Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернулася\~до Черкаського\~районного суду\~Черкаської області\~з позовною\~заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 30.07.2011 сторони зареєстрували шлюб. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Упродовж останнього року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. За таких обставин збереження сім`ї є неможливим. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини не надає. На підставі викладеного, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 1.2. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. 1.3. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. 2.Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 30.07.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30.07.2011, про що складено відповідний актовий запис № 248. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Відповідно до\~копії свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~виданого 08.02.2012\~Виконавчим комітетом\~Перещепинської міської\~ради Новомосковського\~району Дніпропетровської\~області,\~ [PERSON] народився\~ [INFO] ,\~про що\~зроблено відповідний\~актовий запис\~№ 18.\~Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно з витягами з Реєстру територіальної громади та Довідкою № 243 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 04.03.2025 виконавчим комітетом Руськополянської сільської ради, [PERSON] та її син [PERSON] мають зареєстроване місце проживання по [ADDRESS] . 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. 3.2. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Судом встановлено, що сторони з 30.07.2011 перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, позивачка не бажає примиритися. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбу підлягають задоволенню. 4.2. Суд враховує, що відповідач є батьком малолітньої дитини сторін - [PERSON] , [INFO] . Доказів надання матеріальної допомоги на утримання дитини з боку відповідача не надано. Доказів того, що на утриманні відповідача перебувають інші особи, які потребують такого утримання та яких відповідач зобов`язаний утримувати, до суду також надано не було. Отже, розмір аліментів у виді 1/4 частки від усіх доходів відповідача на дитину є справедливим та таким, що враховує як право дитини на належне матеріальне утримання від батька, так і стан здоров`я батька, його вік та працездатність. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, такий розмір аліментів є справедливим та розумним з урахуванням тих обставин та доказів, які були повідомлені і надані суду сторонами. 5. Розподіл судових витрат, вирішення інших процесуальних питань 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачка була звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. При цьому суд виходить із необхідності обов`язкового покладення на сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору, зобов`язання щодо сплати судового збору, а також суд виходить з того, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Понесення позивачкою судових витрат за позовну вимогу про розірвання шлюбу підтверджується квитанцією від 12.03.2025 про сплату судового збору у сумі 1211 грн. 20 коп. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також з урахуванням того, що у розірванні шлюбу, як правило, винуваті обидві сторони, суд вважає справедливим та розумним стягнути з відповідача на користь позивача 50% суми сплаченого судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. за позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та 1211 грн. 20 коп. на користь держави за задоволені позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 5.2. У відповідності до ст.\~430\~ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved