Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Заявник[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин з [PERSON] , як сином та матір`ю. В обґрунтування заяви, заявник посилається на те, що він, [PERSON] ,\~є сином\~ [PERSON] та\~ [PERSON] .\~Його прізвище\~ [PERSON] .\~В його\~свідоцтві про\~народження зазначена\~матір:[PERSON] , батько - [PERSON] . Його свідоцтво про народження викладене російською мовою. Прізвище його батьків в паспорті громадянина України зазначено як « [PERSON] » та « [PERSON] », однак в його паспорті громадянина України прізвище зазначено « [PERSON] », тобто друга літера у його прізвищі не збігається з другою літерою в прізвищах батьків. У заявника виникла необхідність у встановленні факту родинності з його матір?ю з метою отримання в подальшому права на спадкування за законом та взагалі підтвердити між ними родинний зв?язок. Тому, заявник, з урахуванням уточненої заяви, просить суд: встановити, що він, [PERSON] є сином [PERSON] , [INFO] . В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. В судове\~засідання заінтересована\~особа [PERSON] не з`явилась, повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 24 жовтня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , вбачається, що « [PERSON] » (мовою оригіналу на російській мові), народився [INFO] , запис №743. Батьками зазначені: батько « [PERSON] » (мовою оригіналу); мати « [PERSON] » (мовою оригіналу) (а.с.21). Відповідно до копії паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 15 червня 1995 року Красноармійським МВУМВС України в Донецькій області, на першій сторінці прізвище заявника українською мовою записане як « [PERSON] », на другій сторінці паспорту прізвище російською мовою записане як « [PERSON] » (мовою оригіналу) (а.с.5-6). Також, в матеріалах справи містяться копія картки платника податків, в якому прізвище заявника українською мовою записане як « [PERSON] » (а.с.10). Відповідно до копії паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 12 листопада 1996 року Красноармійським МВУМВС України в Донецькій області, на першій сторінці прізвище українською мовою записане як « [PERSON] », на другій сторінці паспорту прізвище російською мовою записане як « [PERSON] » (мовою оригіналу) (а.с.11-12). Також, в матеріалах справи містяться копія картки фізичної особи -платника податків, в якому прізвище [PERSON] українською мовою записане як « [PERSON] » (а.с.14). Відповідно до копії паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 21 серпня 2001 року Красноармійським МВУМВС України в Донецькій області, на першій сторінці прізвище українською мовою записане як « [PERSON] », на другій сторінці паспорту прізвище російською мовою записане як « [PERSON] » (мовою оригіналу) (а.с.15-16). Також, в матеріалах справи містяться копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, в якому прізвище [PERSON] українською мовою записане як « [PERSON] » (а.с.18). В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 04 травня 1994 року, в якому зазначено, що квартира [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної спільної власності гр. та членам його сім?ї: « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » (мовою оригіналу) (а.с.19-20). Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 15723. Згідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений у ч.1\~ст. 315 ЦПК України\~та не є вичерпним. Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1\~ст. 315 ЦПК України). Частинами 3, 4 ст.\~12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81, ч. 1 та 2 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Частиною 1 ст.\~319\~ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. У ході дослідження матеріалів справи та перевірки їх доказами суд прийшов до висновків, що [PERSON] ( [INFO] ), дійсно є сином [PERSON] ( [INFO] ). Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести факт родинних відносин,\~оцінюючи всі\~досліджені докази\~в їх\~сукупності,\~суд вважає,\~що вимога\~заявника про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, обставини справи, на які заявник послався як на підставу своїх вимог, з`ясувавши відомості про встановлені факти та мету їх встановлення, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно ч.\~7 ст.\~294\~ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved