Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.03.2025 звернулася до суду з даною позовною заявою. Свій позов мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] . Згідно з рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 10.10.2012 по справі № 0309/8370/2012 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено. Вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з довідкою Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна № 140/25 від 25.02.2025 [PERSON] є студенткою 1 курсу першого (бакалаврського) рівня юридичного факультету Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна (форма навчання - дистанційна). Термін навчання з 2024 по 2028 роки. Зазначає, обов`язок утримувати свою повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Оскільки позивачка потребує коштів у зв`язку з її навчанням, а відповідач, будучи працездатним, у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, то позивачка змушена у судовому порядку вимагати у відповідача виконання його обов`язку - сплачувати аліменти на її утримання, оскільки вона продовжує навчання. Посилаючись на викладене просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до завершення нею навчання та/або досягнення 23-річного віку залежно від того, яка подія наступить швидше. Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 20.03.2025 дану справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті постановлено провести в 16 год 30 хв 09.04.2025 у приміщенні суду з повідомленням (викликом) сторін (а.с.18). Учасники справи у судове засідання не прибули, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленими про дату, час та місце слухання справи, про причини своєї неявки суд не повідомили Позивач [PERSON] 09.04.2025 подала до канцелярії суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує повністю та просить його задовольнити (а.с.21). Відповідач [PERSON] 08.04.2025 подав до канцелярії суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Позов визнає повністю та просить його задовольнити (а.с.22). Враховуючи зміст заяв сторін й те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивачки та відповідача. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до вимог ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При вирішенні даного спору, суд вважає, що визнання відповідачем позову не порушує законних прав та інтересів будь-яких третіх осіб. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Любешівського районного управління юстиції Волинської області відповідач по справі [PERSON] є батьком позивачки - [PERSON] , [INFO] . Донька [PERSON] на момент вирішення спору є повнолітньою та є студенткою Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна першого курсу, першого (бакалаврського) рівня, за кошти фізичних та/або юридичних осіб відповідно до наказу № 0110-5/2070 від 23.08.2024, термін навчання 2024-2028 дистанційної форми навчання, що стверджується довідкою № 140/25 від 25.02.2025 (а.с.7). Зі змісту позову вбачається, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу позивачці, як повнолітній дитині, яка продовжує навчання, не надає. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Статтею 182 СК України встановлено, обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини третьої статті 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 міститься висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). У постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18 зазначається, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з приписами статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. При визначенні розміру аліментів суд враховує інтереси сторін, їх матеріальний, сімейний стан та стан здоров`я. Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, суд бере до уваги, що обов`язок утримувати повнолітню дитину на період навчання мають нести однаково як батько, так і матір дитини. Також суд враховує, що відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/4 частки від його доходів. Суд вважає, що відповідно до засад цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦПК України) аліменти в розмірі 1/4 частки від доходів відповідача є достатніми та забезпечать інтереси дитини. З огляду на зазначене, позов про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved