Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

23.12.2024 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява адвоката Турка-Романюк Аліни Сергіївни, яка діє в інтересах [PERSON] та [PERSON] , у якій просила стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди земельної ділянки від 01.02.2016 зі сплати орендної плати у розмірі по 17486,84 грн. на користь кожної позивачки; розірвати договір оренди земельної ділянки від 01.02.2016 на земельну ділянку, площею 5,2753 га, кадастровий номер 6320288000:04:000:0323; та стягнути судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтв про право на спадщину за законом від 15.01.2016 по частині належить земельна ділянка, площею 5,2753 га, кадастровий номер 6320288000:04:000:0323, яка розташована на території Яковенківської сільської ради Балаклійського району Харківської області. 01.02.2016 між [PERSON] та [PERSON] , як орендодавцями, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна аграрна компанія «Балінвест», як орендарем, було укладено договір оренди земельної ділянки. 24.06.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди на підставі укладеного Договору оренди за Відповідачем. Відповідач порушив свої зобов`язання за Договором оренди зі сплати орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки, який зобов`язаний був сплатити на користь Позивачів: орендну плату за 2022 рік з урахуванням щорічної індексації у розмірі 11971,73 грн; орендну плату за 2023 рік з урахуванням щорічної індексації у розмірі 10932,48 грн; орендну плату за 2024 рік з урахуванням щорічної індексації у розмірі 12069,46 грн. Таким чином, у Відповідача перед Позивачами існує заборгованість за Договором оренди зі сплати орендної плати за 2022 - 2024 роки у розмірі 34973,67 грн, тобто по 17486,84 грн. кожному з позивачів. Вважає, що Відповідачем істотно порушено умови Договору оренди, а саме: Відповідачем у визначені Договором оренди строки не сплачено на користь Позивачів оренду плату за 2022, 2023 та 2024 роки, що відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК та п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК є підставою для розірвання Договору оренди за рішенням суду. Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 30.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання по розгляду позовної заяви. 15.01.2025 через особистий кабінет у системі "Електронний суд" представник відповідача подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовної вимоги про розірвання договору оренди, не заперечував проти часткового задоволення позовної вимоги позивачів про стягнення суми заборгованості зі сплати орендної плати. На обґрунтування своїх пояснень зазначив, що розірвання порушеного договору як санкція має бути максимально збалансованим, відповідати тяжкості правопорушення й застосовується у випадку систематичного порушення договору оренди земельної ділянки. Так, не можна застосовувати розірвання договору як наслідок порушення зобов`язання з огляду на неможливість використання відповідачем земельної ділянки за цільовим призначенням протягом 2022 року у зв`язку з тимчасовою окупацією с. Яковенкове (місце розташування земельної ділянки), яке перебувало під тимчасовою окупацією з 28.02.2022 по 11.09.2022. У зв`язку з цим відповідач був позбавлений можливості користуватися земельною ділянкою протягом цього періоду для отримання доходів, які є джерелом сплати орендної плати. Більш того, наслідком активних бойових дій та окупації є забруднення полів та інших територій вибухонебезпечними предметами. Оскільки земельна ділянка, що орендується, знаходиться на території с. Яковенкове, яке з 28.02.2022 було окупованим, а з 11.09.2022 є територією можливих бойових дій, вона не могла використовуватися одразу після деокупації у зв`язку із її можливим забрудненням вибухонебезпечними предметами, а тому відповідач не мав вільного безпечного доступу до об`єкту оренди. До того ж зазначив, що 07.01.2025 на електронну пошту представника відповідача був надісланий лист від ГУ ДСНС у Харківській області, до якого долучена відповідь про надання інформації (вих. № 65040-235/65121 від 07.01.2025). Із змісту вказаної відповіді вбачається, що піротехнічними розрахунками заходи з проведення нетехнічного обстеження та розмінування на спірній земельній ділянці не проводилися. Таким чином, жодних обстежень на спірній земельній ділянці, а отже й її розмінування/очищення не проводились. Аналогічні твердження також містяться у звіті старости Яковенківського старостинського округу від 15.04.2024 (розміщеного за посиланням https://balakleyamer.gov.ua/?p=20017), в якому було зазначено, що після деокупації території старостату розмінування сільськогосподарських земель не проводилось. У своєму відзиві відповідач посилається на ч. 4 ст. 762 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використано ним через обставини, за які він не відповідає. Таким чином, орендар як сторона спірного договору оренди не допустив порушення умов договору, суб`єктивна сторона яких знаходилася б у сфері його впливу або контролю. За вказаних обставин, при відсутності вини орендаря у простроченні сплати орендної плати за 2022 рік, не можна вважати порушення строків сплати орендної плати систематичними, що виключає у даному випадку наявність умов для розірвання договору із заявленої позивачем підстави. Відповідно до рішення Харківської обласної ради від 14.02.2023 № 502-VIII "Про наявність обставин непереборної сили та затвердження переліку суб`єктів господарювання - юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили", обставини, що склалися на території Харківської області у зв`язку з російською військовою агресією проти України та стали підставою введення воєнного стану в Україні, були визнані обставинами непереборної сили з 24 лютого 2022 року до дня припинення чи скасування воєнного стану. Рішенням було затверджено перелік суб`єктів господарювання - юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, до якого віднесено ТОВ "ІАК "БАЛІНВЕСТ". Таким чином, прострочення сплати орендної плати не можна вважати порушенням зобов`язання, що мало місце з вини орендаря, а тому до такого орендаря не можна застосовувати заходи відповідальності, передбачені ст. 611 ЦК України, серед яких і припинення зобов`язання внаслідок його розірвання. Віднесення відповідача до переліку суб`єктів господарювання - юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, вказує на наявність форс-мажорних обставин (події на території Харківської області у зв`язку з російською військовою агресією та їх вплив на господарську діяльність відповідача) саме для цього суб`єкта. За вказаних обставин, враховуючи неможливість відповідача використовувати земельні ділянки за цільовим призначенням протягом 2022 року (у зв`язку із сезонним характером господарювання, тимчасовою окупацією та відсутністю безпечного доступу до об`єкту оренди за її наслідком), а також підтверджену рішенням Харківської обласної ради від 14 лютого 2023 року № 502-VIII наявність обставин непереборної сили щодо ТОВ "ІАК "БАЛІНВЕСТ" (відповідно до переліку), не можна застосовувати розірвання договору як наслідок порушення зобов`язання при відсутності вини орендаря та систематичності у простроченні сплати орендної плати. Крім того, представник відповідача не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості за сплати орендної плати, вважає, що позивачем здійснено подвійну індексацію нормативної грошової оцінки і орендної плати одночасно, що є недопустимим. 21.01.2025 представник позивача подав через систему "Електронний суд" відповідь на відзив, де зазначив, що договором оренди передбачено право орендодавців на своєчасну виплату орендної плати, в свою чергу орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату. Вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо неможливості використання земельних ділянок у період з 28.02.2022 до 11.09.2022, оскільки сільськогосподарське виробництво (вирощування зернових, зернобобових та олійних культур) є сезонним видом господарювання і використання спірної ділянки відбувається не постійно, кожного дня, а лише з певною періодичністю, тобто навіть тоді, коли фактично відповідач нею не користувався. Зазначає, що відповідачем не надано доказів, що спірна ділянка в 2021 році не була засіяна або у 2022 та надалі після 11.09.2022 не відбувалося збирання врожаю внаслідок цієї сівби. Наданий Відповідачем лист ГУ ДСНС України у Харківській області від 07.01.2025 не підтверджує забруднення орендованої земельної ділянки вибухонебезпечними предметами. Наведені вище документи, які б могли це підтверджувати, відповідачем не надавалися. Відповідачем не надано відповідні заяви подані ним до відповідних суб`єктів владних повноважень в яких би він просив визнати непридатною для використання орендовану земельну ділянку у зв`язку з потенційним її забрудненням вибухонебезпечними предметами, також не надано відповідних рішень військової адміністрації про це, зокрема, за 2022 -2024 роки, не надано доказів, які б підтверджували забруднення орендованої земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та неможливість відповідача користуватися цієї земельною ділянкою у зв`язку з цим. З рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.08.2024, яке набрало законної сили, встановлено, що 01.05.2023 між ТОВ ДП "Степове" та ТОВ "ІАК "БАЛІНВЕСТ" укладено договір суборенди землі № 01/05-СЗ-23 від 01.05.2023, за умовами якого орендар ТОВ "ІАК "БАЛІНВЕСТ" передає, а суборендар ТОВ ДП "Степове" приймає земельні ділянки, виділені в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку, розташовані на території Харківської області, загальною площею 3 354,2665 га у строкове платне користування без змін цільового призначення. Строк дії договору до 01.02.2024, суборендна плата виплачується шляхом перерахування коштів на банківський рахунок орендаря у такому порядку: 100% суборендної плати у строк до 16.02.2024 включно. Розмір суборендної плати складав 2 347 986,55 грн. Таким чином, відповідачу було достеменно відомо, що після деокупації території Яковенківської сільської ради тобто з 11.09.2022 орендовані ним земельні ділянки загальною площею в 3 354,2665 га, не були забруднені вибухонебезпечними предметами. Вищезазначеними судовими рішеннями також спростовуються твердження відповідача, що він залишився без доходу, оскільки розмір суборендної плати за договором суборенди укладеним між відповідачем та ТОВ ДП "Степове" становить 2 347 986,55 грн. Стосовно тверджень відповідача щодо неправильності розрахунку заборгованості зі сплати орендної плати позивач зазначає, що під час здійснення вказаного вище розрахунку позивач керувався ст. 21 Закону України "Про оренду землі", де зазначено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У договорі відсутні умови, які б передбачали, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції. Отже, обчислення розміру орендної плати за договором оренди здійснюється і з урахуванням індексів інфляції. Щодо посилання Позивача на Постанову Верховного Суду від 16.03.2020 у справі № 922/1658/19[14] на підтвердження своїх аргументів та заперечень стосовно того, що одночасна подвійна індексація орендної плати та індексація НГО землі не повинна застосовуватися позивач вважає такі міркування, аргументи та заперечення відповідача також безпідставними з огляду на не подібність цієї справи та справи № 922/1658/19. 27.01.2025 представником відповідача через систему "Електронний суд" подані заперечення, в яких він наполягає на своїх раніше наведених доводах та зауважує на тому, що з 28.02.2022 до 11.09.2022 с. Яковенкове перебувало під тимчасовою окупацією, а тому відповідач був позбавлений можливості провести весняну посівну кампанію ярих зернових, бобових і олійних культур, а також не мав можливості здійснювати догляд та обробку врожаю зимових культур з метою попередження їхньої загибелі. Щодо посилання позивача на рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 справі №400/5939/24, відповідач зазначив, що із встановлених судом у зазначеній справі обставин вбачається, що передача відповідачем орендованих земельних ділянок загальною площею в 3 354,2665 га в суборенду відбулася у 2023 році. Жодних доказів того що у суборенду були передані саме спірні земельні ділянки позивач не надає, із встановлених судом у даній справі обставин відома лише загальна площа переданих у суборенду земельних ділянок, а також їх місцерозташування, але не конкретні земельні ділянки з кадастровими номерами. Вказані обставини аж ніяк не спростовують доводи відповідача щодо неможливості використовувати земельні ділянки у 2022 році, а навпаки, підтверджує його твердження, що відновлення циклу сільськогосподарського виробництва можливе було лише під час наступної весняної посівної кампанії, тобто навесні 2023 року, коли й був укладений договір суборенди земельних ділянок. При цьому, відповідач не заперечує проти його обов`язку зі сплати орендної плати за 2023 рік, а лише вказує на неможливість використати об`єкти оренди за їх цільовим призначенням у 2022 році внаслідок повномасштабної військової агресії та сезонного характеру використання, який потребує здійснення послідовного комплексу робіт у визначені терміни. В цілому заперечення відповідача кореспондуються з викладеними ним запереченнями у відзиві на позовну заяву. 29.01.2025 через систему "Електронний суд" представник позивача подав додаткові пояснення, де зазначив, що належними доказами забруднення вибухонебезпечними предметами орендованої земельної ділянки можуть бути: (1) донесення ДСНС про проведення НТО території; або (2) звіт ДСНС щодо проведення НТО території або (3) звіт ДСНС щодо проведення технічного обстеження території в яких зазначається, що орендована земельна ділянка забруднена ВНП та потребує очищення. З листа ГУ ДСНС України у Харківській області від 07.01.2025, листа Балаклійської міської військової адміністрації від 13.01.2025, звіту старости Яковенківського старостинського округу від 15.04.2024 та інформації розміщеній на офіційному сайті Харківської обласної ради, яка доступна за Документ сформований в системі "Електронний суд" 04.02.2025 за посиланням: https://oblrada-kharkiv.gov.ua/2024/08/07/tryvaye-rozminuvannyadeokupovanyh-terytorij -harkivshhyny/ вбачається, що жодних обстежень на орендованих відповідачем спірній земельній ділянці не проводилось. Таким чином, вищезазначені документи надані відповідачем та інформація, наведена на офіційному сайті Харківської обласної ради не підтверджують забруднення орендованих земельних ділянок вибухонебезпечними предметами. Наведені вище документи, які б могли це підтверджувати відповідачем не надавалися. У наданому відповідачем до суду листі Балаклійської міської військової адміністрації від 13.01.2025 повідомляється, що відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" сільськогосподарські угіддя сел: с. Степок, с. Калинівка, с. Таранушине, с. Яковенкове Балаклійської міської територіальної громади Ізюмського району Харківської області належать до категорії таких, які були ймовірно забруднені вибухонебезпечними предметами. Однак таке повідомлення є помилковим, протирічить іншій інформації наведеній Балаклійською міською військовою адміністрацією в своєму листі від 13.01.2025. Так, наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 на який посилається Балаклійська міська військова адміністрація у своєму листі від 13.01.2025, взагалі, не визначає та не містить категорій сільськогосподарських угідь, земельних ділянок або територій, які були ймовірно забруднені вибухонебезпечними предметами. Наказ №309 затверджує лише (1) Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, (2) дату виникнення можливості бойових дій, (3) дату припинення можливості бойових дій. Отже, визнання сільськогосподарських угідь та/або земельних ділянок імовірно небезпечними територіями здійснює ДСНС про що повідомляються органи місцевого самоврядування. В свою чергу, Балаклійська міська військова адміністрація в своєму листі від 13.01.2025 зазначає, що станом на 10.01.2025 інформація щодо обстеження зазначених відповідачем земельних ділянок на наявність на них вибухонебезпечних предметів, відсутня. Орендовані земельні ділянки могли бути визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами (з 01.10.2022), однак лише за умови звернення відповідача до Ізюмської районної військової адміністрації та/або до Балаклійської міської військової адміністрації з заявою про потенційне забруднення цих земельних ділянок вибухонебезпечними предметами та подальшого отримання відповідного рішення про це за 2022 та 2023 роки або за 2024 роки. Відповідачем не надано відповідні заяви подані ним до Ізюмської районної військової адміністрації та/або до Балаклійської міської військової адміністрації у зв`язку з потенційним забрудненням цих земельних ділянок вибухонебезпечними предметами, також не надано відповідних рішень військової адміністрації про це, зокрема, за 2022, 2023 та 2024 роки. Отже, Відповідачем не надано доказів, які б підтверджували забруднення орендованої земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та неможливість Відповідача користуватися цієї земельною ділянкою у зв`язку з цим. Перед проведенням посівної кампанії у 2023 році відповідач повинен був здійснити відповідні дії пов`язані з залученням відповідних операторів протимінної діяльності, які отримали сертифікат відповідності процесів з протимінної діяльності (ст. 28 Закону України "Про протимінну діяльність"), обстеженням цих земельних ділянок та за необхідності очищення їх від вибухонебезпечних предметів. Однак, Відповідачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували залучення ним операторів протимінної діяльності та подальшого проведення дій пов`язаних з обстеженням цих земельних ділянок та за необхідності очищення її від вибухонебезпечних предметів після деокупації територій, де знаходяться ці земельні ділянки. Твердження відповідача, що він залишився без доходу, спростовується, оскільки розмір суборендної плати за договором суборенди укладеним між відповідачем та ТОВ ДП "Степове" становить 2 347 986,55 грн. Проте, навіть, враховуючи отримання відповідачем суборендної плати, що дозволяє йому виконати свої зобов`язання зі сплати орендної плати, а також дійсне використання земельних ділянок за їх цільовим призначенням, відповідач все одно не сплачує орендну плату позивачу за 2022, 2023 та 2024 роки тобто три роки поспіль. Позивач вважає, що вищенаведене у своїй сукупності підтверджує недобросовісність відповідача, як орендаря, та дискредитує відповідача перед його орендодавцями та суб`єктами владних повноважень, як товариство, яке, як вбачається зі звіту старости Яковенківського старостинського округу від 15.04.2024, вважається або вважалося основним базовим господарством Яковенківського старостинського округу. В іншій частині пояснення представника є аналогічними раніше викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. 03.03.2025 через систему "Електронний суд" представник позивача подав додаткові пояснення, де посилаючись на ст. 292-1 Податкового кодексу України зазначив, що Відповідачем не надано будь-яких доказів забруднення орендованої ним земельної ділянки, інших земельних ділянок, що примикають до орендованої земельної ділянки, під`їзних шляхів до орендованої земельної ділянки вибухонебезпечними предметами. Відповідачем навіть не надавалися будь-які докази, які підтверджують хоча б намір у відповідний період провести дії пов`язані з обстеженням орендованої земельної ділянки та подальшого за необхідності її очищення від вибухонебезпечних предметів. Не прямі висновки Відповідача про те, що якщо орендована земельна ділянка знаходилася в тимчасовій окупації, не можуть апріорі або автоматично вважати орендовану земельну ділянку забрудненою вибухонебезпечними предметами. Вказав, що судовими рішеннями та договором суборенди також спростовуються твердження Відповідача, що він залишився без доходу, оскільки розмір суборендної плати за договором суборенди укладеним між Відповідачем та ТОВ ДП «Степове» становить 2 347 986,55 грн. Також ці судові рішення та вищезазначений договір суборенди викривають неправдиві та оманливі твердження Відповідача щодо не передачі спірної земельної ділянки в суборенду в 2023 році та її не використання. Проте, навіть, враховуючи отримання Відповідачем суборендної плати, що дозволяє йому виконати свої зобов`язання зі сплати орендної плати, а також дійсне використання спірної земельної ділянки за її цільовим призначенням, Відповідач все одно не сплачує орендну плату Позивачам за Договором оренди за 2022, 2023 та 2024 роки. Вважають, що вищенаведене у своїй сукупності підтверджує недобросовісність Відповідача, як орендодавця, та дискредитує Відповідача, як товариство, яке, як вбачається зі звіту старости Яковенківського старостинського округу від 15.04.2024, вважається основним базовим господарством Яковенківського старостинського округу. Позивачі, відповідно до вимог ЦПК, належним чином довели ті обставини на які вони посилаються, зокрема те, що Відповідачем у визначені строки не сплачено на користь Позивачів оренду плату за Договором оренди за 2022, 2023 та 2024 роки, а такі порушення Договору оренди як окремо, так і в сукупності є підставою для розірвання Договору оренди за рішенням суду. В іншій частині пояснення представника є аналогічними раніше викладеним у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях. Представник позивача адвокат Турка-Романюк А.С. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Представник відповідача адвокат Волторніст С.І. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, викладену у відзиві позицію щодо відмови у розірванні договору оренди земельної ділянки та зменшення розміру стягнення заборгованості підтримав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи згідно ч. 2 ст. 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 15.01.2016 приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Подольською О.О., [PERSON] належить частка земельної ділянки, площею 5,2753 га, кадастровий номер 6320288000:04:000:0323, розташованої на території Яковенківської сільської ради Балаклійського району Харківської області. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 15.01.2016 приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Подольською О.О., [PERSON] належить частка земельної ділянки, площею 5,2753 га, кадастровий номер 6320288000:04:000:0323, розташованої на території Яковенківської сільської ради Балаклійського району Харківської області. 01.02.2016 між позивачами [PERSON] , [PERSON] і ТОВ ІАК „БАЛІНВЕСТ" було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого відповідачу надано в строкове платне користування на 20 років земельну ділянку загальною площею 5,2753 га, у тому числі ріллі 5,2753 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Грошова нормативна оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації 4,796, 1,756 за 2016 рік становить 189126,90 грн. Договором обумовлено внесення орендної плати до 20 грудня того року, за який здійснюється орендна плата, у розмірі 5% від нормативної оцінки земельної ділянки, що становить кожному Орендодавцю по 4728,17 грн у грошовій формі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. Договором передбачено припинення його дії шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. 01.02.2016 здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 5,2753 га, кадастровий номер 6320288000:04:000:0323. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення (п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до положень статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, крім іншого свобода договору ; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно із ч. 1 ст. 373 ЦК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Як передбачено ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається (ст. 21 ЗУ "Про оренду землі"). Згідно зі ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки, наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Статтею 93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендарю для ведення підприємницької та іншої діяльності. Згідно із ч. 1 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і фізичною особою, юридичною особою (далі - землекористувач). Статтею 409 ЦК України визначені права та обов`язки власника земельної ділянки, наданої у користування для сільськогосподарських потреб. Отже власник земельної ділянки має право, зокрема, вимагати від землекористувача використання її за призначенням, встановленим у договорі , має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Землекористувач має право володіти та користуватися земельною ділянкою в повному обсязі відповідно до умов договору. Землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування земельною ділянкою, а також інші платежі, встановлені законом (ст. 410 ЦК України). Право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 412 ЦК України). Положеннями ст. 141 Земельного кодексу України передбачено припинення права користування землею у разі систематичної несплати земельного податку або орендної плати. Крім того, за змістом статей 525 та 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання, згідно зі ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з частинами 2, 3 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Частиною 3 ст. 762 ЦК України визначено, що договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. У відповідності до ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Статтею 24 Закону України "Про оренду землі" визначено право орендодавця, зокрема, вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди, своєчасного внесення орендної плати. За змістом положень ст. 32 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Таким чином, закон пов`язує можливість дострокового розірвання договору за рішенням суду у зв`язку з невиконанням сторонами обов`язків, передбачених укладеним між сторонами договором. Як було встановлено судом, позивачі передали в оренду ТОВ "ІАК "БАЛІНВЕСТ" земельну ділянку, площею 5,2753 га, у тому числі ріллі 5,2753 га, кадастровий номер 6320288000:04:000:0323, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Сторони не заперечують договірних відносин між ними. До того ж представник відповідача не заперечує факт несплати позивачу орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки. Мотивує це неможливістю використовувати земельну ділянку під час окупації с. Яковенкове, на території якого розташована земельні ділянки, з 28.02.2022 до 11.09.2022, а також неотриманням прибутку від користування земельними ділянками після деокупації, оскільки село і дотепер відноситься до територій можливих бойових дій, що істотно зменшує можливість відповідача використовувати земельні ділянки за цільовим призначенням: проводити посівну кампанію, збирати врожай. Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 № 309, с. Яковенкове Ізюмського району Харківської області у період з 28.02.2022 по 11.09.2023 було включено до територій України тимчасово окупованих РФ. Тому суд погоджується з доводами представника відповідача щодо неможливості використання ним земельних ділянок з 28.02.2022 до 11.09.2022 через окупацію с. Яковенкове Ізюмського району Харківської області, що у відповідності до ч. 6 ст. 762 ЦК України звільняє відповідача від сплати орендної плати за весь час, протягом якого земельні ділянки не могли бути використані через обставини, за які він не відповідає. Разом з цим, з 01.01.2022 до 28.02.2022 та з моменту деокупації с. Яковенкове Ізюмського району Харківської області, тобто з 11.09.2022 до дати звернення позивачів до суду із цим позовом відповідач користувався спірною земельною ділянкою. Суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача щодо неотримання прибутку від користування земельними ділянками, що є наслідком несплати орендної плати, оскільки неотримання орендарем доходу від використання майна, не звільняє його від обов`язку сплачувати орендну плату. Крім того, представником відповідача не було надано належних та допустимих доказів, що підтверджували б неотримання прибутку від користування спірною земельною ділянкою. Представником позивача надано детальний розрахунок заборгованості по орендній платі, яка за договором оренди земельної ділянки від 01.02.2016 становить за 2022 рік 11971,73 грн, за 2023 рік 10932,48 грн, за 2024 рік 12069,46 грн, а всього 34973,67 грн. Згідно з договором оренди земельної ділянки від 01.02.2016 грошова нормативна оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації 4,796, 1,756 становить 189126,90 грн, Орендна плата вноситься орендарем у розмірі 5% від грошової нормативної оцінки земельної ділянки і становить по 4728,17 грн кожному Орендодавцю. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься до 20 грудня того року, за який сплачується орендна плата. Отже при зміні нормативної грошової оцінки спірних земельних ділянок у зв`язку з її індексацією, змінюється також розмір орендної плати за договорами оренди, яка повинна бути сплачена до 20 грудня того року, за який сплачується орендна плата. Відтак при зміні нормативної грошової оцінки спірних земельних ділянок у зв`язку з її індексацією, змінюються права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, оскільки він визначений у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки земельної ділянки. За таких умов, у сторін за договором оренди відсутній обов`язок вносити зміни до договору оренди шляхом укладення додаткової угоди, оскільки обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки виникає у відповідача, як орендаря, з моменту початку застосування такої нормативної грошової оцінки. До такого висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі № 914/2848/22. Договором оренди передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік, у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; уточнення нормативної вартості земельної ділянки на коефіцієнтів індексації; в інших випадках, передбачених законом. Аналіз вказаних положень договору оренди в їх сукупності свідчить про те, що орендна плата за договором оренди може бути змінена, в тому числі збільшена, без укладення додаткових угод до договорів оренди. Зазначене відповідає положенням ч. 2 ст. 632 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Ураховуючи викладене, суд вважає доводи представника відповідача щодо здійснення позивачем одночасної індексації орендної плати та індексації нормативної грошової оцінки безпідставними, оскільки у договорі оренди нормативна грошова оцінка земельної ділянки зазначена із врахуванням коефіцієнтів індексації 4,796 та 1,756. Із наданого представником позивача розрахунку заборгованості зі сплати орендної плати вбачається, що повторно вказані вище коефіцієнти не застосовувалися. При цьому, суд враховує існування обставин, за які відповідач не відповідає, і через які не міг використовувати земельні ділянки у період з 28.02.2022 до 11.09.2022, згідно з ч. 6 ст. 762 ЦК України, отже вимоги позивача в частині стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за цей період задоволенню не підлягають. При цьому факт наявності заборгованості зі сплати орендної плати частково за 2022 рік, за 2023 та 2024 роки представник відповідача не заперечував у своєму відзиві на позовну заяву та запереченнях. Таким чином, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивачів підлягає заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди від 01.02.2016 за 2022 рік в сумі 5 543,07 грн по 2771,53 грн. кожному позивачу, виходячи із такого розрахунку: 189 126,90 грн. (нормативно грошова оцінка Земельної ділянки визначена в п.п. 2.3 розділу 2 «Об`єкт оренди» Договору оренди по 2016 р. включно) *1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2016 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2017 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2018 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2019 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2020 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2021 р.) * 5 % (ставка орендної плати за Договором оренди) = 9456,34 (грн) /2 = 2771,53 (грн). 9456,34 : 365 х 169 = 5543,07 (грн), де 9456,34 грн сума орендної плати за весь 2022 рік, 169 кількість днів у 2022 році, за які підлягає стягненню заборгованість зі сплати орендної плати (періоди з 01.01.2022 до 28.02.2022 та з 11.09.2022 до 31.12.2022). За 2023 рік підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 10401,98 грн по 5200,99 грн. кожному позивачу: 189 126,90 грн. (НГО Земельної ділянки визначена в п.п. 2.3 розділу 2 «Об`єкторенди» Договору оренди по 2016 р. включно) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2016 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2017 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2018 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2019 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2020 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2021 р.) * 1,1 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2022 р.) * 5 % (ставка орендної плати за Договором оренди) = 10401,98 (грн) /2 = 5200,99 (грн). За 2024 рік підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 10932,48 грн по 5466,24 грн. кожному позивачу: 189 126,90 грн. (НГО Земельної ділянки визначена в п.п. 2.3 розділу 2 «Об`єкт оренди» Договору оренди по 2016 р. включно) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2016 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2017 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2018 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2019 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2020 р.) * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2021 р.) * 1,1 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2022 р.) * 1,051 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2023 р.) * 5 % (ставка орендної плати за Договором оренди) =10932,48 (грн) /2 = 5466,24 (грн). У пункті "д" частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Такий висновок про застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18). У відповідності до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договорів оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17, а також у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17. За змістом наведених норм, істотним слід визнавати таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Отже, стороною, якою заявлено вимоги про розірвання договорів, повинно бути доведено наявність істотного порушення договорів та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, тобто існування цих двох умов у їх сукупності. Таким чином, в діях відповідача вбачається систематичне порушення договорів оренди земельних ділянок щодо сплати орендної плати, що є самостійною та достатньою підставою для розірвання таких договорів. Виходячи із визначення основної мети підприємницької діяльності отримання прибутку та визначення суті договору оренди, слідує, що смислом оренди є отримання орендарем у користування певного, відсутнього в його власності майна для використання цього майна в своїй підприємницькій діяльності з метою отримання прибутку, а для орендодавця отримання плати за надання такого майна в користування. Неотримання орендодавцем орендної плати протягом більше ніж двох років, безумовно, свідчить, що орендодавець значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору. Несплата відповідачем у 2022, 2023 та 2024 роках орендної плати позивачам за договором оренди земельної ділянки від 01.02.2016 є істотним порушенням умов договору, отже наявні юридичні підстави для розірвання спірного договору оренди. Доводи представника відповідача щодо відсутності систематичності несплати орендної плати у зв`язку з окупацією території, на якій знаходяться спірні земельні ділянки протягом певного періоду 2022 року суд вважає безпідставними, оскільки користування орендованим майном протягом лише частини певного періоду також є його використанням, що тягне за собою обов`язок зі сплати орендної плати. Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що діями відповідача, які полягали у несплаті позивачам орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки у передбачені договором оренди строки, було порушено цивільні права позивачів, що свідчить про наявність, передбаченого ст. 651 ЦК України, істотного порушення відповідачем договору оренди і як наслідок підстав для його розірвання. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] про розірвання договору оренди від 01.02.2016, підлягають задоволенню; позовні вимоги про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати підлягають частковому задоволенню: за 2022 рік в сумі 5543,07 гривень, за 2023 рік в сумі 10401,98 гривень, за 2024 рік 10932,48 грн, а всього 26877,53 гривень / 2 = 13438,76, тобто по 13438,76 грн. кожному позивачеві. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти Укра3їни", № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Як убачається з матеріалів справи, кожним позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено за дві позовні вимоги по 2422,40 грн судового збору, по 1 211,20 грн за кожну вимогу, одна з яких вимога немайнового характеру (а.с. 1, 2). Оскільки позовну вимогу майнового характеру про стягнення орендної плати задоволено частково, а позовну вимогу немайнового характеру задоволено повністю, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, стягненню з відповідача підлягає судовий збір у сумі по 2142,01 гривень ( 1211,20+930,81 = 2142,01). Стосовно витрат позивачів на професійну правничу допомогу у сумі 8 000 грн, суд зазначає таке. За приписами ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 21.09.2024 між АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ "УКРАЇНСЬКИЙ ДІМ ПРАВА" і [PERSON] укладено договір № 131/24 про надання правової допомоги, і угоду № 1 про встановлення гонорару від 21.09.2024, відповідно до яких вартість наданих послуг (складання позовної заяви, її подання до суду, участь у судових засіданнях та підготовка інших судових документів під час розгляді справи в суді першої інстанції) становить: 4 000 грн. З квитанції до платіжної інструкції про переказ готівки № 0202610094 від 03.10.2024, вбачається, що [PERSON] сплатила АО "УКРАЇНСЬКИЙ ДІМ ПРАВА" грошові кошти у сумі 4 000 гривень за надання правової допомоги за договором № 131/24 від 21.09.2024 і угодою № 1 про встановлення гонорару від 21.09.2024. 21.09.2024 між АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ "УКРАЇНСЬКИЙ ДІМ ПРАВА" і [PERSON] укладено договір № 132/24 про надання правової допомоги, і угоду № 1 про встановлення гонорару від 21.09.2024, відповідно до яких вартість наданих послуг (складання позовної заяви, її подання до суду, участь у судових засіданнях та підготовка інших судових документів під час розгляді справи в суді першої інстанції) становить: 4 000 грн. З квитанції до платіжної інструкції про переказ готівки № 0202610095 від 03.10.2024, вбачається, що [PERSON] сплатила АО "УКРАЇНСЬКИЙ ДІМ ПРАВА" грошові кошти у сумі 4 000 гривень за надання правової допомоги за договором № 132/24 від 21.09.2024 і угодою № 1 про встановлення гонорару від 21.09.2024. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Дослідивши матеріали справи та зміст поданих позивачем документів, суд вважає співмірним наданий адвокатом обсяг послуг з їх вартістю 8 000 грн, враховуючи фактичний вид правової допомоги, складність справи, затрачений час на надання таких послуг. Внаслідок часткового задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають витрати на правову допомогу в сумі 6148,05 гривень /2 = 3074,02 грн., тобто по 3074,02 грн. на кожного позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial