Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітні платі в сумі 41 632 грн. 68 коп. У своїй позовній заяві зазначила, що вона працювала на посаді оператора комп`ютерного набору КП «Полтавська районна аптека №1» Полтавської районної ради з 18.09.2023 року. Звільнена 22.07.2024 року на підставі наказу від 22.07.2024 року №9-К за п.1 ст.36 КЗпП України. За період її роботи відповідач не сплачував заробітну плату, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 41632,68 грн. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11.03.2025 року за позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи до суду не з`явився, заяв, клопотань не подавав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що позивач \~у період\~ з 18.09.2023 року по 22.07.2024 року працювала у КП «Полтавська районна аптека №1» Полтавської районної ради на посаді оператора комп`ютерного набору, з якої звільнена на підставі п.1\~ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.13). Відповідно до довідки КП «Полтавська районна аптека №1» Полтавської районної ради від 22.07.2024 року, виданої [PERSON] , заборгованість по заробітній платі становить 41632,68 (а.с. 14). Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 2\~ст.233\~КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно зі ст.\~94\~КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Статтею 43\~Конституції України передбачено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати працю працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Відповідно до ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці на підставі укладеного трудового договору відповідно до актів законодавства і колективного договору. Статтею 115\~КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно зі\~ ст.116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства,у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином при визначені розміру заборгованості по заробітній платі суд бере до уваги довідку від 22.07.2024, згідно з якою заборгованість по заробітній платі станом на 22.07.2024 складає 41\~632, 68 грн. Факту наявності заборгованості по заробітній платі у вказаній вище сумі відповідачем не спростовано, заперечень щодо суми такої заборгованості перед позивачкою станом на день ухвалення рішення суду не подано. Виходячи з наведеного, беручи до уваги, що [PERSON] дійсно перебувала у трудових відносинах з відповідачем, яким позивачці нараховано, однак, не виплачено у передбачені законом строки заробітну плату, допустимих доказів на підтвердження факту відсутності заборгованості заробітної плати за оспорюваний період відповідачем не надано, відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1\~ст.\~430\~ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць з присудженої заборгованості по заробітній платі. Позивачка звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». А тому судові витрати за позовну вимогу щодо невиплати заробітної плати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладено,

Outcome: approved