Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

Позивачка просить стягнути з відповідача остаточний розрахунок при звільненні в розмірі 18802,18 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 01.08.2023 року по 01.02.2024 року в розмірі 41135,16 грн. В обґрунтування позову зазначила, що з 01.09.2010 року вона працювала в Житлово-будівельному кооперативі «Талісман» на посаді бухгалтера. 31.07.2023 року вона звільнена з займаної посади за власним бажанням. В день звільнення відповідач видав їй трудову книжку, але копію наказу про звільнення надано не було, відповідач ні письмово, ні усно не повідомляв про нараховані суми при звільненні. З нею не було проведено остаточного розрахунку, не виплачена компенсація за невикористані дні щорічних відпусток за період з 2020 року по 2023 рік. Заборгованість за невикористані відпустки - 86 календарних днів складає 18802,18 грн. Крім того, відповідач не здійснив остаточний розрахунок ні в день звільнення, ні в день отримання заяв про проведення остаточного розрахунку. Згідно індивідуальної відомості про застраховану особу ПФУ за червень та липень 2023 року заробітна плата позивача складала 6700 грн. Таким чином, середньоденна заробітна плата становила 311,63 грн. Термін затримки виплати заробітної плати з 01.08.2023 року по 01.02.2024 року складає 132 робочих дні. Отже, загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку складає 41135,16 грн. (132 дні х 311,63 грн.= 41135,16 грн. З урахуванням викладеного просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Зазначив, що в 2021 році та в 2022 році кількість працівників ЖБК «Талісман» складало дві особи, це керівник [PERSON] та бухгалтер [PERSON] . Позивачка вказує на те, що з нею не був проведений остаточний розрахунок, не виплачена компенсація за невикористані дні щорічних відпусток за період 2020 по 2023 роки. Отже, саме позивачка як посадова особа не виконала свої обов`язки належним чином, не зробила нарахування, не провела остаточний розрахунок, не повідомила керівника про необхідність виплатити компенсації. Єдиний відомий бухгалтер ЖБК «Талісман» на момент звільнення позивачки саме вона, саме позивачка друкувала наказ про своє звільнення. Позивачка не надала доказів про існування спору з відповідачем щодо суми нарахувань компенсації. Жодного доказу неодноразового звернення позивачки до ЖБК «Талісман» з проханням виплати їй остаточного розрахунку, позивачкою не надано. Крім того вказує, що позивачкою було подано позов після спливу строку, визначеного ст. 233 КЗпП України. Позивачкою подано відповідь на відзив, в якому вона зазначила, що про своє звільнення з роботи бухгалтера ЖБК «Талісман» вона повідомляла керівника [PERSON] усно, а перед звільненням за два тижні нею була подана заява про звільнення за власним бажанням. Саме керівник видає наказ про звільнення і робить запис у трудовій книжці, тому саме керівник повинен був їй вручити копію наказу про звільнення, але цього не зробив. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Зазначила, що відповідач ні письмово ні усно не повідомляв її про нараховані суми при звільненні, копію наказу про звільнення їй надано не було. Отже строки, визначені ст. 233 КЗпП України нею не пропущені. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. Пояснив, що вся документація щодо звільнення [PERSON] , у тому числі всі належні повідомлення, розрахунки, тощо, оформлялися бухгалтером [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] з 01.09.2010 року працювала в Житлово-Будівельному кооперативі «Талісман» на посаді бухгалтера. 31.07.2023 року була звільнена з займаної посади за власним бажання на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці. Згідно довідки про доходи від 31.01.2025 року, [PERSON] працювала в ЖСК «Талісман» з 01.09.2010 року по 31.07.2023 року на посаді бухгалтера, за період з 01.01.2020 року по 31.07.2023 року їй нараховано дохід у сумі 255507 грн. Згідно повідомлення ЖСК «Талісман» від 31.01.2025 року, середньомісячна зарплата [PERSON] за останні 12 місяців на момент звільнення складала 6666,67 грн. Станом на 31.07.2023 року заборгованість по всім видам нарахувань [PERSON] складала 26800 грн. та була погашена з утриманням податків в сумі 21574 грн., а саме за квітень 2023 року нараховано 6700 грн., виплачено 15.08.2023 року в сумі 5393,50 грн., за травень 2023 року нараховано 6700 грн., виплачено 20.09.2023 року в сумі 5393,50 грн., за червень 2023 року нараховано 6700 грн., виплачено 16.10.2023 року в сумі 5393,50 грн., за липень 2023 року нараховано 6700 грн., виплачено 26.10.2023 року в сумі 5393,50 грн. У позовній заяві [PERSON] як на підставу позову посилається на те, що відповідачем не було здійснено виплату належних їй сум при звільнені, а саме компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 18802,18 грн., у зв`язку з чим вона має право на її стягнення в судовому порядку, а також має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. Відповідач у свою чергу заперечує проти задоволення позову посилаючись на те, саме позивачка, як бухгалтер підприємства не виконала свої обов`язки та не повідомила керівника підприємства про необхідність виплати компенсації [PERSON] . Крім того, позивачка звільнилася з підприємства 31 липня 2023 року, а позов нею поданий 02 жовтня 2024 року, тобто після спливу строку визначеного ст. 233 КЗпП України. Відповідно до ч. 1\~ст. 47 КЗпП України\~роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Статтею 83 КЗпП України\~передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Згідно\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно з пунктом 2.2.12 розділу 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої\~наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5, компенсація за невикористану відпустку входить до фонду додаткової заробітної плати. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку виникають передбачені\~статтею 117 КЗпП України\~правові підстави для застосування матеріальної відповідальності. Позивачка зазначає, що невикористаною залишалась щорічна відпустка за 2020 рік -24 дні, за 2021 рік-24 дні, за 2022 рік-24 дні, за 2023 рік-14 днів, а всього 86 днів. При цьому приводить розрахунок, згідно якого середня заробітна плата складає 218,63 грн. (79800 грн. : 365 календарних днів= 218,63 грн.). Кількість днів відпустки 86 календарних днів, сума компенсації за невикористану відпустку становить 18802,18 грн. (218,63х86 днів=18802,18 грн.) У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~вказано, що розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі\~статтею 83 КЗпП України\~вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей, тільки в разі звільнення його з роботи, а під час неї - лише за частину цих відпусток за умови, що тривалість наданих йому при цьому щорічної й додаткової відпусток становить не менше 24 календарних днів та що працівник не є особою віком до 18 років. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, виплата компенсації за невикористані відпустки провадиться, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Згідно з пунктом 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, оплата часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки. Згідно наданого розрахунку компенсації за невикористану відпустку [PERSON] , який наданий ЖБК «Талісман», сума компенсації склала 20551,22 грн. (218,63 грн. х 94 календарних днів =20551,22 грн. Згідно розрахунку позивача розмір компенсації за невикористану відпустку становить 18802,18 грн. Саме цю суму, а не 20551,22 грн. і просить стягнути позивач. Суд погоджується із розміром компенсації за невикористану щорічну відпустку - 18802,18 грн., який зазначила і просить стягнути позивач, який підлягає стягненню. При цьому представник відповідача не довів відсутність підстав для стягнення на користь позивачки компенсації невикористаної нею відпустки, надав власний розрахунок розміру компенсації за невикористану відпустку. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням викладеного, вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає вимоги про стягнення компенсації за невикористану відпустку як просить позивачка, не виходячи за межі заявлених нею вимог. Посилання представника відповідача на те, що саме на позивачку, як на бухгалтера підприємства було покладено обов`язок нарахувати та провести остаточний розрахунок за невикористану відпустку, судом до уваги не приймаються, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону. Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд зазначає наступне. Статтею 117\~КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Остаточний розрахунок з позивачем при звільненні повинен був бути проведений відповідачем в день звільнення позивача, тобто 31.07.2023 року. В своєму відзиві представник відповідача зазначив про відсутність спору із позивачем щодо суми нарахувань при звільненні. Представник відповідача не надав суду належні, допустимі та достатні докази, які б свідчили про відсутність вини відповідача в невиплаті позивачу кінцевого розрахунку при звільненні. Період затримки в проведенні остаточного розрахунку при звільненні позивача складає з 01.08.2023 року по 26.10.2023 року щодо виплати сум нарахованої зарплати, та по теперішній час щодо виплати позивачу компенсації за невикористану відпустку. Виходячи з вимог ст.117 КЗпП України відповідач повинен виплатити позивачу її середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Таким чином, період затримки розрахунку при звільненні складає з 01.08.2023 року по 31.01.2024 року, тобто шість місяців. Згідно індивідуальної відомості про застраховану особу ПФУ та довідки ЖСК «Талісман», середньомісячна заробітна плата [PERSON] за два попередні місяці перед звільненням (червень 2023 року та липень 2023 року) становить 6700 грн., що разом становить 13400 грн., кількість відпрацьованих днів - 43 дні, а отже середньоденна заробітна плата позивачки складає 311,63 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача суд стягує середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 01.08.2023 року по 31.01.2024 року в загальному розмірі 41135,16 грн. Розрахунок: 311,63 грн. х 132 дні затримки. Посилання представника ЖБК «Талісман» на те, що [PERSON] допустила порушення тримісячного строку звернення до суду, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Позивачка вказує, що неодноразово зверталася до відповідача з вимогами виплатити належні їй суми при звільненні та здійснити розрахунок, однак станом на час звернення до суду з позовом роботодавцем їй не надано письмового повідомлення про суми, які підлягають виплаті, що підтверджується заявою на ім`я керівника ЖБК «Талісман», з доказами направлення 21.08.2023 року засобами поштового зв`язку. Крім того, зазначає, що копію наказу про звільнення вона не отримувала, письмового повідомлення про суми нараховані при звільненні не отримувала. Представником відповідача ніяким чином не спростовані доводи позивача. Представником відповідача надано лист від 07.04.2025 року про те, що після звільнення позивача окремі письмові повідомлення їй не направлялись. Доказів того, що [PERSON] звернулася з пропущеним строком, який встановлений ст. 233 КЗпП України, представник відповідача не надав. Пояснив, що письмові повідомлення про суми нараховані при звільненні позивачу не направлялися і не вручалися. Таким чином, при зверненні [PERSON] до суду передбачений законом строк не пропущений. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення компенсації за невикористану відпустку в розмірі 18802,18 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 41135,16 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а тому суд позовні вимоги задовольняє повністю. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн. за вимогою про стягнення середнього заробітку. На підставі викладеного,

Outcome: approved