Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що 10 грудня 2004 між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у Добрянській сільській раді Стрийського району Львівської області, актовий запис №10. У вказаному шлюбі народилися доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що сім`я проживає за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок належить батькові позивачки - [PERSON] . На протязі останніх трьох років сімейне життя між сторонами поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З його ініціативи між сторонами постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє позивачці та дітям душевні страждання. Протягом тривалого часу відповідач самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сім`ю, кошти на потреби сім`ї не дає. Ведення спільного господарства та сумісне проживання між сторонами остаточно припинено. Позивачка вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у сторін на грунті сімейно-побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Позивачка зазначає, що усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дітей, створення для них належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання їхньої неповнолітньої дитини - [PERSON] , 2012 р.н. разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Оскільки, любить своїх дітей і спроможна забезпечити їх всім необхідним. Постійно слідкує за станом здоров`я дітей, їх розвитком, виховує та піклується про них, у неї з ними психологічний контакт, прив`язаність один до одного. З огляду на досвід який є в суспільстві, проживання дитини саме з матір`ю є для дитини більш прийнятним, оскільки в матері більше емоційно-вольової мотивації можливостей та часу приділяти дитині увагу. Оскільки, відповідач декілька разів висловлювався з погрозами, що забере [PERSON] до себе, вважає,що суд має визначити місце проживання дитини. Відповідач не має постійної роботи, має схильність до вживання спиртних напоїв, що може негативно позначитись на вихованні дочки. Поведінка відповідача до членів своєї сім`ї характеризується грубістю. Він емоційно не врівноважений та схильний до образ. Позивачка просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 10 грудня 2004 у Добрянській сільській раді Стрийського району Львівської області, актовий запис №10. Визначити місце проживання [PERSON] , 2012 р.н., разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала з мотивів вказаних в позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу та задоволенні позову. Просить визначити місце проживання дитини з нею, оскільки відповідач не займається вихованням дитини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю. Представник третьої особи [PERSON] у судове засідання не прибула, однак подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області. Заяви та клопотання учасників справи. 22.01.2025 позивачкою подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви. 04.04.2025 представником третьої особи подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів. 04.04.2025 представником третьої особи подано до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Процесуальні дії у справі. 09.01.2025 суд, з метою визначення підсудності справи, здійснив дії по визначенню місця реєстрації відповідача у Єдиному державному демографічному реєстрі. Ухвалою від 13.01.2025 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 22.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 03.04.2025 призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. З`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог та пояснення відповідача, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] 10 грудня 2004 зареєстрували шлюб у Добрянській сільській раді Стрийського району Львівської області, актовий запис № 10. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження, виданим 10.12.2004 серії [NUMBER] . Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 06.12.2007 Стрийським РВ ГУМВС України у Львівській області, [PERSON] народилася [INFO] у с. Дуліби Стрийського району Львівської області. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 05.01.2022, [PERSON] народилася [INFO] . Батьки [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.01.2012, [PERSON] народилася [INFO] . Батьки [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки №128 від 06.12.2021 про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 15.05.2008 по теперішній час. Згідно витягу з реєстру Стрийської територіальної громади №2024001875640 від 22.02.2024, [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтво про право власності від 12.01.2009 на нерухоме майно будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21522175 від 12.01.2009, [PERSON] належить будинок [ADDRESS] . Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Цивільного кодексу України, Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» та інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 160\~СК України,\~місце проживання\~дитини,\~яка не\~досягла десяти\~років,\~визначається за\~згодою батьків. Місце\~проживання дитини,\~яка досягла\~десяти років,\~визначається за\~спільною згодою\~батьків та\~самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі №377/128/18 (провадження № 61- 44680св18) зазначено, що "тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку". Згідно із\~частинами 2-3\~статті 150\~СК України,\~батьки зобов`язані\~піклуватися про\~здоров`я\~дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Так, за приписом частини 3 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, суд застосував норми статей 104, 110 та 113 СК України, які визначають підстави припинення шлюбу, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу та право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зважаючи на положення частини 2 ст. 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності підстав для задоволення позову. Суд погоджується з аргументами позивачки, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, тривалий час у подружжя виникають непорозуміння, сторони фактично спільно не проживають і припинили шлюбні відносини. Сторони наполягають на розірванні шлюбу. При вирішенні спору щодо визначення місця проживання доньки [PERSON] суд дотримується принципу забезпечення найкращих інтересів дітей обумовлених необхідністю забезпечити їм повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Неповнолітня [PERSON] тривалий час проживає у с.Добряни Стрийського району Львівської області, забезпечена належними умовами проживання. Крім цього суд враховує ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, стан її здоров`я, можливість створення дитині умов для виховання і розвитку та позицію відповідача, який визнав позовні вимоги. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності та визнання позову відповідачем, тому позов підлягає до задоволення. На підставі статей 104, 105, 110, 112, 161 СК України та

Outcome: approved