Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

02.01.2025\~позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.11.2018 було розірвано. У даному шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом із нею. З часу припинення між сторонами відносин, відповідач належним чином не допомагає фінансово, основні витрати по матеріальному забезпеченні дітей виконує позивач. Зазначає, що їхній неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , навчається у приватному розвиваючому навчальному центрі Modern Kids, у зв`язку із чим виникла необхідність у додаткових витратах на розвиток та навчання дитини. А тому відповідач повинен сплатити половину вартості вказаних послуг. З цих підстав, просить суд стягнути з відповідача половину понесених додаткових витрат. 11.02.2025 позивач подала суду письмову заяву, в якій уточнила розмір додаткових витрат на дитину, який становить 11\~750 гривень, та просить суд стягнути із відповідача половину вартості вказаних послуг, а саме 5\~875 гривень. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.01.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Вказала, що дитина відвідує розвиваючий навчальний центр, оскільки має затримку у мовленні, а тому відвідування дитиною начального центру є вимушеним заходом. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був неодноразово повідомлений, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за адресою місця реєстрації. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки заперечень проти заочного розгляду справи позивач не висловлювала. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2010 року, який було розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 листопада 2018 року. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 червня 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] народився [INFO] у м.Тернопіль, про що складено актовий запис №1272 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Батьками [PERSON] у вказаному Свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.11.2024 у справі №607/19119/19 змінено спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.06.2022 у цивільній справі №607/6393/22 та ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набранням рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набранням рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 11.11.2024 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 51\~383, 30 грн. Як вбачається із квитанцій до прибуткового касового ордера від 02.10.2024, 03.02.2024, 03.12.2024, 05.11.2024, 04.02.2025, 07.01.2025, [PERSON] оплатила за заняття [PERSON] у Modern Kids, загалом на суму 11\~750 гривень. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Слід зазначити, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Тож, Суд погоджується, що понесені позивачем витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі є додатковими витратами на дитину відповідно до ст. 185 СК України. Ці витрати, на переконання суду, викликані особливими обставинами та є виправданими в умовах сьогодення для забезпечення належного розвитку дитини. За наведеного, в усіх наведених вище витратах позивача на дитину зобов`язаний брати участь батько на підставі статті 185 СК України та зважаючи на положення статті 141 цього Кодексу та вимоги статті 12 Закону України "Про охорону дитинства". З досліджених в судовому засіданні копій письмових доказів, щодо понесених позивачем додаткових витрат на дитину [PERSON] , судом встановлено, що позивачка понесла вказані витрати на загальну суму 11 750 грн. Згідно з вимогами ст. 141, 180 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. В зв`язку з чим, суд вважає, що вищевказані додаткові витрати повинні бути розподілені між батьками у рівних частках. Суд враховує, що відповідач є працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, а відтак спроможний сплатити половину понесених позивачкою додаткових витрат на сина [PERSON] , [INFO] . Окрім того, виходячи із вимог закону, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд, з урахуванням позицій сторін, дотримуючись принципів рівності та пропорційності, з метою дотримання балансу захисту прав, свобод та інтересів сторін, приймаючи до уваги положення ст. 185 Сімейного кодексу України, приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки половини вартості понесених позивачкою додаткових витрат на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , одноразово в сумі 5 875 грн. Приймаючи до уваги, що позивачка при подачі до суду позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, та враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1\~211, 20 грн.

Outcome: approved