Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

В провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору про надання послуг та відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.03.2025 р. в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору про надання послуг та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, відмовлено. 17.03.2025 року представник відповідача [PERSON] адвокат Машошина А.О. звернулась з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правничу допомогу у цивільній справі № 209/1048/24 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору про надання послуг та відшкодування матеріальної і моральної шкоди через електронний суд. Дана заява зареєстрована 17.03.2025 року та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2025 року передана на розгляд судді Похвалітій С.М.. Сторони в судове засідання не з`явились, про час, день і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача [PERSON] адвоката Машошина А.О. надала суду заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правничу допомогу без її участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Представник позивача Юрочкін Ю.В. надав заперечення відповідно до якого просить відмовити у задоволенні заяви. Згідно до вимог\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 430 цього Кодексу. Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали заяви, судом встановлено наступне. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.03.2025 р. в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору про надання послуг та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи відповідач уклав договір з адвокатом Машошиною А.О. про надання правової допомоги адвокатом. Згідно положень п. 3 ч.1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3\~ст.270 ЦПК України). За правилом ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції. Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Заява представника відповідача про стягнення витрат на правову допомогу з додатками на її обґрунтування подана до суду в межах визначеного строку. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами першою-третьою статті 137\~ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При цьому, ч. 6\~ст. 137 ЦПК України\~покладає обов`язок доведення не співмірності витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що 14.03.2024 р. між адвокатом Машошиною А. О. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги адвокатом та додаткова угода №01 до Договору про надання юридичної допомоги адвокатом від 15.03.2024 року. До заяви\~про стягнення\~правничої допомоги\~надано,\~договірпро надання правової допомоги адвокатом та додаткова угода №01 до Договору про надання юридичної допомоги адвокатом від 15.03.2024 року, акт приймання-передачі № 1 від 12.03.2025 р. та підтвердження оплати за договором, а саме: квитанція до прибуткового касового ордеру № 1 на суму 2000,00 грн., квитанція до прибуткового касового ордеру № 2 на суму 2000,00 грн. платіжна інструкція № ПН 4683 на суму 7000,00 грн., платіжна інструкція № ПН 8013 на суму 1500,00 грн. платіжна інструкція № ПН1673 на суму 1500,00 грн. Суд приймає до уваги положення частини третьої\~статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Однак, суд вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є значно завищеним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21, провадження № 12-14гс22, зроблено висновок, про те, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Суд не може на власний розсуд зменшити судові витрати без клопотання іншої сторони. У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial