Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, яку в подальшому уточнила та в обґрунтування своїх вимог зазначила наступне. 3 01 червня 2023 року і по теперішній час онука позивача - [PERSON] проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуються актом від 05.11.2024 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , ведуть аморальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями, не беруть участі у вихованні дитини, не цікавляться здоров`ям дитини, морально та матеріально не підтримують її. Відповідачка [PERSON] ніде не працює, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, а саме: 16.01.2024 року №49/13-991 за ч. 1 ст.184 КУпАП України, 30.01.2024 року за ч. 1 ст.184 КУпАП України, 09.12.2024 року №49/3-20327 за ч.2 ст.184 КУпАП України. Відповідачі не опікувалися та не займались старшою онукою, яка неодноразово, через погане відношення до неї втікала від своїх батьків. Тепер і молодша онука [PERSON] не бажає жити ні з ким зі своїх батьків, оскільки батьки зловживають спиртними напоями, сваряться між собою та сварять дитину, її життям не цікавляться. Згідно до характеристики № 305/01-34 від 14.11.2024 року вихованням [PERSON] займається [PERSON] . [PERSON] проживає разом з нею, оскільки батьки після зловживання спиртними напоями сварять її. Відповідно до акту обстеження умов проживання - «батьки [PERSON] вихованням та утриманням доньки не займаються. Дитина знаходиться на утриманні бабусі та забезпечена усім необхідним для нормального розвитку та виховання». Підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] є те, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Вважає, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, [PERSON] [INFO] , доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] і призначити її, [PERSON] опікуном [PERSON] [INFO] . Просить суд, позбавити [PERSON] [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] [INFO] , яка мешкає: [ADDRESS] , батьківських прав щодо дитини [PERSON] [INFO] . Призначити її, [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] опікуном [PERSON] [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Стягнути на користь [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму з [PERSON] [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] та аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму з [PERSON] [INFO] , яка мешкає: [ADDRESS] на утримання дитини - [PERSON] [INFO] до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] надала пояснення аналогічні викладеним обставинам зазначеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] пояснила, що позивачка не дає спілкуватися їй з донькою, вона проти позбавлення її батьківських прав, зобов`язалася займатися вихованням дитини. Зазначила, що дійсно не працює, а старша дитина проживає із бабусею, оскільки чоловік її постійно ображав. Відносно чоловіка, відповідача у справі пояснила, що він обізнаний про розгляд даної справи у суді, але відмовився приходити до суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Заперечень до суду не надходило, правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Представник третьої особи, в особі Органу опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області Велика І.В., не заперечувала щодо позбавлення батьківських прав відповідачів та стягнення із них аліментів на утримання дитини. В частині призначення опікуна дитині просила відмовити. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, встановив наступне. З копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 18 вересня 2012 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками[PERSON] [INFO] (а.с.12) Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] з 01 червня 2023 року і по теперішній проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуються актом ТОВ «ЖСК «ПРОСПЕКТ ЛІВОБЕРЕЖНИЙ» від 05.11.2024 року, складеним директором товариства В.В. Внуковим, в присутності двох сусідів ( а.с.13). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] від 25.11.2024 року, умови проживання дитини задовільні, у дитини окрема кімната, є місце для сну та навчання, дитина забезпечена шкільним приладдям, одягом та речами особистої гігієни. В квартирі проживають [PERSON] [INFO] та її бабуся [PERSON] . Батьки дитини її вихованням не займаються, остання знаходиться на повному утримання бабусі (а.с.17). Згідно до характеристики № 305/01-34 від 14.11.2024 року виданої Синельниківським ліцеєм № 2 - вихованням [PERSON] займається бабуся [PERSON] . [PERSON] проживає разом з нею, оскільки зі слів останньої батьки зловживають спиртними напоями і їй комфортніше знаходитися у бабусі. Батьки не цікавляться навчанням дитини, на батьківські збори не приходять ( а.с.14). Відповідно до медичної довідки від 08.11.2024 року виданої сімейним лікарем КНП «Синельниківський ЦПМСД Синельниківської міської ради» Жалейко В.С. - з регулярними зверненнями за станом здоров`я [PERSON] , [INFO] звертається її бабуся [PERSON] ( а.с.15). У судовому засіданні досліджено висновки інспектора СЮП Синельниківського РУП Т. Скирди, з яких встановлено, що [PERSON] неодноразово, у зв`язку із ухиленням від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.184, ч.2 ст.184 КУпАП України (а.с. 20,21). З наданої суду характеристики Дніпропетровського центру професійної освіти ДПТНЗ від 03.11.2021 року, вбачається, що старша донька відповідачів [PERSON] навчається у даному закладі по професії перукар-манікюрник з вересня 2021 року. Проживає вже 4,5 років з бабусею, оскільки батьки не проявляють любові, турботи, зловживають алкогольними напоями, застосовують побиття та знущання (а.с.23). На підтвердження того, що позивач [PERSON] має стабільний дохід, остання надала суду копію довідки про доходи № 1575 4657 7858 2515 відповідно до якої остання перебуває на обліку в Дніпровському приміському об`єднаному управління ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком ( а.с.18). В зв`язку із встановленими обставинами, виконавчим комітетом Синельниківської міської ради, на підставі рішення № 97/0/8-25 від 26.02.2025 року зроблено висновок, яким визначено доцільним позбавити [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , батьківських прав відносно їх малолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками[PERSON] [INFO] належним вихованням якої не займаються, не забезпечують їй нормальні умови для проживання та навчання. На даний час [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] . Викладені обставини дають обґрунтовані підстави для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхньої доньки. В зв`язку із чим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов`язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідачів, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги у повному обсязі та стягнути на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму з [PERSON] [INFO] , та аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму з [PERSON] [INFO] , на утримання дитини - [PERSON] [INFO] до досягнення нею повноліття. Відносно позовної вимоги призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном [PERSON] [INFO] , суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ч. 2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно з ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Порядок встановлення опіки визначається Правилами опіки та піклування, які затверджені Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. Пунктом 2.2 Правил встановлено, що опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється, якщо батьки: померли; невідомі; визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими. Опіку (піклування) може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли батьки: судом позбавлені батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини. Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). Рішення про встановлення опіки (піклування) повинно бути прийняте не пізніше як у місячний термін з моменту, коли відповідному органові опіки та піклування стане відомо про потребу встановлення опіки чи піклування (п. 2.4 Правил). Відповідно до п. 3.1. Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається: родичам дитини незалежно від місця їх проживання; особам, у сім`ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування. При цьому за умови досягнення нею відповідного віку (10 років) враховуються побажання самої дитини. Призначеному опікуну або піклувальнику видається посвідчення установленого зразка (додаток 3). Таким чином, суд вважає, що для призначення судом опікуна повинна існувати сукупність двох обставин, а саме дитина повинна бути позбавлена батьківського піклування та наявне подання органу опіки та піклування про призначення конкретної особи опікуном/піклувальником. Орган опіки та піклування при підготовці подання перевіряє чи відповідає кандидат в опікуни вимогам закону, можливості виконувати опікунські обов`язки та стосунки з дитиною. Орган опіки та піклування може призначити опікуна/піклувальника своїм рішенням із видачею посвідчення. Враховуючи те, що до матеріалів справи не додано подання органу опіки та піклування про призначення опікуна/піклувальника, суд не має можливості задовольнити вимоги в цій частині. Таким чином, з огляду на вищевикладене, а також досліджені, встановлені обставини у справі, які є належним чином обґрунтовані та підтверджені доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Розподіл судових витрат здійснити відповідно ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial