Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

14 серпня 2024 року представник позивачки [PERSON] , адвокат Савчук В.Р., звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Річковий Парк 2» про визнання за позивачкою права власності на квартиру [ADDRESS] , а також просив суд зобов`язати відповідача виконати умови пунктів 2.1, 2.5, 6.1, 6.2 договору доручення № 1612/16-1, що укладений 16 грудня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Річковий Парк 2» шляхом передання [PERSON] всіх необхідних документів для проведення нею державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно укладеного між сторонами договору позивачка в 2017 році мала б отримати у власність квартиру. Але виконавши свої зобов`язання за договором у повному обсязі, сплативши 810 000 гривень, до цього часу позивачка не отримала квартиру. Об`єкт будівництва прийнято в експлуатацію 18.03.2024 та присвоєно адресу: [ADDRESS] , але відповідач свої зобов`язання передбачені п. 2.1, 2.5, 6, 6.2 договору щодо передачі квартири, що розташована на 7 поверсі у другому під`їзді, а також підготовки документів, необхідних для реєстрації права власності та підписання Акту прийому-передачі не виконав, тому позивачка змушена звернутись з позовом до суду. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, жодних заяв від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 10 січня 2025 року представник позивача подав до суду заяву про зміну предмету позову в порядку ст. 49 ЦПК України. Ухвалою суду від 13 січня 2025 року заяву представника про зміну предмету позову повернуто, оскільки представником позивача не надано до заяви доказів про направлення такої заяви відповідачу та таку заяву подано після закінчення строку встановленого, вже після закриття підготовчого провадження. Представник позивачки в судовому засідання позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві, а також додатково пояснив, що згідно рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 22.03.2024 № 347 групі висотних багатоквартирних житлових будинків з комплексом розширеної інфраструктури торгівлі та побутового обслуговування населення [ADDRESS] . Представник відповідача у судове засідання не прибув повідомлявся у встановлено законом порядку, при причини неявки суд не повідомив, відзив чи будь-які інші заяви по справі від відповідача не надходили. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. 16 грудня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Річковий парк 2» був укладений Договір доручення № 1612/16-1 (а.с.5-7). Об`єктом у договорі зазначено квартиру площею 86.55.кв.м., що знаходиться на 7 поверсі у 2 під`їзді житлового будинку, що знаходитиметься в м. Івано-Франківську (будівельна адреса: [ADDRESS] ). Відповідно до п.2.1 Договору довіритель ( [PERSON] ) доручає, а повірений (ТОВ «Річковий парк 2») зобов`язується за винагороду здійснити від імені та за рахунок довірителя всі юридичні дії пор організації будівництва об`єкта, розташованого за будівельною адресою: [ADDRESS] і після введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку передати довірителю об`єкт і всі необхідні документи для оформлення права власності на нього. Договором визначено плановий термін виконання доручення за цим договором щодо організації будівництва та введення в експлуатацію будинку друге півріччя 2017 року. Згідно п. 2.5 Договору право власності довірителя на об`єкт підлягає реєстрації. При цьому право власності на об`єкт виникає в довірителя з моменту завершення будівництва (створення майна), прийняття його до експлуатації та передачі його довірителю за актом. Згідно розділу 5 договору, зокрема п. 5.4 договірну ціну 810 000 гривень довіритель зобов`язаний вносити відповідно до графіку до 16 грудня 2016 року. Відповідно до п. 6.1 договору після виплати договірної ціни, передбаченої п. 5.2 цього договору, і введення будинку в експлуатацію, повірений зобов`язується передати довірителю об`єкт, а довіритель зобов`язується прийняти його за актом приймання-передачі. Об`єкт передається довірителю в момент підписання акту прийому-передачі, п. 6.2 договору. Позивачка свої зобов`язання згідно договору доручення виконала повністю та 16 грудня 2016 року оплатила виконання робіт в сумі 810 000 гривень, що підтверджується копією квитанції (а.с.9). Також факт оплати підтвердив представник ТОВ «Річковий Парк 2», що підтверджується копією довідки (а.с.10). Згідно інформації з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, Об`єкт будівництва прийнято в експлуатацію 18.03.2024 та присвоєно адресу: [ADDRESS] (а.с.26-32). В той же час, незважаючи на введення будинку в експлуатацію відповідач свої зобов`язання за договором доручення до цього часу перед позивачкою не виконав, про причини невиконання договору позивачку та суд не повідомив. Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст. 527 ЦК України, Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач свої зобов`язання за договором доручення не виконав, що підтверджується копією заочного рішення суду від 21.02.2022 та об`єкт квартиру позивачці не передав, хоча будинок введено в експлуатацію 18.03.2024. Тому позовні вимоги позивачки в частині зобов`язати ТзОВ «Річковий Парк 2» виконати пункти 2.1, 6.1 Договору доручення № 1612/16-1 від 16 грудня 2016 року шляхом передання [PERSON] всіх необхідних документів для оформлення права власності на об`єкт квартиру площею 86.55.кв.м., що знаходиться на 7 поверсі у 2 під`їзді житлового будинку, що знаходитиметься в м. Івано-Франківську (будівельна адреса: [ADDRESS] ) та передати вказаний об`єкт згідно Акту приймання-передачі підлягає до задоволення. Щодо пунктів 2. 5 та 6.2 Договору, то вони не стосуються відповідача безпосередньо та не потребують активних дій від нього, а тільки констатують те, що право власності на об`єкт підлягає реєстрації, а право власності виникає з моменту завершення будівництва та порядку передачі об`єкту. Щодо вимог позивачки про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] , то така вимога не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Позивачка просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Право власності на квартиру підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Але, пред`явивши такий позов, позивачка не надала суду доказів того, що відповідач не визнає право позивачки на квартиру. Крім того, позивачкою не обґрунтовано чому вона просить визнати право власності саме на квартиру [ADDRESS] , оскільки номер квартири в договорі доручення чи будь яких інших документах не зазначено. Аналізуючи все вище зазначене суд приходить до переконання, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Річковий Парк 2»не виконало умов договору доручення. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За наведених обставин позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 16, 331, 392, 526, 527, 530, 1000,\~ ЦК України,

Outcome: dismissed