Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

В Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернулася [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що з 16 червня 2018 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (актовий запис № 558). Вказує, що від даного шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що шлюбне життя з відповідачем не склалося, так як вони мають різні характери, погляди на сімейне життя та між ними відсутні почуття любові, родинної близькості та взаєморозуміння. Вважає, що шлюб між ними існує формально, так як вони разом як сім`я не проживають, фактичних шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, між ними відсутні будь-які формальні ознаки, які характеризують сім`ю. Зазначає, що перспективи для збереження їхнього шлюбу відсутні. Вважає, що між ними відсутні будь-які почуття, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить її інтересам. Спір щодо місця проживання дитини та поділу спільного майна між ними відсутній. За взаємною згодою їх спільна донька залишається проживати з нею. Подальшого змісту підтримувати сімейні відносини не вбачає за доцільне, на примирення не згодна та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, що й спонукало її звернутися до суду з вищевказаним позовом. Просила позовні вимоги задовольнити, розгляд справи здійснювати у її відсутності. Ухвалою суду від 20.03.2025 року відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Одночасно роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідач [PERSON] в поданій 27.03.2025р. до суду заяві просив розглядати справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згідний. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 16 червня 2018 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (актовий запис № 558), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.06.2018 року. Під час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.11.2022 року. Згідно витягу з реєстру Борщагівської територіальної громади Київської області від 24.01.2023 р. позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно адресної довідки Острозької міської ради Рівненської області про реєстрацію місця проживання від 20.03.2025 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] втратили почуття любові один до одного, на даний час шлюб фактично припинено, оскільки вони як сім`я разом не проживають, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. Таким чином шлюб існує формально, а тому вбачаються підстави для його розірвання в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу. А відтак суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час шлюб фактично припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Окрім того,\~суд бере\~до уваги,\~що сторони\~з клопотанням\~про надання\~строку на\~примирення до\~суду не\~звертались,позивачка наполягає на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем та переконана в неможливості їх примирення. В свою чергу, відповідач позов визнав та не подав заперечень щодо розірвання шлюбу, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у сторін було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved