Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Керівник Жмеринської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області звернувся з позовом до [PERSON] про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації. У позовній заяві вказав, що громадянину Республіки Білорусь з 2011 року на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами: 0520282800:01:003:0117 площею 2,9690 га, яка розташована на території Луко-Барської сільської ради Жмеринського району Вінницької області. На підставі рішення Барського районного суду Вінницької області від 03.11.2011 у справі № 2-1465/11, [PERSON] прийняв у спадщину вказану земельну ділянку. Право приватної власності на вказану земельну ділянку 30.11.2012 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. [PERSON] на підставі договору оренди землі № б/н від 20.05.2014 передав спірну земельну ділянку в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Диннастія» на 10 років. Оскільки відповідач порушив норми Земельного кодексу України та не відчужив земельну ділянку протягом року з дня набуття права власності, прокурор просив припинити право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Підставою представництва прокурором інтересів держави у цих спірних правовідносинах у позовній заяві вказана бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у судове засідання не з`явився, подав пояснення на позовну заяву, у яких зазначив, що вважає позов обґрунтованим, виходячи з такого: [PERSON] є громадянином Республіки Білорусь, на підставі рішення Барського районного суду прийняв у спадщину земельну ділянку, зареєстрував право приватної власності на вказану земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На момент успадкування зазначених земельних ділянок, державної реєстрації права власності, та по теперішній час відповідач є громадянином Республіки Білорусь. Представник управління позов прокурора просив задовольнити, судові засідання проводити без участі представника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з урахуванням положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подав. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Диннастія» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. 25.03.2025 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. \~ Громадянину Республіки Білорусь [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером: 0520282800:01:003:0117 площею 2,9690\~га, яка розташована на території Луко-Барської сільської ради Жмеринського району Вінницької області. 10.09.2014 [PERSON] на підставі договору оренди землі № б/н від 20.05.2014 передав спірну земельну ділянку в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Династія» строком на 10 років. Право оренди ТОВ «Династія» земельної ділянки було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.09.2014 за номером запису про інше речове право: 6956028. Вказані обставини підтверджуються даними таких документів: копії рішення Барського районного суду Вінницької області від 03.11.2011 у справі № 2-1465/11 за позовом [PERSON] до Луко-Барської сільської ради Барського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно; копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯО № 551958 від 30.11.2012, згідно з даними якого [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 0520282800:01:003:0117 площею 2,9690 га, яка розташована на території Луко-Барської сільської ради Барського району Вінницької області; інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 382781419 від 13.06.2024; витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.06.2024; копії договору оренди землі № б/н від 20.05.2014 щодо земельної ділянки з кадастровими кадастровим номером 0520282800:01:003:0117 площею 2,9690\~га. Керівник Жмеринської окружної прокуратури надіслав до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області листа № 52/1-619вих-24 від 15.04.2024, у якому повідомив про виявлені факти порушення інтересів держави щодо незаконного перебування у приватній власності громадян Республіки Білорусь земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зокрема, і у власності відповідача [PERSON] та просив поінформувати про вжиті заходи представницького характеру щодо конфіскації земельних ділянок в дохід держави. У відповідь на вказаний лист Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повідомило керівника окружної прокуратури про неможливість подання позовів про конфіскацію земельних ділянок та про необхідність представництва інтересів держави в суді, в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Вказане підтверджується даними листа № 0-2-0.6-3614/2-24 від 23.04.2024. Відповідно до даних копії паспорта серії [NUMBER] від 24.04.2000, [PERSON] , [INFO] , є громадянином Республіки Білорусь. Відповідно до інформації, наданої Управлінням Державної міграційної служби України у Вінницькій області у листі № 0501.4-2797/05.2-24 від 01.05.2024, на запит окружної прокуратури № 52/1-693вих-24 від 29.04.2024, відповідач [PERSON] паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон, тимчасовим посвідченням громадянина України, посвідкою на тимчасове/постійне проживання в Україні - не документувався. Відповідно до даних довіди про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 14.05.2024, оціночна вартість земельної ділянки з кадастровими номером: 0520282800:01:003:0117 площею 2,9690 га становить 121468,60 грн. Листом № 52/1-960вих-24 від 12.06.2024 керівник Жмеринської окружної прокуратури повідомив Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області про намір звернутися до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до [PERSON] про припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх конфіскації. Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно з приписами статті 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до частини 1 статті 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільсько-господарської продукції, або призначені для цих цілей. Згідно з частиною 2 статті 81 Земельного кодексу України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню (частина 4 статті 81 Земельного кодексу України). Статтею 145\~Земельного кодексу\~України передбачено:\~якщо до\~особи переходить\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~яка за\~цим Кодексом\~не може\~набуватися нею\~у власність,\~ця ділянка\~підлягає відчуженню\~її власником\~протягом року\~з моменту\~переходу такого\~права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду (частина 2 статті 145 Земельного кодексу України). Згідно з частиною 1 статті 143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі, серед іншого, конфіскації земельної ділянки. Оскільки [PERSON] не виконав чіткі і зрозумілі вимоги Земельного кодексу України щодо відчуження набутої на підставі рішення суду земельної ділянки сільськогосподарського призначення протягом року з дня набуття права власності, земельна ділянка з кадастровим номером: 0520282800:01:003:0117 підлягає конфіскації. Частиною 4 статті 145 Земельного кодексу України також передбачено, що конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах; ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Отже, законодавством передбачено компенсацію колишньому власнику вартості конфіскованої земельної ділянки. Таким чином, втручання у право власності відповідача чітко передбачено нормами Земельного кодексу України, переслідує легітимну мету, а саме захист інтересів Українського народу щодо використання земель саме сільськогосподарського призначення, котрі є основним національним багатством і забезпечують продовольчі потреби населення, які особливо загострилися в часи воєнного вторгнення російської федерації в Україну і окупації частини території України, а також є необхідним у демократичному суспільстві, застосування такого заходу, як конфіскація земельної ділянки є пропорційним переслідуваній меті, оскільки відповідач, проживаючи постійно в Україні, мав достатньо часу і можливостей відчужити земельну ділянку, крім того, баланс між інтересами суспільства і власника майна забезпечується шляхом передбаченої законом виплати ціни проданої на земельних торгах земельної ділянки її колишньому власнику. Щодо підстав для звернення прокурора з позовом до суду. Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України, на органи прокуратури України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з частиною 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 встановлено, що поняття "інтереси держави" є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає з посиланням на законодавство підстави подання позову, вказує, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Конституція України (статті 13, 14) визначає, що земля, водні ресурси є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються правовий режим власності. У сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами\~України (статті 14, 19 Конституції України). Отже, незаконне перебування земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власності іноземних громадян, порушення вимог законодавства щодо необхідності відчуження земельних ділянок протягом року з дня набуття права власності, з огляду на те, що земля є основним національним багатством і перебуває під особливою охороною держави, порушує інтереси держави, оскільки підриває основи правопорядку і суперечить конституційному принципу законності набуття права власності. Згідно з частиною 4 статті 145 Земельного кодексу України, позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Таким органом є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи, у цій справі Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області не зверталося до суду за відновленням інтересів держави в розумний строк після повідомлення прокурором про порушення інтересів держави. Незалежно від тих причин, що перешкоджали зверненню Управління до суду, зокрема і відсутності коштів на сплату судового збору, сам факт незвернення Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, надавав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави, та звернення до суду з таким позовом. Подібні правові висновки (щодо причин незвернення до суду) викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №\~903/129/18 (провадження № 12-72гс19) (пункти 6.41-6.43) та ураховуються під час вирішення цієї справи. Прокурор повідомив Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області про намір звернутися до суду із цим позовом, однак Управління підстав для представництва не оскаржило і самостійно до суду не звернулося. Отже, прокурором доведено підстави для представництва інтересів держави у цій справі і дотримано встановлену процедуру звернення до суду. З наведених мотивів позов належить задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, тому з відповідача на користь Вінницької обласної прокуратури слід стягнути витрати зі сплати судового збору у сумі 3028 грн (три тисячі двадцять вісім гривень). На підставі викладеного та

Outcome: approved