Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Позовні вимоги. Позивач звернулась\~до суду\~із вказаною\~позовною заявою.\~В обґрунтування\~заявлених позовних\~вимог покликається\~на те,\~що 13.10.2023\~року між\~ним та\~відповідачем був\~укладений шлюб.\~ Під\~час шлюбу\~у подружжя\~народилась дитина\~ донька\~ [PERSON] .\~ Вказує,\~що спільне\~життя з\~ [PERSON] у\~нього не\~склалось,\~протягом останніх\~7\~місяців з\~відповідачем вони\~проживають окремо\~та спільне\~господарство не\~ведуть. [PERSON] зазначив, що у них з відповідачем різні погляди на життя та сімейні відносини, цінності, різні погляди на критерії шлюбу та сім`ю, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Фактично сім`я припинила своє існування. Додатково наголосив, що Галицьким районним судом міста Львова 14.10.2024 видано судовий наказ за заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, терміну на примирення призначати не потрібно. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищенаведене, з посиланням норми Сімейного кодексу України, просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] . Рух справи в суді. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25.03.2025 року було відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. Позиція сторін по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подала до суду відзив, у якому зазначила, що позовні вимоги визнає повністю та просить проводити розгляд вказаної справи без її участі. Поряд з цим зазначила, що причиною фактичного припинення шлюбних відносин є саме дії позивача, зокрема постійний моральний тиск, нецензурна лексика та образи. Вказала, що намагалась зберегти сімю, однак відповідач жодних кроків для примирення не зробив. \~ \~ \~ \~Встановлені судом фактичні обставини справи. 13.10.2023\~року між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного тану у м. Львові Західного міжрегіонального управління юстиції, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 2754. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Під час шлюбу у сторін народилась спільна дитина донька [PERSON] , [INFO] . 14.10.2024 року Галицьким районним судом міста Львова було видано судовий наказ у справі №461/8362/24 за заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки. Наказано стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої доньки, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.10.2024 року (дня подачі заяви до суду) та до досягнення дитиною повноліття. Судом також встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалось, внаслідок чого шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне життя, збереження сім`ї та шлюбу з огляду на позицію позивача, між ними неможливе. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У ч. 1 ст. 4 ЦПК України законодавчо встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Частиною 1 ст.\~51\~Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24\~СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суду першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Статтею 56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач та відповідач не мають наміру зберегти шлюб. Згідно ч. 1\~ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання позивача будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого припинилось між сторонами почуття взаємної любові, поваги та дружби. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження формального шлюбу, у зв`язку з чим доцільним є такий розірвати, а позов задовольнити.

Outcome: approved