Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] у якому просила визнати право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказувала, що з 30.07.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] від якого має двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після одруження [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] вселилися в квартиру [ADDRESS] , частку в якій останній успадкував після смерті свого батька [PERSON] . Іншу частку, а саме 9/64 частини вказаної квартири у порядку спадкування набула дружина померлого [PERSON] . За твердженням [PERSON] , проживаючи з чоловіком у спірній квартирі разом зробили ремонт, придбали побутову техніку, меблі, діти після народження були зареєстровані у вказаному помешканні, при цьому [PERSON] у спірній квартирі не проживала. 19.11.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, при цьому [PERSON] по цей час залишилась проживати разом з дітьми у квартирі [ADDRESS] і вважає про наявність у неї права на реєстрацію за вказаною адресою. Приблизно у вересні 2023 року колишній чоловік [PERSON] та батько дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був призваний на військову службу, а 02.01.2024 року його рідними отримано сповіщення №382 про те, що [PERSON] зник безвісти 27.12.2023 року в бою за Україну, її свободу та незалежність. Ще до мобілізації, а саме 22.09.2023 року [PERSON] оформив нотаріальну довіреність на позивача і зазначив, що вона може розпоряджатись спірною квартирою на власний розсуд, а також зареєструвати своє місце проживання у спірному помешканні. За твердженням позивача 15.03.2024 року вона звернулась до ЦНАП Оболонського району м. Києва із заявою про реєстрацію місця проживання в квартирі [ADDRESS] , однак отримала відмову з огляду на те, що [PERSON] не надала своєї згоди на реєстрацію [PERSON] у вказаній квартирі. Оскільки на сьогоднішній день позивач проживає разом з дітьми в квартирі [ADDRESS] , однак не має можливості за відсутності згоди співвласника [PERSON] зареєструватися у спірному помешканні, просила про задоволення позовних вимог. Позивач та її представник підтримали позов з підстав зазначених у позовній заяві, при цьому підтвердили у судовому засіданні, що Рішення начальника відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонського району в м. Києві державної адміністрації від 15.03.2024 року про залишення заяви [PERSON] без руху для усунення недоліків та подання додаткових документів розцінили, як відмову у реєстрації місця проживання. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлялась про час та місце розгляду справи, причин неявки до суду не повідомила. Позивач та представник позивача не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача, яка повідомлена про судове засідання та в черговий раз не з`явилася до суду. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши докази у справі, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 30.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. Від вказаного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] отримав у спадщину за законом право на 9/16 та за заповітом на 27/64 часток квартири [ADDRESS] , що також підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. При цьому, решту 9/64 частин квартири [ADDRESS] успадкувала [PERSON] , як непрацездатна дружина померлого [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що зареєстрованими у квартирі [ADDRESS] є [PERSON] з 01.12.2000 року його донька [PERSON] з 30.01.2024 року та син [PERSON] з 30.01.2024 року, а позивач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . Згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19.11.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. При цьому, судом встановлено та підтверджено позивачем в судовому засіданні, що вона разом з дітьми проживала та проживає у квартирі [ADDRESS] . Крім того, за Договором «Про виховання та утримання дітей» від 07.07.2021 року укладеним між [PERSON] та [PERSON] останній не заперечував та надав згоду на спільне проживання матері дітей [PERSON] у квартирі [ADDRESS] разом з дітьми доки реєстрація батька та дітей спільна. Факт вільного користування квартирою [ADDRESS] для позивача підтверджується нотаріально посвідченою 22.09.2023 року довіреністю від імені [PERSON] за якою останній наділяє колишню дружину широким колом повноважень, у тому числі й щодо реєстрації місця проживання у вказаному помешканні. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. За ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цією ж статтею визначено загальний перелік способів захисту цивільних прав. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація особи за місцем проживання це лише внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. А отже, реєстрація особи за певною адресою сама по собі не є підтвердженням її права на користування житлом, оскільки таке право виникає та може бути підтверджене на інших підставах, таких як право власності, сімейні відносини, оренда та ін. Стаття 4 ЦПК України дає право на звернення до суду в порядку встановленому цим Кодексом за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивач в позові просить визнати за нею право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] , при цьому не зазначає, як саме і яким чином її право користування вказаним житловим приміщенням порушено, не визнається або оспорюється. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зверталася 15.03.2024 року до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонського району в м. Києві державної адміністрації з заявою про реєстрацію свого місця проживання в квартирі [ADDRESS] , яку залишили без руху із пропозицією усунути недоліки, а саме подати у повному обсязі визначені документи до управління надання адміністративних послуг Оболонського району м. Києва. Таким чином, [PERSON] 15.03.2024 року не відмовлено компетентним органом у реєстрації її місця проживання за бажаною адресою, а залишено заяву без руху та роз`яснено про необхідність подання встановленого переліку документів для позитивного вирішення даного питання. На думку суду, за таких обставин, ініціюючи даний позов [PERSON] фактично намагається вирішити питання своєї реєстрації місця проживання в обхід встановленої процедури та за відсутності визначеного переліку документів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на підтвердження тих обставин, про які вказує у позовній заяві, а відповідач на спростування вказаних обставин і, на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову. Ініціюючи позов [PERSON] не надала суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження звернення до [PERSON] із заявами (пропозиціями) про отримання дозволу на реєстрацію в квартирі [ADDRESS] та відмови співвласника помешкання у наданні згоди на таку реєстрацію. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. На позивача законодавцем покладений обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Оскільки [PERSON] безперешкодно проживає у квартирі [ADDRESS] і не надала належних та допустимих доказів на підтвердження чинення перешкод зі сторони [PERSON] у користуванні вказаним помешканням та безпідставної відмови у наданні згоди на реєстрацію у ньому, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed