Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

У січні 2025 року представник позивачки - адвокат Кравченко В. В. звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив розірвати шлюб між позивачкою і відповідачем. Позов мотивовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 28 лютого 2023\~року, однак вже тривалий час не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на шлюб та сімейне життя. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Просив судові витрати залишити за позивачкою. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 лютого 2025 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 11 березня 2025 року 08:30 год., яке в подальшому відкладено на 01 квітня 2025 року 08:30 год. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивачки, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився. До суду повернулися поштові конверти з рекомендованими повідомленнями без вручення відповідачу з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позов, жодних заяв/клопотань відповідач не подавав до суду. З урахуванням вимог ст. 128, 223, 280\~ЦПК\~України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень\~ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 та 4\~ст.\~56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами\~ст.\~112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 28 лютого 2023 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за актовим записом № 241. Сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно. За твердженням позивачки, і це не спростовано відповідачем, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбно-сімейні відносини позивачка наміру не має, і такого наміру не висловив відповідач. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved