Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

01.11.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулося до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Позов мотивовано тим, що 21.05.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №6564709223. Цей кредитний договір, Паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомилась до укладення кредитного договору та до яких позичальник приєдналась, підписавши кредитний договір, складають єдиний кредитний договір. 20.09.2021 було укладено договір №200921, відповідно до якого ТОВ«ФК«Центр фінансових рішень» відступило на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №6564709223. 21.12.2023 укладено договір №HI/11/13-Ф, відповідно до якого АТ «Таскомбанк» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №6564709223. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за означеним договором, що підлягає стягненню з позичальника на користь позивача, станом на 30.09.2024 відповідно до розрахунку заборгованості становить 22455,32 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту)\~11864,14 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги\~1958,99 грн., заборгованість за комісіями\~8632,19 грн. Окрім стягнення з відповідача означеної заборгованості, представник позивача просив вирішити питання розподілу судових витрат, зокрема, стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн. та судовий збір, сплачений при поданні позову до суду, в розмірі 2\~422,40 грн. Ухвалою про відкриття провадження від 06.12.2024 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Вказана ухвала\~з копією\~позову та\~додатками до\~нього була\~направлена за\~зареєстрованим місцем\~проживання відповідача\~(а.с.56), до\~суду повернувся\~конверт з\~копією цієї\~ухвали,\~як не\~вручений у\~зв`язку із\~закінченням терміну зберігання (а.с.62).\~Ухвала про\~відкриття провадження\~у відповідності\~до ч.\~8\~ст.\~128,\~ч.\~1\~ст.\~131\~ЦПК \~України,\~вважається доставленою.\~ Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 21.05.2020 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №6564709223, шляхом підписання заяви-анкети на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с.18-19). Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити за користування кредитом на умовах, встановлених договором. За умовами п. 1.2 кредитного договору та Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №4709223, який є невід`ємною частиною означеного договору, кредит надається на таких умовах: сума кредиту\~15617,28 грн.; строк\~36 місяців; реальна річна процентна ставка\~69,06 % річних. На підтвердження перерахування відповідачу суми кредиту в розмірі 15617,28 грн. представником позивача долучено виписку по особовому рахунку за кредитним договором №6564709223 від 21.05.2020 (а.с.20 - 32). 20.09.2021 було укладено договір №200921, відповідно до якого ТОВ«ФК«Центр фінансових рішень» відступило на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» права вимоги за кредитними договорами до позичальників. Відповідно до умов цього договору та витягу з Реєстру прав вимоги від 20.09.2021 до договору про відступлення права вимоги №200921, АТ «ТАСКОМБАНК» є новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором №6564709223 від 21.05.2020, розмір заборгованості за яким становить 13217,84 грн., з яких: 11049,00 грн.\~залишок заборгованості за тілом, 39,52 грн.\~залишок заборгованості за відсотками, 150,63 грн.\~залишок заборгованості за щомісячними відсоткам, 815,14 грн. сума простроченої заборгованості за тілом, 229.63 сума простроченої заборгованості за відсотками, 933,92 сума простроченої заборгованості за щомісячними відсотками (а.с.37). 21.12.2023 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №HI/11/13-Ф, відповідно до якого АТ «Таскомбанк» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором №6564709223 (а.с. 38-40). Відповідно до Реєстру прав вимог до договору факторингу №HI/11/13-Ф від 21.12.2023, АТ «Таксомбанк» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором на суму 22455,32 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту \~11864,14 грн.; заборгованість за відсотками\~1958,99 грн., заборгованість за комісіями\~8632,19 грн. (а.с.42-43). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті є договірною передачею зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно зі\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). Частиною 1\~статті 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Аналізуючи наведені норми права та надані позивачем докази, суд констатує, що до ТОВ «Коллект Центр» відповідно до укладеного між АТ «Таскомбанк» та ТОВ«Коллект Центр» договору факторингу\~перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №6564709223, укладеним між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та\~\~ [PERSON] . Стаття 627 ЦК України\~визначає, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей\~626,\~628,\~629 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 1\~ст. 1056-1 ЦК України). За умовами\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1\~ст. 530 ЦК України). Норми статей\~610,\~611\~ЦК України вказують на те, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини 1, 2\~ст. 612 ЦК України). За умовами ч. 2\~ст.\~615\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частин 1, 2\~ст. 551 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором №6564709223 від 21.05.2020 за період з 21.12.2023 по 30.09.2024 станом на 30.09.2024 становить 22455,32 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 11864,14 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 1958,99 грн., заборгованість за комісіями\~8632,19 грн. (а.с.33). Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Положенням про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, регламентовано, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта (пункти 62, 63). Підписані власноручно відповідачем заява-анкета, кредитний договір та паспорт кредиту, з урахуванням виписки з особового рахунку, достовірність яких не оспорюється, у сукупності та взаємозв`язку є достатніми для висновку очевидності здійснення операцій щодо користування кредитними коштами, здійснення платежів та розрахунків саме відповідачем та підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру. Враховуючи те, що відповідач отримала кредитні кошти та користувалась ними, належних та допустимих доказів на підтвердження їх повернення, всупереч ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, остання не надала, а позивач отримав право вимоги за таким кредитним договором, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ«Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором в розмірі 13823,13 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту)\~11864,14 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги\~1958,99 грн. Разом з тим, у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісіями за кредитним договором №6564709223 від 21.05.2020 в розмірі 8632,19 грн. суд вважає за необхідне відмовити з огляду на таке. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених у паспорті кредиту №4709223, у якому містяться інформація щодо розрахунку вартості кредиту, орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для позичальника, порядку повернення кредиту (графіку платежів), в якому визначено умови погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів, сплати річних та щомісячних процентів тощо. Водночас, зі змісту позовної заяви та додатків до неї не можливо дійти висновку, за які саме послуги нарахована заборгованість за комісіями, а відтак є не можливим встановити обґрунтованість нарахування вказаної суми. Відповідно до ч. 1ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, будь-яких доводів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог щодо стягнення комісії в сумі 8632,19 грн. позивачем не наведено, доказів, які б підтверджували підставність таких вимог не надано, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявлено. При цьому, зважаючи на вимоги цивільного процесуального законодавства, зокрема засади змагальності та диспозитивності, суд не вправі за власною ініціативою витребувати докази у позивача. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Відповідно до вимог частин третьої та четвертої\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вищевикладене, позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №6564709223 від 21.05.2020 в розмірі 13823,13 грн. Окрім того, згідно положень\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1490,98 грн. судового збору (13823,13 грн. / 22455,32 грн. =0,6155*2422,40 грн=1490,98 грн.) Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що ч.1\~ст.133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим\~законом\~визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ст.\~137,\~141 ЦПК України\~витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 в справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial