Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить змінити розмір аліментів, стягуваних щомісячно з відповідача на її користь на неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , із твердої грошової суми в розмірі 600 гривень на кожну дитину на тверду грошову суму в розмірі по 5000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з часу вступу рішення в законну силу, і проводити до досягнення дітьми повноліття. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що шлюб з [PERSON] , під час якого народилося двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , розірвано 24.03.2015 року. Згідно виконавчого листа Городенківського районного суду від 18.03.2016 з відповідача стягуються на її користь аліменти на двох неповнолітніх дітей по 600 грн щомісячно на кожну дитину. Батько дітей після розірвання шлюбу не бере участі у їх вихованні, не проявляє жодного інтересу у спілкуванні з дітьми, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивачка зазначила, що призначених у 2016 році аліментів на дітей, враховуючи встановлений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, недостатньо, оскільки в силу віку неповнолітні діти потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток та освіту, що тягне і зміну її матеріального становища. Позивачка оплачує рахунки за комунальні послуги, відвідування гуртків, лікарів, витрати у школі, щоб забезпечити належний рівень життя дітям. Також зазначила, що змінилося її матеріальне становище у зв`язку з інфляційними процесами, здорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку. Позивачці невідомо щодо офіційного працевлаштування відповідача, однак він є працездатним, може офіційно працевлаштуватися та отримувати гідну заробітну плату, виконувати обов`язок щодо утримання дитини. Факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не є обставиною, яка враховується судом при визначенні розміру аліментів, тобто ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по належному утриманню дитини. Ухвалою від\~27.01.2025\~відкрито\~провадження\~у даній\~справі, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. 31.03.2025 від представника [PERSON] адвоката Карапетяна Е.Т. до суду надійшов відзив на позовну заяву, просив поновити строк для подачі відзиву, частково задовольнити позов, збільшивши розмір аліментів на дітей до розміру мінімально гарантованого, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, в іншій частині вимог відмовити. У відзиві зазначено, що [PERSON] офіційно не працевлаштований, живе на власні заощадження, допомогу матері, йому допомагають друзі. Зараз перебуває у скрутному становищі, у пошуках роботи. Крім цього, відповідач має ще на утриманні чотирьох малолітніх дітей, народжених у іншому шлюбі. У відзиві зазначено, що відповідач не намагається уникнути участі у вихованні та утриманні дітей від першого шлюбу, проте розмір аліментів має бути виправданий дійсними потребами та враховувати становище сторін. До матеріалів справи не долучено жодного належного доказу, що підтверджував би погіршення матеріального становища позивачки, докази погіршення стану здоров`я дітей, докази, що підтверджують можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн щомісячно на кожну дитину. Представник у відзиві зауважив про обов`язок матері нести витрати по утриманню дітей на рівні з батьком. У судовому засіданні позивачка та її представник вимоги позову підтримали з наведених у ньому підстав, просили задовольнити. Позивачка зазначила, що відповідач жодної участі у житті дітей не бере, вона ж витрачає на місяць близько 6000 грн на одну дитину, їздить у пошуках заробітку для забезпечення потреб дітей за межі України. Представник відповідача вимоги позову частково визнав, просив збільшити розмір аліментів на дітей до мінімально гарантованого, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, в іншій частині вимог відмовити. Зазначив, що відповідач офіційно не працює, перебуває у пошуках роботи, займається тимчасовими підробітками, яких ледве вистачає на сплату аліментів на дітей від першого шлюбу та на утримання чотирьох дітей від іншого шлюбу. Вважає, що обов`язок по утриманню дітей рівною мірою покладається на обох батьків. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 11 червня 2010 року Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, серії [NUMBER] , виданого 14 червня 2013 року виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області відповідно. Рішенням Городенківського районного суду від 24.03.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю [PERSON] . Після розрівання шлюбу позивачці відновлено прізвище « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 13.07.2021, актовий запис №69, [PERSON] одружився із [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] . Разом із позивачкою зареєстровані та проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджено довідкою Чернятинського старостинського округу від 23.12.2024 №24/438. Згідно копії виконавчого листа Городенківського районного суду Івано-Франківської області, виданого 23.03.2016, рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18.03.2016 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 600 грн щомісячно на кожну дитину. Аліменти присуджено з 11.02.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Підставою звернення позивачки до суду із вказаним позовом стала зміна обставин з часу ухвалення Городенківським районним судом рішення про стягнення аліментів, зокрема, погіршення її матеріального становища, збільшення витрат на утримання дітей. Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні. Зважаючи на щорічне зростання прожиткового мінімуму, не потребує доведення той факт, що вартість життя щорічно зростає, що впливає на матеріальний стан позивача. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень. В процесі розгляду справи встановлено, що за рішенням Городенківського районного суду від 18.03.2016 року з відповідача\~на користь\~позивачки\~стягуються щомісячно з врахуванням індексації аліменти у розмірі 3196 грн на обох дітей,\~що на\~час розгляду\~справи є мінімальним гарантованим розміром аліментів на одну дитину відповідного віку. У § 54 рішення ЄСПЛ від 7 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання та, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Верховний Суд звертає увагу на те, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України ( постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17, провадження № 61-51сво18). Наведений висновок\~міститься\~також\~у постанові\~Верховного\~Суду\~у справі\~№ 367/10126/19 від 19.02.2025. Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зауважує, що пред`являючи вимогу про збільшення розміру аліментів, позивачка належним чином не обґрунтувала та не підтвердила належними доказами факт зміни обставин, які мали місце за період з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на дітей, на час звернення до суду з даним позовом, зокрема, не надала доказів наявності у платника аліментів відповідного доходу для збільшення розміру аліментів, що, відповідно до ст. 192 СК України, є підставою для його зміни. Щодо зміни свого матеріального стану представник позивачки вже на етапі судового розгляду долучила відомості із реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно якої [PERSON] з 2017 року доходів не отримує. Проте у судовому засіданні позивачка повідомила, що виїжджає за межі України для заробітку грошей на утримання своїх дітей. Таким чином, позивачка має можливість забезпечити своїх дітей, враховуючи можливість заробітку за межами України, що не свідчить про погіршення її матеріального становища. Також суд взяв до уваги інформацію про те, що згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору на 20.03.2025, за січень грудень 2024 року інформація щодо [PERSON] відсутня. На підтвердження відсутності заборгованості по сплаті аліментів, про що не заперечила позивачка у судовому засіданні, до матеріалів справи долучено копію розрахунку заборгованості по аліментах Тернопільського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.03.2025 року №48773, згідно якої на 01.02.2025 у [PERSON] є заборгованість у розмірі 1005,55 грн (під час розгляду справи встановлено, що така вже сплачена), копії платіжних інструкцій ПАТ КБ «ПриватБанк» про сплату аліментів ( отримувач [PERSON] , призначення платежу: [PERSON] , аліменти, доплата до аліментів, платник [PERSON] ). На підтвердження перебування відповідача у шлюбі та наявність чотирьох малолітніх дітей на утриманні, стороною відповідача долучено копії свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , серія [NUMBER] , виданого 17.03.2016; копії свідоцтв про народження дітей [PERSON] , 22.04.2016, (серія [NUMBER] , виданого 10.05.2016), [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] ). Суд зауважує, що посилання відповідачки на хороший заробіток відповідача, зокрема, виготовлення дитячих майданчиків, не підтверджено належними доказами в розумінні ст.76 ЦПК України. Щодо зазначення позивачки про оплату рахунків за комунальні послуги, відвідування гуртків, лікарів, витрати у школі, щоб забезпечити належний рівень життя дітям, такі не відносяться до аліментних платежів, а їх стягнення повинно вирішуватись в порядку ст. 185 СК України, згідно якої той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Разом з цим, суд зауважує, що наявність у відповідача чотирьох дітей на утриманні від іншого шлюбу не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання дітей від першого шлюбу, проте враховуючи розмір прожиткового мінімуму, який встановлений з 01 січня 2025 року для дітей віком від 6 до 18 років - 3 196,00 грн, спільний обов`язок батьків по утриманню дітей, відсутність доказів покращення матеріального становища відповідача з часу присудження аліментів, суд вважає, що позивачка при зверненні з позовом не довела обставин, які згідно ст.192 СК України, є підставою для зміни розміру аліментів, та приходить до висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача аліментів у сумі по 1600 грн на обох дітей, що буде відповідати мінімальній гарантії загальних потреб дітей. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: partial