Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» 09.10.2024 звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09.02.2018 [PERSON] уклав з АТ «Альфа-Банк» (яке 18.08.2022 змінило назву на АТ «Сенс Банк») угоду №CCNG-630856621,\~відповідно до\~умов якоїбанк зобов`язався надати [PERSON] кредит в сумі 200 000 грн, а [PERSON] зобов`язався повернути використану суму в строк до 09.02.2021 та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 26%. Банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши [PERSON] кредитні кошти, однак позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені договором. Крім того, 13.09.2019 [PERSON] уклав з АТ «Альфа-Банк» (яке 18.08.2022 змінило назву на АТ «Сенс Банк») ще одну угоду за №500821601,\~відповідно до\~умов якоїбанк зобов`язався надати [PERSON] кредит в сумі 15 813 грн 50 коп, а [PERSON] зобов`язався повернути використану суму в строк до 13.09.2021 та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 23%. Банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши [PERSON] кредитні кошти, однак позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені договором. Надалі, 17.05.2021 між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» укладено договір №2, за умовами якого АТ «Альфа Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за кредитними договорами №CCNG-630856621 від 09.02.2018 та №500821601 від 13.09.2019. В той же час, між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» 18.05.2021 укладено договір №18-05/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за кредитними договорами №CCNG-630856621 від 09.02.2018 та №500821601 від 13.09.2019. Надалі, між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» 10.01.2023 укладено договір №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за кредитними договорами №CCNG-630856621 від 09.02.2018 та №500821601 від 13.09.2019. Оскільки [PERSON] продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, тому позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаними кредитними договорами в сумі 52\~331 грн 31 коп, з яких заборгованість за тілом кредиту 40\~595 грн 73 коп, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 4\~163 грн 30 коп, заборгованість за пенею та/або штрафами 7\~572 грн 28 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи без її участі, у прохальній частині позовної заяви проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, 31.03.2025 через канцелярію суду особисто подав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи, призначений на 07.04.2025, у зв`язку з перебуванням за межами області. Вирішуючи клопотання відповідача про відкладення цього судового засідання, суд виходить з наступного. Згідно з п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у зв`язку з першою неявкою в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Подаючи заяву про відкладення цього судового засідання, суд враховує, що така заява подана відповідачем втретє поспіль. Так, будучи повідомленим про судове засідання, яке призначене на 14.01.2025, відповідач вперше у таке не з`явився, подавши письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з наданням часу для ознайомлення з матеріалами справи, яке судом було задоволено. Надалі, будучи повідомленим про наступне судове засідання, яке призначене на 25.02.2025, відповідач вдруге у таке не з`явився, подавши письмове клопотання про відкладення розгляду справи для можливості звернення за отриманням правової допомоги, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 07.04.2024. Разом з цим, будучи повідомленим про це судове засідання, призначене на 07.04.2025, відповідач втретє у таке не з`явився, подавши письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням за межами області. При цьому відповідач, надавши відповідну заяву, жодних доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки та перебування за межами області, до заяви не долучив, у зв`язку з чим суд визнає причини неявки відповідача неповажними. В свою чергу, відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд зауважує, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. У постанові КЦС ВС від 10.01.2024 у справі №760/8817/21 вказано, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про це судове засідання, підстави для відкладення розгляду справи, які визначені ч.2 ст.223 ЦПК України, відсутні, тому суд, на підставі п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності відповідача. В свою чергу, згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до\~ч.1\~ст.280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов:\~1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання;\~2)\~відповідач не\~з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин;\~3)\~відповідач не\~подав відзив;\~4)\~позивач не\~заперечує проти\~такого вирішення\~справи. Таким чином,\~оскільки відповідач,\~будучи належним\~чином повідомленим\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання,\~до суду\~не з`явився без поважних причин, у встановлений судом строк відзив на позов не подав, представник позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи, тому розгляд справи проводиться заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Що стосується кредитного договору №CCNG-630856621 від 09.02.2018. Судом встановлено, що 09.02.2018 [PERSON] власноручно підписав оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно з якою позичальник запропонував ПАТ «Альфа-Банк» (яке 18.08.2022 змінило назву на АТ «Сенс Банк») укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», укладеного між ним та банком. Тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, найменування продукту «Максимум готівка», мета кредиту для особистих потреб. [PERSON] у вказаній оферті запропонував банку відкрити йому поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні з випуском міжнародної платіжної карти MC DEBIT WORLD строком дії 3 роки з моменту випуску картки. Ліміт кредитної лінії запропонував встановити у розмірі 200\~000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 26% річних, тип процентної ставки - фіксований. Оферта позичальника прийнята банком, що підтверджується Акцептом Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб від 09.02.2018. На виконання цього договору, на ім`я [PERSON] 09.02.2018 відкрито рахунок за № [NUMBER] . Також [PERSON] 09.02.2018 був підписаний паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію щодо строку кредитування, суму кредитного ліміту, мету отримання кредиту, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку та розміру платежу. Таким чином, між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 09.02.2018 укладено кредитний договір №CCNG-630856621 на умовах, передбачених в Оферті. Встановлення кредитного ліміту та користування кредитними коштами [PERSON] позивач підтвердив виписками по особовому рахунку. Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» 12.08.2022 затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на AT «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Відповідно до наданого суду розрахунку, станом на 17.02.2021 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №CCNG-630856621 від 09.02.2018, з урахуванням часткового погашення кредиту, становить 31\~857 грн 68 коп. Що стосується кредитного договору №500821601 від 13.09.2019. Судом встановлено, що 13.09.2019 [PERSON] власноручно підписав оферту на укладання угоди про надання кредиту №500821601, згідно з якою позичальник запропонував АТ «Альфа-Банк» (яке 18.08.2022 змінило назву на АТ «Сенс Банк») укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб, укладеного між ним та банком, та надати йому «Кредит готівкою» в розмірі 15 813 грн 50 коп на строк до 16.09.2021 зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 23,00% річних, тип процентної ставки - фіксований. Оферта позичальника прийнята банком, що підтверджується Акцептом Публічної пропозиції на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб від 13.09.2019. Також [PERSON] 13.09.2019 були підписані паспорт споживчого кредиту та графік платежів, які містять інформацію щодо строку кредитування, суми кредиту, мету отримання кредиту, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку та розміру платежу. Таким чином, між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 13.09.2019 укладено кредитний договір №500821601 на умовах, передбачених в Оферті. Надання кредиту та користування кредитними коштами [PERSON] позивач підтвердив меморіальним ордером №2947856 від 16.09.2019 та виписками по особовому рахунку. Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» 12.08.2022 затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на AT «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Відповідно до наданого суду розрахунку, станом на 17.02.2021 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №500821601 від 13.09.2019, з урахуванням часткового погашення кредиту, становить 16\~140 грн 61 коп. Щодо передачі права вимоги за кредитними договорами. Між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» 17.05.2021 укладено договір факторингу №2, за умовами якого АТ «Альфа-Банк» за плату відступило ТОВ «ФК «Флексіс» своє право грошової вимоги до боржників за рядом договорів, в тому числі право вимоги до [PERSON] за кредитними договорами №CCNG-630856621 від 09.02.2018 та №500821601 від 13.09.2019. Факт укладення вказаного договору факторингу та перехід права вимоги за ним до ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» підтверджується платіжним дорученням №253 від 17.05.2021 та скріпленим печатками та підписами сторін Реєстром боржників до договору факторингу №2 від 17.05.2021. З вказаних документів вбачається, що до ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №CCNG-630856621 від 09.02.2018 на суму 31\~857\~грн 68\~коп та\~за кредитним\~договором №500821601 від 13.09.2019 на суму 16\~140 грн 61 коп. Надалі, 18.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу №18-05/21, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» за плату відступило ТОВ «Вердикт капітал» своє право грошової вимоги до боржників за рядом договорів, в тому числі право вимоги до [PERSON] за кредитними договорами №CCNG-630856621 від 09.02.2018 та №500821601 від 13.09.2019. Факт укладення вказаного договору факторингу та перехід права вимоги за ним до ТОВ «Вердикт капітал» підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями, а також скріпленим печатками та підписами сторін Реєстром боржників до Договору факторингу №18-05/21 від 18.05.2021 та Актом його приймання-передачі. З вказаних документів вбачається, що до ТОВ «Вердикт капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №CCNG-630856621 від 09.02.2018 на суму 31\~857\~грн 68\~коп та\~за кредитним\~договором №500821601 від 13.09.2019 на суму 16\~140 грн 61 коп. Надалі, між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» 10.01.2023 укладено договір факторингу №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт капітал» за плату відступило ТОВ «Коллект Центр» своє право грошової вимоги до боржників за рядом договорів, в тому числі право вимоги до [PERSON] за кредитними договорами №CCNG-630856621 від 09.02.2018 та №500821601 від 13.09.2019. Згідно з розрахунками заборгованості ТОВ «Вердикт капітал», Реєстром боржників, який є додатком №3 до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023, та Актом його приймання-передачі, ТОВ «Коллект Центр» отримало від ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги до боржника [PERSON] : - за кредитним договором №CCNG-630856621 від 09.02.2018 на суму 34\~342 грн 57 коп, з яких: 27\~629 грн 82 коп - заборгованість за тілом кредиту, 4\~227 грн 86 коп - пеня, 2 484 грн 89 коп відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно зі ст.625 ЦК України (640 грн 40 коп - 3% річних, 1\~844 грн 49 коп інфляційні втрати); - за кредитним договором №500821601 від 13.09.2019 на суму 17 988 грн 74 коп, з яких: 12 965 грн 91 коп - заборгованість за тілом кредиту, 4\~163 грн 30 коп заборгованість за відсотками, 859 грн 53 коп відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно зі ст.625 ЦК України (171 грн 57 коп - 3% річних, 687 грн 96 коп інфляційні втрати). Отже, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до [PERSON] за кредитними договорами №CCNG-630856621 від 09.02.2018 та №500821601 від 13.09.2019. Відповідно до розрахунку заборгованості позивача ТОВ «Коллект Центр», станом на 19.09.2024 заборгованість [PERSON] не погашена та складає: - за кредитним договором №CCNG-630856621 від 09.02.2018 - 34\~342 грн 57 коп, з яких: 27\~629 грн 82 коп - заборгованість за тілом кредиту, 4\~227 грн 86 коп - пеня, 640 грн 40 коп - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, 1\~844 грн 49 коп інфляційні втрати; - за кредитним договором №500821601 від 13.09.2019 - 17 988 грн 74 коп, з яких: 12 965 грн 91 коп - заборгованість за тілом кредиту, 4 163 грн 30 коп заборгованість за відсотками, 171 грн 57 коп - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, 687 грн 96 коп інфляційні втрати. Так, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За правилом ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Відповідно до ст.641, 642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимог). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимог) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб ), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як слідує з матеріалів справи, ТОВ «Коллект Центр» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги по спірними кредитними договорами, а [PERSON] прийняв умови та правила надання банківських послуг шляхом власноручного підписання договорів. Уклавши спірні кредитні договори на умовах, викладених в них, [PERSON] тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були закріплені в договорах. Умови та порядок надання кредитів та нарахування відсотків за користування кредитними коштами були визначені та узгоджені сторонами кредитних договорів і такі умови договору [PERSON] не були оспорені, а отже, відповідно до ст.628, 629 ЦК України, є обов`язковими до виконання. Однак в порушення зазначених умов договорів [PERSON] зобов`язання за договорами належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, чим порушені майнові права позивача. Обов`язок позичальника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити не лише суму боргу, а й 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, встановлено ч.2 ст.625 та ч.1 ст.1050 ЦК України. У ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. З огляду на викладене та враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконав, фактично отримані та використані ним кошти в добровільному порядку банку не повернуті, тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договорами в повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу суд враховує, що відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просив стягнути понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000 грн. Відповідачем клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу не подавалося. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в матеріалах справи наявні такі докази: договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; заявка на надання юридичної допомоги №711 від 05.07.2024, де вказано, що сторони погодили надання послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] вартістю 13\~000 грн: витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 на суму 13\~000 грн. Сплата за надані послуги підтверджується платіжною інструкцією №0459890000 від 12.09.2024. Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Дослідивши подані позивачем докази та матеріали справи, враховуючи, що відповідачем не подано суду клопотання щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд вважає, що в даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 13 000 грн, понесених позивачем, є документально підтвердженим, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат за надання правової допомоги в розмірі 13 000 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3 028 грн, сплачений позивачем при поданні даного позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved