Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивачка посилається на те, що 23 липня 2005 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №49. Від даного шлюбу з відповідачкою по справі мають одну неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що проживши декілька років у шлюбі, відносини з відповідачкою почали поступово псуватися ще у 2011 році. Між ними почали виникати конфлікти, які виникали в загальному на грунті непорозумінь. Позивач вказує, що з відповідачкою вони не розуміли один одного та сутності проблем, які виникали у їх сім`ї, кожен з подружжя мав протилежні погляди на шлюб та сім`ю. В результаті втратили почуття один до одного, призвело до розладу та неможливістю проживати спільно, на початку літа 2011 року шлюбно-сімейні відносини між ними припинилися. Позивач зазначає, що проживання разом з відповідачкою суперечить його інтересам, шлюбних стосунків вони не підтримують вже 14 років, тому просить шлюб з відповідачкою розірвати. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 21.03.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. У позовній заяві про розірвання шлюбу просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідачка будучи, відповідно до положень п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором №0610242662094, в судове не з`явилася. 04.04.2025 року надіслала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, вказує, що заявлені вимоги визнає в повному обсязі і просить суд заходів примирення не вживати. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 23 липня 2005 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №49, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області Україна 25.02.2008 року (а.с.10). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено,\~що\~подружнє\~життя\~між\~сторонами\~не\~склалося. Шлюбні відносини у подружжя відсутні, оскільки кожен з них проживає окремим сімейним життям вже чотирнадцять років. Оскільки позивач наполягає\~на\~розірванні\~шлюбу\~з\~відповідачкою, яка подала клопотання про визнання позовних вимог, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо, утримання та порядку виховання дитини, поділу спільного майна сторін, не заявлено.

Outcome: approved