Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 18 липня 2009 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом зі нею і перебувають на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання їх дітей відповідач їй не надає. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, позивач змушена звертатися до суду, просить задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу, так як, є офіційно працевлаштованим та працює у відокремленому структурному підрозділі «Верхівцевська дистанція електропостачання» -Державного Підприємства «Придніпровська залізниця» на посаді електромеханіка РК КХ та має щомісячний дохід у розмірі 22 000,00 грн. 10.03.2025 відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що\~ [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , у яких батьками дітей зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Діти проживають разом з матір`ю, позивачем по справі, що підтверджено Витягами з реєстру територіальної громади. Відповідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Відповідно до п. 17 ч. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Утримання дитини є рівним обов`язком як матері, так і батька. Враховуючи, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, при цьому відповідач позов визнав, суд вважає, що відповідач, як батько може сплачувати аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини, як вимагає позивач. Судом встановлено, що відповідач офіційно працює, інших осіб на утриманні не має. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст.ст. 182 - 183 СК України розмір аліментів на утримання дітей повинний складати 1/3 частину з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду 05.03.2025, тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність заявлених позовних вимог, тому вони підлягають задоволенню. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір, пов`язаний з розглядом справи, покладається на відповідача. У зв`язку з тим, що позивач\~на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, то судовий збір у сумі\~1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так як відповідачем визнані позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп.

Outcome: approved