Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 18 березня 2023 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 78, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 18.03.2023. Позивач зазначає,\~що від\~шлюбу не мають\~спільних дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося. Після реєстрації шлюбу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Підставою для розірвання шлюбу є несумісність характерів та нездоланні протиріччя між сторонами, що призводять до постійних сварок та конфліктів, різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. Неодноразово відбувалися розмови з цього приводу, сторони примирювалися, але через деякий час все повторювалося знову. Внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. У зв`язку з цим, він з листопада 2024 року припинив з відповідачем шлюбні стосунки і перестав вести спільне господарство. Таким чином, шлюб набув формального характеру, сім`я фактично припинила своє існування і її збереження або поновлення шлюбних відносин вже не можливе, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Призначення будь-яких строків для примирення вважає недоцільним. Ухвалою судді Решетилівського районного суду Полтавської області Лівер І.В. 19.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивач в судове засідання не з`явився, 25.03.2025 подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовільнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, 14.04.2025 засобами поштового зв`язку до суду від відповідачки надійшла заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, так як не може бути присутньою, проживає в іншому місті, з позовом згідна. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви (клопотання) з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи,\~що\~в\~судове засідання\~не\~з`явились\~всі учасники\~справи,\~відповідно\~до\~ч.\~2\~ст.\~247ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви, клопотання сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають\~в зареєстрованому\~шлюбі з\~18 березня 2023 \~року,\~актовий запис\~№ 78 від 18.03.2023,\~виконано Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 18.03.2023). Шлюбно-сімейні відносини між позивачем та відповідачем на даний час фактично припинені, а саме з листопада 2024 року, подружжя не веде спільного господарства, не проживає однією сім`єю, не мають спільних дітей та при таких стосунках, які склалися між сторонами, враховуючи втрату ними почуття кохання і небажання відновити стосунки, збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Згідно ст.\~51\~Конституції\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають значення. Як вбачається з матеріалів справи, сімейне життя позивача та відповідача не склалось, шлюбно-сімейні відносини сторін припинено з листопада 2024 року, не мають спільних дітей, розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Оскільки під час судового розгляду позивачем не заявлено вимог про покладення судових витрат на відповідача, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved