Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

В січні 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» подав до суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за Договором про надання кредиту № 497837-КС-001 від 13.05.2024 у розмірі 89\~706,82 гривень та сплачений судовий збір. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 травня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 497837-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позивач надав позичальнику грошові кошти в сумі 25 000 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплати проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Однак, всупереч вимог законодавства та умов кредитного договору, свої зобов`язання за кредитним договором [PERSON] не виконала, у зв`язку з чим станом на 14.01.2025 утворилась заборгованість у розмірі 89\~706,82 гривень, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 25 000 гривень, суми прострочених платежів по процентах 61\~456,82 гривень, суми прострочених платежів за комісією 3\~250 гривень. Відтак, ТОВ «Бізнес Позика» просить стягнути з відповідачки вказану суму. В березні 2025 року від представника відповідачки адвоката Сікорської І. С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «Бізнес Позика» до [PERSON] . Зазначила, що укладення договору позики між сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором у даному випадку не підтверджується. Позивач належних та допустимих доказів, у яких було б зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів надано не було. Позивач стверджує, що 13.05.2024 відповідачка прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 497837-КС-0001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Як стверджує позивач, він направив Відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону, який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті та який боржником було введено/відправлено. Анкета клієнта, яка являє собою таблицю із зазначеними в ній даними не містить підпису Відповідача, зокрема й електронним цифровим підписом. Будь-які належні та достовірні докази, які свідчать про те, що вказана анкета заповнена саме відповідачем, в матеріалах справи відсутні. Крім того, в матеріалах справи відсутній договір підписаний одноразовим ідентифікатором, наявна лише роздруківка договору не підписана у жодний спосіб відповідачем. Отже, договір не укладено сторонами. Також у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, на підтвердження перерахування на рахунок [PERSON] грошових коштів за договором № 49783-КС-0001. Крім того, договір про надання фінансового кредиту у тому числі інформація щодо умов кредитування, паспорт споживчого кредиту не містять реквізитів платіжної банківської картки відповідача, на яку у відповідності до умов кредитних договорів мали бути перераховані кредитні кошти. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі кредитних коштів та наявності заборгованості у заявленому розмірі. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Оскільки заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами не є співрозмірною сумі кредиту, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, тому розмір процентів підлягає зменшенню. У договорі № 497837-КС-001 про надання кредиту від 13.05.2024 року та в паспорті споживчого кредиту не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування кредитної заборгованості (списання, зарахування кредитної заборгованості, розрахунково-касові операції, надання консультативних та інформаційних послуг), за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх із споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення такого договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію в розмірі 3250,00 грн є нікчемним, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, підстави для стягнення комісії відсутні. У березні 2025 року від позивача ТОВ «Бізнес Позика» надійшла відповідь на відзив, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Звертають увагу суду, що до позовної заяви була подана візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору, які детально відображені всі дії ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачки щодо укладення кредитного договору в електронній формі. Кредитний договір укладений боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та позичальником не був би укладений. Кредитний договір не підписувався Відповідачем з накладенням кваліфікованого електронного підпису Відповідача і не мав бути підписаним таким чином, оскільки як вже зазначалося вище, Кредитний договір між: Позивачем та Відповідачем був укладений шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до вищевикладеного, примірники електронного Кредитного договору, акцепту та оферти на його укладення, надані Позивачем до суду, є їх оригіналами, й будь-які інші варіанти вищезазначених документів у Позивача відсутні та не можуть бути надані до суду. При цьому, оригінали вищезазначених документів були збережені в первісному та незмінному вигляді. ТОВ Бізпозика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 25\~000 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котру позичальником вказано при заповненні при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Крім того, у відзиві на позовну заяву сторона відповідача не заперечувала факт здійснення відповідачем платежу за кредитним договором. На виконання умов договору [PERSON] здійснила часткову оплату за договором на загальну суму 500 гривень. Щодо стягнення процентів за кредитним договором, порядку їх нарахування та розміру, позивач зазначив, що національне законодавство не наділяє суд правом зменшення суми процентів за користування кредитом, які позичальник зобов`язаний сплатити відповідно до умов кредитного договору та норм ЦК України. Посилання позичальника на загальний принцип розумності та добросовісності не є правовою підставою для зменшення суми процентів за користування кредитом. Крім того, позивач не нараховував та не просить стягнути з відповідачки неустойку (пеню чи штрафи). Також щодо встановлення комісії за надання кредиту, то п. 2.5 Кредитного договору передбачено сплату комісії. Відповідачка, уклавши договір, погодилась сплатити комісію за надання кредиту. Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитному договорі відповідає принципу свободи договору. Таким чином, з огляду на наведені обставини позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник ТОВ «Бізнес Позика» в судове засідання не з`явився, у позовній заяві та відповіді на відзив просить розгляд справи провести без його участі. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, у відзиві просили розгляд справи проводити без участі сторони відповідача. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 13 травня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачкою [PERSON] укладено договір № 497837-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», і Правилами про надання грошових коштів у кредит. Згідно з п. 2.1 договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 25 000 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Загальний розмір кредиту становить 25 000 грн.; строк, на який надається кредит, становить 24 тижні; стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1,500000000 %, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15123690 %, фіксована; комісія за надання кредиту становить 3 750 грн.; строк дії договору: до 28.10.2024; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 74\~115,57 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 19\~692,43 % (п.п. 2.3 - 2.10 Договору). За умовами п. 3.2 договору, протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору в порядку описаному в договорі. Відповідно до п.п. 3.2.1, 3.2.2 договору, у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3 та додатку № 1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. договору. Сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3 та додатку № 1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3 та додатку № 1 до договору, та до закінчення терміну дії Договору. У п. 3.2.3 договору сторони погодили графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка. У випадку неповернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів. Сторони погодили, що кредитодавець за аналогією з порядком, визначеним в абз. 2 п. 1 ст.\~16\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в Особистому кабінеті позичальника (п. 3.2.4 Договору). Відповідно до п. 3.2.5 договору, скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за стандартною процентною ставкою на умовах викладених в цьому договорі не є зміною істотних умов договору. Сторони несуть відповідальність за порушення умов договору відповідно до Цивільного кодексу України, Закону України «Про споживче кредитування», інших нормативно-правових актів законодавства України та цього договору (п. 6.1 Договору). Також 13.05.2024 [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-1237 підписала паспорт споживчого кредиту, згідно з умовами якого сума кредиту становить 25\~000 грн, строк кредитування 169 днів (24 тижні). Згідно з анкетою клієнта [PERSON] , остання при зверненні до позивача з метою надання кредиту вказала номер банківської картки для перерахування коштів № [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 497837-КС-001 про надання кредиту, позичальник [PERSON] на виконання договору здійснила часткову оплату на загальну суму 500 грн. Як вбачається з довідки про стан заборгованості за Договором № 497837-КС-001 від 13.05.2024, станом на 15.01.2025 року загальна заборгованість відповідачки [PERSON] перед позивачем становить 89\~706,82 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 25\~000 грн., заборгованості по відсотках 61\~456,82 грн., заборгованості по комісії 3\~250 грн. Відповідно до ч. 2 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст.\~1056-1\~ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Укладення між сторонами кредитного договору та виконання позивачем його умов, зокрема, надання відповідачці та отримання нею кредиту у сумі 25 000 гривень підтверджується наявними у справі доказами. Оскільки відповідачка не виконала належним чином умови договору, після 13.05.2024 року не вносила у передбачені договором строки необхідні суми коштів для погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 14.01.2025 виникла сума заборгованості в розмірі 89\~706,82 гривень. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам укладеного між сторонами договору, в тому числі і щодо розміру процентної ставки, та враховує внесені відповідачкою платежі. Щодо посилання представника відповідачки на те, що встановлений у договорі розмір відсотків за використання кредитних коштів є неспівмірно великим, не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, суд зазначає, що кредитний договір містить інформацію як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, розмір процентної ставки (стандартної та зниженої, умови їх застосування), строк кредитування (до 28.10.2024 року), порядок розрахунків, та всі інші істотні умови, передбачені законодавством України. Відповідачка була ознайомлена зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується її підписом в договорі. Відповідно до статті 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Умови укладеного між сторонами кредитного договору не є нікчемними в силу положень ч.2 ст. 215 ЦК України. Таким чином, відсутні підстави для несплати чи зменшення суми нарахованих позивачем відсотків за користування кредитними коштами. Що стосується комісії, судом встановлено наступне. Пунктом 2.5 кредитного договору № 497837-КС-001 від 13.05.2024 визначено обов`язок позичальника сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в розмірі 3\~750 грн. Під час внесення відповідачкою коштів (платежів) на погашення кредитного боргу позивачем була списана сума комісії 500 грн. Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта плати за придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання фінансових послуг. Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 у справі № 176/585/17 зазначив, що виходячи зі змісту вищевказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку (іншої фінансової установи), який отримав на те ліцензію, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, то така операція, як моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку (фінансової установи) та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором. Таким чином, сплата позичальником на користь банку комісії у вигляді винагороди за надання кредиту та/або за зміну умов договору є нікчемною, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи - споживача, як слабшої сторони договору, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах. Банк чи інша фінансова установа, не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє кредитодавець або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк чи інша фінансова установа, яка надає кредит неповноважні стягувати з позичальника плату (комісію) за його надання та управління кредитом, адже такі дії не становлять окрему фінансову послугу, яку б замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п.29 постанови Верховного Суду у справі № 363/1834/17). До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 686/1696/15-ц від 09.12.2020, № 622/1148/13-ц від 09.12.2020, № 236/2227/17-ц від 09.12.2020, № 724/1391/16-ц від 25.11.2020, № 483/2022/17-ц від 11.11.2020 та інших. Відповідні висновки Верховного Суду стосуються усіх суб`єктів фінансових послуг з надання кредиту (позики). З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивач неправомірно визначив в кредитному договорі сплату позичальником комісії за надання кредиту в розмірі 3\~750 грн. А тому із загальної суми платежів, які здійснила відповідачка, позивач неправомірно зарахував 500 грн. на погашення комісії замість того, щоб ці кошти були спрямовані на погашення кредиту та відсотків. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 86\~456,82 грн., з яких: 25 000 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту; 61\~456,82 гривень сума прострочених платежів по процентах. Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом задоволено частково, що становить 96,38 % (86\~456,82 х 100 : 89\~706,82), а тому з відповідачки підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 2\~334,71 гривень (2\~422,40 х 96,38 : 100).

Outcome: partial