Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» Столітній М.М. звернувся до суду із вказаним вище позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 24.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір №4005549 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, в електронній формі за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується через Вебсайт або Мобільний застосунок «Credit7». Відповідно до реквізитів договору №4005549 від 24.09.2023 року, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Е285». Таким чином, відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта також має тільки відповідач. На умовах, встановлених договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 10 600,00 грн. Згідно із п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів: з 24.09.2023 року по 18.09.2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит у сумі 10 600,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Також, укладаючи договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: Згідно з п.3.1. договору, проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Пунктом 1.4.1. договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 договору. Крім цього, відповідно до п. 4.1. договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів, крім випадку, визначеного в п. 4.3. договору. За даними поденного розрахунку заборгованості за договором №4005549 від 24.09.2023 року у період з 24.09.2023 року по 24.05.2024 року включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 51092,00 грн. В зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту розмірі 00,00 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 00,00 грн. 24.05.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 24/05/2024, згідно з умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до відповідача. Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті Боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер. На виконання вимог ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до положень п. 1.3 Договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024, листом № 2910 від 01.07.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» повідомило ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» про те, що в особистих кабінетах усіх боржників, права вимоги за кредитними договорами до яких передані Новому кредитору - ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», проінформовано про відступлення права грошової вимоги за Договорами та передачу персональних даних ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора, а також направлення відповідного текстового повідомлення (SMS - повідомлення) боржникам, згідно реєстру SMS повідомлень. Відповідно відповідача належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором. Отже, до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором. Враховуючи зазначене, до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 4005549 від 24.09.2023 року, загальна сума заборгованості склала 61692,00 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту 10600,00 грн, заборгованості за процентами 51092,00 грн. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 договору № 4005549 строк кредиту 360 днів: з 24.09.2023 року по 18.09.2024 року. Станом на дату укладання договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024, строк дії договору № 4005549 від 24.09.2023 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у період з 24.05.2024 року по 22.07.2024 року (60 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 12720,00 грн (розрахунок заборгованості: 10600,00 грн * 2% = 212 грн*60 календарних дні = 12720 грн). У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. договору № 4005549 від 24.09.2023 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 63812,00 грн (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 51092,00 грн, проценти нараховані ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у сумі 12720,00 грн). Всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», ані на рахунки первісного кредитора. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 4005549 від 24.09.2023 року загальною сумою 74412,00 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 10600,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором - 51092,00 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за 60 календарних днів 12720,00 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості загальною сумою 74412,00 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 10600,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором - 51092,00 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за 60 календарних днів 12720,00 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. 12.02.2025 року представником позивача Столітнім М.М. через систему «Електронний суд» надіслано суду заяву про зміну назви учасника справи, а саме найменування позивача з «Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на «Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Представник позивача Столітній М.М. у судове засідання не з`явився, однак направив до суду заяву про розгляд справи без участі позивача, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, а також не подав відзив на позов. Згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що 24.09.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено договір №4005549 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі 10 600 грн, шляхом зарахування коштів на платіжну картку № [NUMBER] , яку він особисто вказав під час укладення договору, строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати відсотків - кожні 15 днів, за стандартною процентною ставкою 2.00% в день. Відповідно до п.1.5 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: 1.5.1. за стандартною ставкою за весь строк кредиту 59140,89% річних. Відповідно до п. 1.6 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 1.6.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 86920,00 грн. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулося через систему iPay.ua на підставі укладеного договору про переказ коштів між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем суду не надано. 24.05.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу №24/05/2024, за умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило позивачу право грошової вимоги за договором №4005549 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.09.2023 року, а ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право вимоги за вказаним договором. 24.05.2024 року сторонами підписано акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №24.05/2024 від 24 травня 2024 року. Згідно витягу з реєстру боржників від 24.05.2024 року, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором №4005549 на загальну суму заборгованості 61692,00 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту 10600,00 грн, заборгованості за процентами 51092,00 грн. Про відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 27.05.2024 року направило повідомлення боржнику, шляхом відправлення на електронну пошту відповідача. Матеріали справи не містять даних про те, що відповідач оспорював цей договір факторингу в частині переданої позивачу вимоги за договором №4005549 про надання споживчого кредиту від 24.9.2023 року з підстав недійсності внаслідок невидачі кредиту чи припинення зобов`язання у зв`язку з повним виконанням тощо. Відповідно до умов (п. 1.3) договору строк дії договору № 4005549 строк кредиту 360 днів: з 24.09.2023 року по 18.09.2024 року. Станом на дату укладання договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024, строк дії договору № 4005549 від 24.09.2023 року не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у період з 24.05.2024 року по 22.07.2024 року (60 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 12720,00 грн (Розрахунок заборгованості: 10600,00 грн * 2% = 212 грн*60 календарних дні = 12720 грн). Встановлено, що нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, [PERSON] не виконав свого зобов`язання. Після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», ані на рахунки первісного кредитора - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Згідно наданого розрахунку заборгованості, [PERSON] має перед позивачем заборгованість за договором № 4005549 від 24.09.2023 року у розмірі 74412,00 грн, яка складається з: суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) - 10600,00 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованих первісним кредитором - 51092,00 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованих ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за 60 календарних днів 12720,00 грн. При цьому, суд враховує, що розрахунок заборгованості [PERSON] не оспорювався і доказів погашення кредитної заборгованості ним суду не подано. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивач довів факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання електронного кредитного договору між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» [PERSON] , правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», належним чином виконував свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримавши кредитні кошти, належним чином свої обов`язки за договором не виконував. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором в обумовлені між сторонами строки, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 74412,00 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Так, згідно платіжної інструкції №3561 від 14.11.2024 року, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, що відповідно до положень закону підлягає стягненню з відповідача. Крім цього,\~при зверненні\~до суду\~з зазначеною\~позовною заявою,\~позивачем понесені\~витрати на\~правничу допомогу,\~надану адвокатом\~Столітнім М.М.,\~у розмірі\~10000\~грн,\~що підтверджується:\~заявкою №5702\~на виконання\~доручення до\~договору №17/07-2024\~від 17.07.2024\~року;\~рахунком на\~оплату №5702-13/11-2024\~від 13.11.2024\~року;\~копією договору\~№ 17/07-2024\~про надання\~правової (правничої)\~допомоги від\~17.07.2024\~року;\~копією акту\~прийому-передачі\~виконаних робіт\~(надання\~послуг)\~згідно договору\~№17/07-2024\~від 17\~липня 2024\~року від\~13.11.2024\~року та копією ордеру про надання правничої допомоги від 13.11.2024 року. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч.4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. У той же час, під час розгляду справи про неспівмірність витрат позивача на правову допомогу, клопотання про їх зменшення відповідачем не заявлялося, у зв`язку з його неявкою в судове засідання. Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що судові витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 15, 16, 205, 207, 512, 514, 516, 526, 527, 530, 610, 612, 626-628, 1046, 1050, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078, 1084 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 275, 279, 280-284, 354, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд,

Outcome: approved