Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

01.04.2024 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 04.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , було укладено електронний договір № 5489946 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затвердженим наказом № 19-ОД від 05.01.2022 року. Сума кредиту складає 25000 гривень. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів- кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (30.01.2023 року) вказується в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 25000 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 29.05.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «ФІНТРАСТ Україна» укладено договір факторингу № 29-05/2023-Ф, згідно якого перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, яка складається з суми кредиту 25000 гривень, сума процентів за користування 64175,90 гривень, а всього 89175,28 гривень. Позивачем в межах строку договору також було нараховано відсотки за 60 днів (з 23.10.2022 до 21.12.2022) у розмірі 29849,40 гривень. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому порядку та строки, у нього утворилась наступна заборгованість перед позивачем: 24999,38 грн. - тіло кредиту; 94025,3 грн. нарахованих процентів. На підставі викладеного, враховуючи, що від сплати вказаної заборгованості відповідач ухиляється, позивач просить стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості, судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2024 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Ухвалою судді Хортицького районого суду м.З апоріжжя від 22.10.2024 заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2024 по цивільній справі №337/1931/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до [PERSON] про стягнення заборгованості, скасовано та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 04.11.2024 року через систему «Електронний суд» представником відповідача [PERSON] Аксьоновою С.В. надано відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі покликаючись на те, що позивачем не надано доказів перерахування відповідачу грошових коштів саме ТОВ «Авентус Україна», а також, що вказані грошові кошти отримано в рахунок виконання умов договору №5489946 ві 04.02.2022.На підтвердження перерахування коштів від 04.02.2022 на карту [NUMBER] позивач надав невідомий лист від 05.06.2023 №2786, де ТОВ «ФК «Контактний дім» повідомляє про успішність наступної операції згідно договору з ТОВ «Авентус Україна» №087/20-п від 08.07.2020.Відповідно п.8 Договору № 087/20-п від 08.07.2020 строк договору сплив 08.07.2021, а відтак повноваження ФК з переказу платежів, згідно умов даного договору припиняються з дати розірвання (припинення) договору, тобто з 08.07.2021. Отже, перерахунок коштів ТОВ «ФК «Контрактовий дім» 04.02.2022 -не вбачається за можливе. Позивачем до позовної заяви додано копію паспорту споживчого кредиту підписаний [PERSON] 04.02.2022 в електронному вигляді. Паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що інформація, яка зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною з 04.02.2022 до 05.02.2022, матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у паспорті умов були прийняті відповідачем, а тому не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. ТОВ Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» нараховано відсотки за 60 календарних днів (23.10.22 по 21.12.2022), такі відсотки не входили до обсягу предмета договору факторингу від 29.05.2023 №29.05/23-ф між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА». ТОВ Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» позбавлено права здійснювати нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза межами договору. Відповідно п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей » військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти звільнені від сплати відсотків по своїх кредитних зобов`язаннях. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити, стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору за заявою про перегляд заочного рішення та правничу допомогу. 06.11.2024 представником позивача через систему «Електронний суд» надано відповідь на відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 06.03.2025 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] Аксьонова С.В. , в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Судом встановлено, що 04.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №5489946 про надання споживчого кредиту, який укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 19-ОД від 05.01.2022 та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами кредитного договору загальний розмір кредиту становить 25000,00 гривень, строк кредиту - 360 днів. Дата повернення кредиту (30.01.2023) вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 договору. (п. 1.4. кредитного договору). Відповідно до п.1.5. Кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день у межах строку дії договору та у випадку його пролонгації. Встановлено також, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором, який був підписаний останнім у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», виконало та надало йому кредит в сумі 25000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Згідно з п.1.5. договору тип процентної ставки - фіксована. Підпунктом 1.5.1. пункту 1.5. договору передбачено стандартну проценту ставку в розмірі 1,99 %, яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки в розмірі 1,493 %; Відповідно до п. 2.4. договору кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно з п.2.1. договору. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, у зв`язку з чим, відповідно до умов п. 4.3 кредитного договору, кредитний договір був пролонгований. Відповідно до картки обліку договору відповідач має заборгованість по тілу кредиту взятих на себе зобов`язань за кредитним договором: в розмірі 24999,38 грн. - тіло кредиту; 94025,3 грн. нарахованих процентів. Крім того, судом встановлено, що 29.05.2023 року між ТОВ ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір факторингу № 29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту andrejhuhrovskij@gmail.com, зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного кредитного договору в межах строку договору було нараховано відсотки за 60 днів (з 23.10.2022 до 21.12.2022) у розмірі 29849,40 гривень. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, що передбачено статтею 205, 207 ЦК України. Крім того, як вбачається, з матеріалів справи [PERSON] не скористався правом відкликати свою згоду на укладення кредитного договором протягом чотирнадцяти днів відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», правонаступником якого є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНЯ «ФІНСТРАСТ УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено електронний договір №5489946 про надання споживчого кредиту, який був підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М174321», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов наступного висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». А тому, підписання [PERSON] шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства, а тому твердження представника відповідача щодо недоведення факту укладення відповідного кредитного договору та підписання його відповідачем є неспроможними. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №127/23910/14-ц від 23.12.2020 р. зазначено, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу (відповідно до зазначеної позиції Верховного Суду), що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо). Тому, підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання за договором №5489946 про надання споживчого кредиту від 04.02.2022, до якого за договором факторингу №29-05/23-Ф від 29.05.2023 перейшло право грошової вимоги за договором №5489946 про надання споживчого кредиту від 04.02.2022, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] .. У відповідача внаслідок невиконання зобов`язання за кредитним договором утворилася заборгованість на загальну суму грн., яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 24999,38 грн. - тіло кредиту; 94025,3 грн. нарахованих процентів., що вбачається з розрахунку, поданого позивачем. Враховуючи те, що відповідач не спростував вказаного розрахунку та не надав суду доказів на його спростування, суд бере до уваги вказаний доказ як належний та допустимий на підтвердження суми заборгованості. Представник відповідача [PERSON] адвокат Аксьонова С.В. у відзиві на позовну заяву посилається на те, що [PERSON] є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі. На підтвердження вказаного представник відповідача надала суду довідку за формою 5, видану Військовою частиною [NUMBER] про те, що старший сержант [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 04 травня 2023 року. Вона вважає, що [PERSON] звільнений від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язання за кредитним договором. Суд вважає зазначені доводи представника відповідача -адвоката Аксьонової С.В. безпідставними ,виходячи з наступного. Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Судом встановлено, що розмір заборгованості відповідача обчислений з 04 лютого 2022 року (часу укладення договору) до 21грудня 2022 року . З наданої представником відповідача довідки вбачається, що [PERSON] перебуває на військовій службі з 04 травня 2023 року, тобто період нарахування процентів не охоплює період перебування відповідача на військовій службі. За таких обставин, повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися позивач, як на підставу своїх вимог та відповідач своїх заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, що передбачено пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України. У позовній заяві позивач вказав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн., які він поніс у зв`язку з розглядом справи. Сплата позивачем судового збору в сумі 2422,40 грн. при поданні позову підтверджується платіжною інструкцією №4118 від 27.03.2024. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн. Згідно з приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін - пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. При цьому, суд враховує, що суть надання позивачу адвокатом правничої допомоги зводилась до написання та направлення позовної заяви та відповіді на відзив на позовну заяву до суду у підсистемі Електронний суд, розгляд справи проведено без участі представника позивача. Таким чином, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 10000,00 грн., який є завищеним. Разом з тим, з урахуванням ухвалення рішення по справі на користь позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», в сумі 5000,00 грн.

Outcome: approved