Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся адвокат Горохов К.К. в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та встановлення факту окремого проживання подружжя у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, посилаючись на те, що 14.01.2022 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про що зроблено актовий запис в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу №7. Після укладання шлюбу між позивачем та відповідачем шлюбні відносини не склалися, постійно відбувались сварки, конфлікти, засновані на взаємному непорозумінні один до одного, вони втратили віру у подальше сумісне життя та втратили один до одного почуття любові і як наслідок у вересні 2022 року фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. У зв`язку з чим, позивач змінила місце проживання з вересня 2022 року. Позивач та відповідач вже більше двох років не спілкуються та навіть не цікавляться життям один одного. Спору про поділ майна подружжя не має. Враховуючи викладене, просить шлюб розірвати та встановити факт окремого проживання з вересня 2022 рок до теперішнього часу, у зв`язку з припиненням шлюбних відносин. Ухвалою суду від 23.12.2024 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення її недоліків. 27.12.2024 до суду на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2025 року задоволено заяву представника позивача про виклик свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Горохов К.К. в судовому засіданні 25.03.2025 пояснив, що між позивачем та відповідачем шлюбні відносини не склалися, постійно відбувались сварки, майнового спору не має, позивач вважає шлюб помилковим. Просив встановити факт окремого проживання подружжя. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно приписів ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, тому вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив не подала, будь-яких заяв від неї не надходило, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Свідок [PERSON] сторони позивача, допитана в судовому засіданні пояснила, що з 1977 року проживає за адресою: [ADDRESS] і є сусідкою позивача. Повідомила суду, що [PERSON] проживав в квартирі [ADDRESS] постійно до 2023 року. З відповідачем вона спілкування не підтримувала, неодноразово бачила її в стані алкогольного сп`яніння. Разом позивач проживав зі своєю дружиною приблизно рік. Свідок [PERSON] сторони позивача, допитана в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю позивача, проживає за адресою: [ADDRESS] . Після початку воєнних дій відповідач почала регулярно вживати алкогольні напої, її син неодноразово скаржився на це. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені з лютого 2022 року. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 січня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зроблено відповідний актовий запис №7 від 14.01.2022 року та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Зареєстроване місце проживання чоловіка [PERSON] з 06.02.2003 [ADDRESS] (а.с.7). Зареєстроване місце проживання дружини [PERSON] з 14.09.2007 [ADDRESS] (а.с. 18). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Спору про поділ майна подружжя між сторонами немає. Як вбачається з наведених позивачем обставин, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо вимог про встановлення факту окремого проживання з вересня 2022 року, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинно бути зазначено зокрема: який факт заявник просить встановити та з якою метою; докази, що підтверджують цей факт. Вимога про зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту є обов`язковою, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки, так як встановлення юридичного факту має відбуватися лише з метою захисту чи визнання конкретного права заявника. Від мети встановлення юридичного факту також залежить коло заінтересованих осіб, які мають брати участь у справі. Звертаючись до суду з позовом про встановлення факту окремого проживання подружжя у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, позивач як на підстави позову зазначив, що з 14 січня 2022 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, а з вересня 2022 року вони проживають окремо один від одного, вважає що встановлення факту окремого проживання подружжя у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин з [PERSON] захистить його права, однак позивачем не зазначено мету встановлення такого факту. Позивач у позовній заяві посилається лише на той факт, що відповідач з вересня 2022 року проживає за невідомою йому адресою. З урахуванням вищенаведених обставин, суд вважає, що позивач не довів необхідності судового захисту своїх прав чи законних інтересів та подав безпідставний позов в частині встановлення факту окремого проживання подружжя у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, а тому у задоволенні такого позову належить відмовити. Питання щодо ефективності заявленого позивачем способу захисту судом не досліджується, оскільки позивач не довів того, що його права або законні інтереси взагалі потребують судового захисту. Суд зазначає, що сам по собі факт тимчасового окремого проживання за різними адресами [PERSON] та [PERSON] , які перебували в зареєстрованому шлюбі, їхні розлади в сім`ї, сварки в родині, не припиняють їхніх взаємних прав та обов`язків як подружжя, передбачених законодавством. Позивач за період з вересня 2022 року до грудня 2024 року не звертався до суду із заявою про встановлення режиму окремого проживання або із позовом про розірвання шлюбу. Водночас позивач не навів перепон, які б перешкоджали йому звернутись із відповідними заявами. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 статті 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. Враховуючи, що позивачем не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження факту конкретного періоду окремого проживання подружжя у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, за відсутності належного обґрунтування факту порушення права позивача та мети встановлення такого факту, незалежно встановлених інших обставин справи, відсутні підстави для задоволення позову в частині встановлення юридичного факту. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: partial