Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

17 жовтня 2024 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», державного реєстратора\~Бахмутської районної\~державної адміністрації\~Донецької області\~Строєнко Л.О.,\~Бахмутської районної\~державної адміністрації\~Донецької області,\~визначивши третьою\~особою [PERSON] ,\~із вимогами\~про усунення\~перешкод у\~розпорядженні власністю\~шляхом скасування\~рішення про\~державну реєстрацію\~запису про\~іпотеку (а. с. 1-5 та на звороті). В обґрунтування заяви зазначає, що вона придбала у власність квартиру [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири, що посвідчений 24 травня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. за реєстровим № 1056. При цьому, стверджує, що при посвідченні сказаного договору приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. була здійснена перевірка наявності обтяжень, як на квартирі так і на особі продавця [PERSON] . Вказує, що за результатами даної перевірки нотаріусом було встановлено відсутність будь-яких обтяжень, зокрема але не виключно запису про іпотеку, арешту чи заборони, а також те, що щодо квартири не велися судові спори, квартира не була заставлена, у податковій заставі не перебувала, відносно квартири не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами, відносно квартири не було встановлено сервітуту ні за договором, ні за законом, ні за заповітом або рішенням суду. Натомість, зазначає, що 31 липня 2024 року вона дізналася про наявність перешкод у розпорядженні своєю квартирою у формі обтяження, зокрема запису про іпотеку. Вказує, що запис було внесено 04 грудня 2020 року державним реєстратором Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області Строєнко Л.О. на підставі звернення відповідача з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра». Зазначає, що 05 серпня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення права вимоги № GL48N718070-blank, відповідно до якого, ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» отримав право вимоги за кредитним договором № 8/2007/840-К/1407-Н від 09 жовтня 2007 року укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра». Водночас зазначає про те, що у Додатку № 1 цього договору відступлення не міститься жодної інформації про перехід права вимоги за іпотечним договором, що укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра», а сам договір не посвідчений нотаріально, що в свою чергу вказує на те, що таким договором право вимоги за будь-якими іпотечними договорами від ПАТ «КБ «Надра» до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відступлено не було. Отже, державна реєстрація іпотеки за відповідачем, як за іпотекодержателем проведена державним реєстратором без дотримання положень статей Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому є незаконною. Більш того, вказує на те, що наявність обтяження порушує її права, через що вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Тому прохає суд скасувати рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 55522554 від 04 грудня 2020 року, прийняте [PERSON] , державним реєстратором Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про іпотеку номер: 39539164 (спеціальний розділ) та запис про обтяження номер: 39539233 (спеціальний розділ); скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна запис про іпотеку номер 39539164 (спеціальний розділ) та запис про обтяження номер: 39539233 (спеціальний розділ), внесені [PERSON] , державним реєстратором Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, на підставі рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 55522554 від 04 грудня 2020 року та усунути їй перешкоди у розпорядженні її нерухомим майном - спірною квартирою шляхом скасування (вилучення) запису про іпотеку номер 39539164 (спеціальний розділ) та запису про обтяження номер: 39539233 (спеціальний розділ) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 21 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачці надано термін на усунення недоліків (а. с. 24 та на звороті). 24 жовтня 2024 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 21 жовтня 2024 року, позивачкою усунуто (а. с. 27-37). Ухвалою суду від 29 жовтня 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 11 годину 40 хвилин 10 грудня 2024 року (а. с. 38 та на звороті), копія якої надіслана учасникам справи 29 жовтня 2024 року за вихідним № 26641/24-вих/2/204/3938/24 (а. с. 39). 31 жовтня 2024 року на адресу суду надійшла заява керівника відповідача Скребець О.С. про визнання позову (а. с. 54-та на звороті). 13 листопада 2024 року на адресу суду надійшла заява керівника відповідача Скребець О.С. (а. с. 56-57 та на звороті) про зменшення витрат на правову допомогу. В обґрунтування заяви зазначає, що позивач вільний у виборі та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат. Вказує, що оскільки ним подано заяву про визнання позову, то розмір витрат на правову допомогу, заявлений до відшкодування має бути зменшений до 500 гривень. Тому прохає суду зменшити розмір правової допомоги до 500 гривень. Протокольною ухвалою суду від 31 січня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, справа призначено до розгляду судом по суті (а. с. 82-84). У судове засідання позивачка та її представник адвокат Кощеєв В.М., не з`явилися, останній надав заяву про розгляд справи за їх відсутності (а. с. 124), в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав суд їх задовольнити. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали позовної заяви, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 09 жовтня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра», в особі начальника відділення № 11 філії ВАТ «КБ «Надра» Дніпропетровського регіонального управління, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8/2007/840-К/1407-Н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 95300 доларів США, зі сплатою 12,49 % річних, на строк до 20 вересня 2027 року, відповідно до графіку погашення суми кредиту (а. с. 14-16). В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, того ж дня, тобто 09 жовтня 2007 року, між ВАТ «КБ «Надра» в особі начальника відділення № 11 філії ВАТ «КБ «Надра» Дніпропетровського регіонального управління та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 1407/1-Н (а. с. 9-10 та на звороті), за умовами якого [PERSON] , з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 8/2007/840-К/1407-Н від 09 жовтня 2007 року, передав в іпотеку, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку предмет іпотеки, а саме нерухоме майно квартиру [ADDRESS] , загальною площею 67,9 кв. м та житловою площею 42,9 кв. м. Визначена сторонами вартість предмету іпотеки складає 535 234 гривень, що відповідно до курсу Національного банку України на день укладення договору, складало 105\~986,93 доларів США. Право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за позивачкою на підставі договору купівлі-продажу від 24 травня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1056, дата внесення запису 24 травня 2016 року 16:14:43, що підтверджується Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 60393158 від 01 червня 2016 року (а. с. 13 та на звороті). Крім того, з вищевказаної Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на дату реєстрації за позивачкою права власності на спірну квартиру у відповідних реєстрах були відсутні записи про реєстрацію іншого речового права, іпотеки чи обтяжень, а також заборон відчужень. 05 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір № GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги (а. с. 17-19), за яким до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» перейшло право вимоги за кредитним договором 8/2007/840-К/1407-Н. 04 грудня 2020 року державним реєстратором Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області Строєнко Л.О. на підставі договору іпотеки № 1407/1-Н від 09 жовтня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Петренко К.В. за реєстровим № 261, клопотання директора ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» Скребець О.С. та договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070_blank від 05 серпня 2020 року укладеного між ПАТ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», було винесено рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний № 55522554, на підставі яких нею зареєстровано обтяження № 39539233 та іпотеку № 39539164 квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 389055815 від 31 липня 2024 року (а. с. 7-8). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. За змістом пункту 7 цієї статті окремим способом захисту є припинення правовідношення. Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст.\~11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому приписами ч. 1 ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Більш того, нормами ст. 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, у частині першій статті 517\~ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Право вимоги у зобов`язанні є майновим правом, яке має цивільну оборотоздатність та може вільно відчужуватися з урахуванням обмежень, встановлених приписами глави 47 ЦК України. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Такі правові висновки викладене в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18. Крім того, у постанові від 22 травня 2024 року у справі № 754/8750/19 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що сутність договору відступлення права вимоги полягає у домовленості про те, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений для первісного кредитора договором, за яким виникло таке зобов`язання. Заміна кредитора у зобов`язанні допускається протягом усього часу до припинення зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. […] відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними договору. У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Так, відповідно до ч. 1 ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Приписами ч. 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Крім того, приписами ч. 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved