Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання грошових коштів у позику №3774260424 від 22.04.2024 року в розмірі 70\~532,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.04.2024 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання грошових коштів у позику №3774260424, за умовами якого відповідач отримала кредит в загальному розмірі 11\~000,00 грн, строком на 360 днів, тобто з 22.04.2024 року до 17.04.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,2% в день. Відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 24.12.2024 року виникла заборгованість в загальному розмірі 70\~532,00 грн, яка складається з: 11\~000,00 грн заборгованість за кредитом; 59\~532,00 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. 30.01.2025 року відповідач подала відзив на позовну заяву, у якому заперечувала проти позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що надана позивачем роздруківка не може бути підтвердженням укладення кредитного договору. В матеріалах справи відсутні: оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа, яка, нібито, уклала кредитний договір, ідентифікацію, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи, яка, нібито, проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник при укладанні договору. Позивачем не надано доказів, які б свідчили про отримання відповідачем коштів, зокрема, не надано первинних документів бухгалтерського обліку про перерахування коштів. На думку відповідача, лист ТОВ «ФК Контрактний Дім» від 22.04.2024 року не може бути належним доказом, оскільки зазначений лист не відповідає вимогам закону до первинних бухгалтерських документів, та й взагалі, діючим законодавством не передбачено такого виду бухгалтерського документу, як «лист». 07.02.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач зазначає, що електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції відповідно до ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію». Укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт. Ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет, в порядку передбаченим договором та/або ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі, шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого на номер мобільного телефону позичальника, вказаний при вході протягом періоду обслуговування через месенджери. Позичальник ознайомлюється з інформацією, наведеною в Паспорті Кредиту, який надано позичальнику у вигляді електронного документа, підписаного створенням кваліфікаційного електронного підпису директора Товариства, на підтвердження ознайомлення з Паспортом кредиту позичальник вводить одноразовий ідентифікатор направлений Товариством у спеціальному полі під офертою в особистому кабінеті. Так відповідачу був відправлений лист на електронну пошту задля підписання Договору та Паспорту кредиту, де зазначено: «Унікальний одноразовий ідентифікатор для «Паспорта кредиту» - g5xlzkgbg та унікальний одноразовий ідентифікатор для «Кредитного договору» - 55am1pndg». Враховуючи вище викладене просить задовольнити позов. 07 квітня 2025 року, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, учасники справи не з`явилися. Представником позивача разом з позовною заявою подано заяву, в якій він просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу у його відсутність. Відповідач причини неявки не повідомила. Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд доходить таких висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно\~до акта\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання,\~зокрема:\~електронного підпису\~відповідно до\~вимог законів\~України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Судом встановлено, що 22.04.2024 року відповідач ознайомилась з умовами кредитування позивача, що викладені у паспорті споживчого кредиту, який відповідач підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором g5xlzkgbg (а. с. 28 34). 22.04.2024 року між сторонами укладено договір про надання грошових коштів у позику №3774260424, за умовами якого відповідач отримала кредит в загальному розмірі 11\~000,00 грн, строком на 360 днів, тобто з 22.04.2024 року до 17.04.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,2% в день, який також містить додаток №1 (графік платежів). Зазначений договір з додатком підписані сторонами, в тому числі відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 55am1pndg (а. с. 14 26). Отже, кредитний договір за формою, змістом та способом укладення відповідає вищезазначеним вимогам чинного законодавства України, а відтак є укладеним та обов`язковим до виконання сторонами. Позивачем надано відповідачу кредит у розмірі 11\~000,00 грн шляхом безготівкового перерахування 22.04.2024 року грошових коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] (повний №5354321068171082), що підтверджується відповідною квитанцією (ІД операції: 1397816983) та інформацією, наданою АТ «Укрсиббанк» (а. с. 27, 97). Зокрема, з інформації банку вбачається, що банківська картка № [NUMBER] емітована та видана на імя відповідача та 22.04.2024 року на зазначену картку зараховано кошти в сумі 11\~000,00 грн (транзакція 1397816983). Зазначене свідчить про отримання відповідачем кредиту в загальному розмірі 11\~000,00 грн. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала, у зв`язку з чим станом на 24.12.2024 року виникла заборгованість в загальному розмірі 70\~532,00 грн, яка складається з: 11\~000,00 грн заборгованість за кредитом; 59\~532,00 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом Розрахунок заборгованості здійснено наступним чином: - сума кредиту 11\~000,00 грн. - відсотки за користування кредитом 2,2% в день, тобто 242,00 грн. в день (11\~000,00 грн. х 2,2%/100%). - нараховані відсотки за користування кредитом за період з 22.04.2024 року до 24.12.2024 року включно 59532,00 грн. (242,00 грн. х 246 днів). Зазначений розрахунок відповідає умовам договору та є математично правильним. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи те, що відповідач не виконала передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн.

Outcome: approved