Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

05.04.2024 представник АТ «ТАСКОМБАНК» - Козак Т.О. звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить суд стягнути з відповідачки на користь АТ «ТАСКОМБАНК» кредитну заборгованість за заявою\~договором № 2205402331 від 14.05.2021, що станом на 06.03.2024 становить 119\~130,02грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що 14.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія» «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було підписано Кредитний договір №220540233. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі та на умовах встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит. Відповідно до умов договору, паспорт кредиту №5402331 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК» «Центр фінансових рішень» складають єдиний кредитний договір. Відповідно до умов паспорту кредиту та кредитного договору позичальнику надано грошові кошти в сумі 85\~308,63грн. на строк кредитування 60 місяців, річні проценти 0,01% від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,49% від уми кредиту. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі. 01.09.2021 права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» (надалі - позивач) на підставі договору про відступлення права вимоги №01/09/21. Відповідно до умов цього договору та витягу з Реєстру права вимоги до договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021р. Позивач є новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором №2205402331 від 14.05.2021р. з усіма наступними додатками та змінами. Умови вищевказаного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 06.03.2024р. складає 119\~130,02грн. У зв`язку з чим АТ «Таскомбанк» просить стягнути вказану суму заборгованості в судовому порядку. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова Свірідової В.В. від 08.04.2024 відкрито провадження в справі та призначено до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні (а.с.75). Відзив на позов від відповідача не надходив. 01 квтіня 2025 р. від відповідача [PERSON] поступила на адресу суду заява про розгляд справи у її відсутності за вх.номером 9534. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві зазначив, що не заперечує щодо розгляду справи у його відсутність. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія» «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було підписано Кредитний договір №220540233. Відповідно до п.1.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі та на умовах встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит. Згідно п. 1.3. кредитного договору позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повергнення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту №5402331, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до умов Паспорту кредиту та кредитного договору позичальнику надано грошові кошти в сумі 85\~308,63грн. на строк кредитування 60 місяців, річні проценти 0,01% від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,49% від уми кредиту. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі. Умови вищевказаного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 06.03.2024р. складає 119\~130,02грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Указаний договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.\~625\~ЦК України,\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)\~ст. 610 ЦК України. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054ЦКУкраїни за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Суд вважає, що кредитодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит, а остання користувалась кредитними коштами, проте неналежним чином виконувала зобов`язання за кредитним договором, допустила заборгованість. 01.09.2021року між\~АТ «ТАСКОМБАНК» (фактор) та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (клієнт) укладено\~договір факторингу №01/09/21 згідно з яким АТ «ТАСКОМБАНК» набув право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №220540233 від 14 травня 2018р. Як встановлено ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідач кредитом користувалася, проте порушила зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів, чим допустила заборгованість в розмірі 119\~130,02грн. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, в установлений строк (ст. 526 ЦК України). Відповідно до розрахунку станом на 06.03.2024 року [PERSON] допустила заборгованість в сумі 119\~130,02грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту (в т.ч. прострочена) в сумі 72\~304,93грн., заборгованості за річними процентами\~4,35 грн., заборгованості за щомісячними процентами ( в т.ч. прострочена) 46\~820,74 грн.(а.с.18). Правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідачкою не спростована в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. Розмір заборгованості за кредитним договором суд визнає обґрунтованим. Згідно ст.\~77\~ ЦПК\~України належними\~є докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи та підтверджуючих документів вбачається, що відповідач умов договору не виконала, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів. Суд визнає, що невиконанням умов кредитного договору №2205402331 від 14.05.2021р. порушені права нового кредитора у зобов`язанні, тому позивач має право грошової вимоги до позичальника в розмірі, переданому первісним кредитором. Вирішуючи питання судових витрат, які в цій справі складаються з судового збору, суд виходить з наступного. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Відповідно до наданого посвідчення № [NUMBER] \~ відповідач є інвалідом II групи,а тому звільняеться від сплати судового збору. Враховуючи вищевикладене, надавши правову оцінку доказам, суд дійшов висновку, що позов є підставним, вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, докази на які позивач посилається є належними та допустимими, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved