Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05.01.2025, просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вона прийняла спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та проживала з ним однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Крім того, в порядку спадкування за законом після смерті її діда [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/3 частину квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 25.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою суду з Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори витребувано копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та матері позивача - [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . На виконання вищевказаної ухвали суду Третьою Харківською міською державною нотаріальною конторою надано копію матеріалів спадкової справи 133/2024, заведеної 12.06.2024 до майна померлого [PERSON] та повідомлено, що за результатами перевірки алфавітних книг обліку та реєстрації спадкових справ за 2002-2024 спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилася. Ухвалою суду від 28.01.2025 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник відповідача Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями та довідками, сформованими автоматизованою системою документообігу суду, про успішну доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС. Відзив відповідачем не подано. За положеннями частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. [INFO] у віці 92 роки помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції (а.с.14). На момент смерті [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.33-34). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із права власності на частку у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП «Куп`янське БТІ» № 1148031 від 20.06.2024 та свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 14.12.1998, виданим Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, відповідно до яких вищевказана квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.49, 51). Пунктом 12\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України за\~№ 7\~від 30.05.2008 «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~визначено,\~що у разі смерті співвласника приватизованої квартири частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними,\~якщо інше\~не було\~встановлено договором\~між ними\~(частина\~друга статті\~370,\~ частина\~друга статті\~372\~ЦК).\~Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Таким чином, частка померлого співвласника [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вищевказану квартиру становить 1/3. Зі спадкової справи № 133/2024, заведеної 12.06.2024 Третьою Харківською міською державною нотаріальною конторою після смерті [INFO] [PERSON] , встановлено, що спадщину за заявою до нотаріальної контори прийняла його онука, тобто позивач у справі, [PERSON] (а.с.28). Родинний зв`язок підтверджується такими документами: -мати позивачки [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , де у графі «батько» зазначений « [PERSON] »; після одруження мати позивачки змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 07.03.1959 (а.с.40,41); -позивач є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.11.1959, де в графі «мати» зазначена « [PERSON] »; після одруження позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.01.1989 (а.с.38,39). [INFO] мати позивачки [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.02.2019 (а.с.42). За інформацією Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори за результатами перевірки алфавітних книг обліку та реєстрації спадкових справ за 2002-2024 роки встановлено, що спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.25). 1 січня 2004 року в Україні набув чинності Цивільний кодекс України, прийнятий Верховною Радою України 16 січня 2003 року, відповідно до п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень якого, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 1 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах по спадкування»\~роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс України 1963 року, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Оскільки смерть [PERSON] настала [INFO] застосуванню підлягають положення Цивільного кодексу України 1963 року. Відповідно до\~статті 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Судовим розглядом справи встановлено, що [PERSON] , тобто мати позивачки, спадщину не прийняла, оскільки не була зареєстрована з померлим на день його смерті за однією адресою та не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріуса у встановлений законом строк. Інформація про інших дітей спадкодавця в державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутня. Згідно з інформаційною довідкою за Спадкового реєстру №77290741 від 12.06.2024 [PERSON] заповітів не складав. Постановою державного нотаріуса Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори від 23.07.2024 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті діда, оскільки відповідно до ч. 2 ст.529 ЦК України 1963 року права на спадщину позивачка не має. \~ \~ \~ \~Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.\~Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини\~(ст. 548 ЦК України 1963 року). Відповідно до положень\~ст.\~549\~ЦК України 1963 року \~визнається, що\~спадкоємець прийняв спадщину: 1.якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2.якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. \~ Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5, яка діяла на той час, було визначено, що\~доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: ?довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; ?довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; ?копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; ?запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Судом встановлено та підтверджено належними та допустимим доказами, що у квартирі, частка на яку входить до складу спадщини, позивачка проживала з 30.11.1966, що підтверджується копією ордеру, який виданий її батьку [PERSON] , та відповідно до якого зазначено, що право на житлову площу мають дружина [PERSON] та позивачка [PERSON] . З 1992 року реєстрація місця проживання проводилася на підставі Тимчасової інструкції про порядок документування і прописки (реєстрації) громадян України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України за № 66-дск від 03 лютого 1992 року, та відповідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщені осіб від 28.10.2024 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 10.03.1992. Спадкодавець на момент смерті також був зареєстрований за вищевказаною адресою, про що свідчать відомості, які отримані нотаріусом з реєстрів цивільного стану, та матеріали спадкової справи. Таким чином, позивачка проживала з 1966 року за вищевказаною адресою, де була зареєстрована з 1992 року до 4 квітня 2002 р. разом зі спадкодавцем. Крім того, у 1998 році позивачка разом зі спадкодавцем прийняли участь у приватизації на квартиру, яка стала їх спільним сумісним майном, про що свідчить свідоцтво про право власності на квартиру від 14.12.1998 та технічний паспорт 03.12.1998. Між дідом та онукою були теплі, довірливі та близькі відносини, вони проживали разом за однією адресою, позивачка опікувалася дідом та надавала всю необхідну допомогу. [PERSON] утримувала спільне майно, несла спільні зі спадкодавцем витрати, пов`язані з веденням побуту, оплатою комунальних послуг, що у своїй сукупності свідчить про фактичний вступ в управління та володіння майном. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений і своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ із метою ефективного захисту\~порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ч. 1 ст. 2\~Цивільного процесуального кодексу України. Захист інтересів може відбуватись у спосіб, визначений законом або договором. У випадку ж, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. З метою ефективного та належного способу захисту прав [PERSON] на спадкові права, суд дійшов висновку про задоволення позову та визначення ефективного та належного способу захисту невизнаного права шляхом визнання права власності на спадкове майно.

Outcome: approved