Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

26.03.2025 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 07.11.2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння між ними та втрату почуття любові, поваги та довіри один до одного, постійні сварки та застосування насильства. Сторони проживають в одній квартирі, але спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя і примирення є неможливим, а збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам дітей, тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 01.04.2025 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, суду пояснила, що стосунки припинені остаточно, протягом останніх чотирьох місяців намагалися зберегти сім`ю, але безуспішно, тому примирення неможливе. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти викладених позивачкою обставин. Вислухавши сторони, дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 07.11.2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, про що складено актовий запис №252 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] та малолітню доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.7-8). Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подружнє життя сторін не склалося, примирення неможливе, про що зазначено у позовній заяві та підтвердилося поясненнями сторін у судовому засіданні. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу, є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище, позивачка просить суд залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». У зв`язку з визнанням позову відповідачем, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у сумі 605,60 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, а 50 відсотків судового збору підлягає стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved