02.2021 (п.1.3 Договору). Відповідно до п.1.4 договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 17.03.2021. Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 1 590,00 грн в грошовому виразі та 365.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 6 890,00 грн. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань (п.1.5 договору). Комісія за надання кредиту: 0,00 грн нараховується за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.п.1.5.1 договору). Проценти за користування кредитом: 1 590,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 договору). Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього Договору (п.1.7 договору). Кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок (п.2.1 договору). Згідно п.2.2.1 договору, позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. Згідно п.2.2.2 договору, нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника (п.2.2.3 договору). Згідно п.2.3.1 договору, продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Відповідно до п.2.4.1 договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п.1.4. Договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно п.1.3 та п.2.3 цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, п.3.2.5 Договору (п.2.4.2 договору). У випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником умов цього Договору, Кредитодавець з дотриманням вимог законодавства має право стягнути заборгованість в примусовому порядку та/або звернути стягнення на майно, що належить Позичальнику на праві власності (п.3.2.5 договору). Згідно п.4.2 договору, у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. Згідно п.6.1 договору, цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, або у SMS повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS повідомлення для Позичальника визначено у Правилах). Після укладення цей Кредитний договір надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству (п.6.2 договору). Згідно п.7.1 договору, цей Договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками №1 та №2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п.1.4 Договору. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього Договору кредитні кошти не будуть відправлені Товариством та/або не будуть отримані Позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього Договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в Особистому кабінеті. Даний договорі був підписаний ТОВ «Мілоан» та позичальником [PERSON] /а.с.52/. Як видно із Додатку №1 (графік платежів) до договору про споживчий кредит № 101512887 від 15.02.2021 та Додатку №2 (паспорту споживчого кредиту) до договору про споживчий кредит № 101512887 від 15.02.2021 /а.с.53, 54-55/, [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитування, зокрема: тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, тип процентної ставки, загальні витрати за кредитом, реальної процентної ставки, кількість та розмір платежів, періодичність внесення, загальна вартість кредиту. ТзОВ «Мілоан» свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит № 101512887 від 15.02.2021 виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в сумі 5 300,00 грн на картку 536354*56, що підтверджується платіжним дорученням 25461603 від 15.02.2021 /а.с.57/. Також факт перерахування коштів підтверджується випискою з АТ КБ «Приватбанк» згідно якої [PERSON] 15.02.2021 було перераховано кошти на картку № [NUMBER] у сумі 5 300,00 грн /а.с.167/. Окрім того представником відповідача до матеріалів справи долучено виписку з АТ КБ «Приватбанк» згідно якої по картці [NUMBER] за період з 15.02.2021-17.02.2021 операції відсутні /а.с.135/. Відповідно до розрахунком заборгованості за договором кредиту №101512887 від 15.02.2021 [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим у останнього за період з 15.02.2021 по 07.06.2021 перед ТОВ «Мілоан» виникла заборгованість в сумі 19 955,22 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить - 4 532 грн, заборгованість за процентами становить 15 423,22 грн /а.с.21-23/. Судом також встановлено, що 23.06.2021 між ТзОВ «Мілоан» (Клієнт) та ТзОВ «Діджи Фінанс» (Фактор) було укладено договір факторингу № 03Т /а.с.25-39/, відповідно до умов цього договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.1.1 договору). Відповідно до Витягу з Додатку до Договору факторингу № 03Т від 23.06.2021 на момент відступлення прав вимоги залишок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 101512887 від 15.02.2021 складає 19 955,22 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить - 4 532 грн, заборгованість за процентами становить 15 423,22 грн, заборгованість /а.с.20/. На виконання умов договору факторингу № 03Т від 23.06.2021, ТзОВ «Діджи Фінанс» було сплачено ТзОВ «Мілоан» наступні суми, зокрема: 24.06.2021 в розмірі 1000000,00 грн згідно платіжної інструкції №1173; 26.06.2021 в розмірі 722227,64 грн згідно платіжної інструкції № 1033 /а.с.65-66/. Також ТОВ «Діджи фінанс» 27.09.2024 було скеровано досудовму вимогу [PERSON] про сплату заборгованості за кредитним договором у розмірі 19 955,22 грн та надано рекзвізити для оплати /а.с.62/. Вирішуючи даний спір суд виходить з такого. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із ч. 1 ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору вимог закону. Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст.ст. 525, 526 цього Кодексу одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передні йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (п. 3, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦПК України та ГПК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 вказаного Закону, є оригіналом такого документа (п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч. 1 ст. 513 цього Кодексу правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що на підставі Анкети-заяви від 12.02.202. між сторонами був укладений електронній формі -договір про споживчий кредит №101512887 і у сторін виникли взаємні права та обов`язки. Судом також встановлено, що 23.06.2021 між ТзОВ «Мілоан» (Клієнт) та ТзОВ «Діджи Фінанс» (Фактор) було укладено договір факторингу № 03Т, згідно якого ТОВ «Мілоан» передало, а ТзОВ «Діджи фінанс» отримало право грошової вимоги за кредитним договором №101512887 до [PERSON] на загальну суму заборгованості 19 955,22 грн. Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості № 101512887 та надано термін для добровільного врегулювання зобов`язання, однак вказана вимога відповідачкою виконана не була. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання [PERSON] належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у сумі 19 955,22 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить - 4 532 грн, заборгованість за процентами становить 15 423,22 грн. Суд зазначає, що кредитний договір № 101512887, підписаній сторонами, в ньому міститься інформація щодо основних умов кредитування, а саме: сума кредиту, строк кредитування, пільговий період та відповідач шляхом підписання даного кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора прийняв ці умови. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі №209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Покликання представника відповідачки [PERSON] , що дані докази не є спроможними та не підтверджують факт отримання [PERSON] коштів у сумі 5 300 грн, суд до уваги не бере, оскільки факт перерахування коштів підтверджується платіжним дорученням 25461603 від 15.02.2021, а також випискою з АТ КБ «Приватбанк» згідно якої [PERSON] 15.02.2021 було перераховано кошти на картку № [NUMBER] у сумі 5 300,00 грн, а також випискою з АТ КБ «Приватбанк» згідно якої [PERSON] 15.02.2021 було перераховано кошти на картку № [NUMBER] у сумі 5 300,00 грн. Відтак виписку з рахунку наданою представником відповідача суд до уваги не бере, оскільки вона є неналежним та недопустимим доказом, який спростовується вищезазначеними доказами, які містяться в матеріалах справи. Окрім того судом встановлено що відповідач частково сплати тіло кредиту та проценти, а саме 17.03.2021 сплата процентів по кредиту у сумі 318,00 грн; 17.03.2021 сплата комісії за пролонгацію у сумі 265 грн; 17.03.2021 сплата тіла кредиту у сумі 265,00 грн; 23.03.2021 сплата комісії за пролонгацію у сумі 503,00 грн сплата тіла кредиту у сумі 503,00 грн, сплата процентів по кредиту у сумі 472,00 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Суд зауважує, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, а договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Із копії наявного у матеріалах справи електронного Договору, у сукупності з іншими дослідженими судом письмовими доказами, вбачається, що [PERSON] , як позичальник за Договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан», надавши Кредитодавцю персональні дані, а саме: свої ПІП, реєстраційний номер облікової картки платника податків, дату народження, стать, вік, номер мобільного телефону, дані паспорта громадянина України, адресу зареєстрованого та фактичного місця проживання, освіту та місце роботи, які були необхідні та достатні для укладення договору і формування одноразового ідентифікатора. Таким чином представником відповідача [PERSON] не спростовано факт надання відповідачеві [PERSON] всіх особистих ідентифікуючих даних, даних його платіжної картки, без надання яких і відповідного підтвердження, ознайомлення з відповідними умовами та правилами отримання та повернення кредитних коштів, відповідний кредит не міг бути наданий. Матеріали справи не містять доказів щодо наявності фактів неправомірного заволодіння та використання позивачем персональними даними відповідача, вибуття з володіння останнього паспорта, РНОКПП, телефону. Відсутність на копії електронного договору підпису відповідача (одноразового ідентифікатора) не є безумовним свідченням про не укладення нею Договору. Суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариств за допомогою логіна і пароля особистого кабінету Договір не був би укладений. Окрім того, 15.02.2021 [PERSON] на сайті miloan.ua створив та заповнив анкету-заяву на кредит №101512887, в якій зазначив свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефона та електронної адреси, паспортні дані, домашню адресу, освіту, місце роботи та щомісячні доходи. Суд вважає, що зазначені дані могли бути повідомлені лише особисто позичальником при укладенні кредитного договору. Анкета-заява на кредит також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви, зокрема про такі дії: заповнення заяви, автоматичну перевірку, перевірку у базі кредитних історій, скоринг, перевірку у базі кредитних історій, обробку, підписання договору. Отже, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті ТОВ «Мілоан» подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним у заяві номер телефону одноразовий ідентифікатор, який відповідач використав для підтвердження підписання договору. Тобто, позичальник відповідач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора, прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції товариства), тобто відповідний договір вважається укладеним у відповідності дост. 11 Закону України «Про електронну комерцію`та, відповідно, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений. Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б спростували створення відповідачем особистого кабінету на сайті ТОВ «Мілоан», приналежність засобів зв`язку, які використовувались як ТОВ «Мілоан», так і відповідачем при укладенні договору, іншій особі ніж відповідач, а також як укладення самого договору, так і отримання ним коштів за таким на вказаний картковий рахунок (приналежність такого не відповідачу, а іншій особі, відповідачем не доведено). За наведеного, суд виснує, що факт підписання договору про споживчий кредит №101512887 від 15.02.2021 в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора [PERSON] є доведеним. Щодо розрахунку розміру заборгованості на доказів пролонгації кредиту суд зазначає наступне. Відповідно до положень п.2.3. кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування може бути продовжений (пролонгований) на пільгових чи на стандартних умовах. Продовження строку кредитування на пільгових умовах відбувається строком на, три, сім і пятнадцять днів за умови сплати позичальником комісії і частини заборгованості за кредитом (тілом). Продовження строку кредитування на стандартних умовах відбувається у разі, якщо після завершення строку кредитування позичальник продовжує користуватися кредитними коштами. Такий строк користування кредитом сторони визначили тривалістю шістдесят днів. Отже, у пункті 2.3. сторонами погоджено максимальний строк користування кредитом 60 днів, тобто нарахування процентів за цей період є платою позичальника за правомірне користування кредитними коштами. Як убачається із відомості про щоденні нарахування та погашення кредиту, відповідач частково здійснював оплату для продовження строку кредитування, отже, відповідно до п.2.3 строк кредитування був продовжений на стандартних (базових) умовах. З наведеного вбачається, що підписанням договору про споживчий кредит №101512887 від 15.02.2021 сторони досягли згоди щодо умов, зокрема про нарахування відсотків та можливості продовження строку кредитування, отже нарахування відсотків за кредитним договором № 101512887 від 15.02.2021 в загальному розмірі 15 423,22 грн. є правомірним. Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем, не довів відсутність заборгованості. Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 101512887 від 15.02.2021 у розмірі 19 955,22 грн. є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Щодо судового збору Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Так, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Вирішуючи вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з такого. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості у вказаній справі позивачем до суду подано: детальний опис робіт, копію договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.08.2024, копію додаткової угоди №101512887 від 30.08.2024 до Договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.08.2024, платіжну інструкцію в національній валюті від 15.11.2024 №1511-21 згірдно якої ТОВ «Діджи фінанс» перерахувало [PERSON] 6 000,00 грн; копію свідоцтва Стародуб І.В. про право на зайняття адвокатською діяльністю. На підтвердження понесених витрат стороною відповідача не надано жодних доказів. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що деякі види робіт мають необґрунтовано завищену вартість. Отже, судом встановлена не співмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатами робіт (наданих послуг), часові, витраченому адвокатами на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг). Таким чином, виходячи із встановленої реальності правничої допомоги та її необхідності, а також з урахуванням очевидної не співмірності заявленого розміру витрат на правничу допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст.2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 3 000,00 грн, що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі.

Outcome: approved