Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Харківської міської ради, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визначити позивачу додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась [INFO] після смерті матері [PERSON] , а саме строк у три місяці. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла її мати. Інші спадкоємці, які б подали заяву про прийняття спадщини чи оформили свідоцтво про право на спадщину відсутні. До складу спадщини входить частка квартири, яка належала спадкодавцю [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Крім того, право власності на ще одну частку належить її батьку [PERSON] , який помер [INFO] . Знаходячись за кордоном в статусі біженки, за допомогою засобів поштового зв`язку вона звернулась до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] . У листі П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори від 04.08.2023 за № 1405/01-16 зазначено, що її заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] було отримано 15.11.2022 та зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів за вх. № 508/02-14. Постановою П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори від 18.05.2023 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] з підстав неприйняття спадщини в установленому законом порядку строк. Постанова П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори від 18.05.2023 була нею оскаржена в судовому порядку. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.07.2024 їй відмовлено у задоволені позовної заяви до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В період, коли вона зобов`язана була подати заяву про прийняття спадщини остання знаходилась за межами України. При визнанні причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними прохала врахувати, що Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 № 719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану» було внесені зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Так, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Перебіг строку прийняття спадщини, передбачений цим актом, закінчувався 29.10.2022. Після цієї дати шестимісячний строк для прийняття спадщини, яка відкрилась [INFO] продовжив свій строк від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення (сплив чотиримісячного строку, передбаченого Постановою КМУ № 719). Таким чином, з моменту припинення обставини, яка була підставою для зупинення строку для прийняття спадщини, шестимісячний строк для прийняття спадщини, передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, продовжився. Вона вважала, що ці акти КМУ в частині, що зупиняє строк для прийняття спадщини, є легітимним і обов`язковими для виконання органами державної влади, органом місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичним і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Вважає, що її поведінка пов`язана з неподанням заяви про прийняття спадщини у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк через наявність не скасованих та невизнаних протиправними і нечинними на той час положень п. 3 Постанови КМУ № 164, не можна визнати такими, що характеризуються нерозумністю або недобросовісністю. На підставі вищевикладеного просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном 3 місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. В строк, встановлений судом, недоліки позовної заяви усунуті. Ухвалою суду від 27.11.2024 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 16.12.2024 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано докази. 16.01.2025 підготовче провадження у справі закрито, та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав визначити позивачці додатковий строк три місяця для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. В подальшому подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю. Представник Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом, та підтверджується письмовими доказами, [PERSON] є матір`ю позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 69). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] у м. Харкові, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зроблений відповідний актовий запис № 23195 (а.с. 71). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] у м. Харкові помер батько позивачки [PERSON] (а.с. 90). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді частки в квартирі [ADDRESS] , яка належить померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності видане 28.09.2000 УКМтаП Ц(В)ПДЖФ р. № 5А-00/224121(а.с. 72-74). З інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 20.12.2024 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , станом на 06.11.2021 була зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а.с.147). [PERSON] звернулась до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , яку було отримано нотаріальною конторою 15.11.2022, про що свідчить відмітка на заяві із вх. № 508/02-14 (а.с.149). Згідно з постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Зімніцької В.П. № 1017/02-31 від 18.05.2023, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] з підстав неприйняття спадщини в установленому законом порядку. В обґрунтування постанови зазначено, що позивач в установлений ст. 1270 ЦК України строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та не була зареєстрована за місцем проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.177). [PERSON] зверталась до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій прохала визнати незаконною та скасувати постанову державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Зімніцької В. № 1017/02-31 від 18.05.2023 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.07.2024 у задоволенні позову [PERSON] до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори про визнання незаконною та скасування постанови про відмову вчиненні нотаріальної дії відмовлено повністю (а.с.85-89). Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.\~1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.\~1221\~ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо спадкодавець мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право». Згідно із ст. ст.1268-1270 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ст.\~1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Положеннями ст.\~1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах\~уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18). Оцінка причин пропуску строку на предмет поважності лежить в площині дискреційних повноважень суду, оскільки базується безпосередньо на наданих сторонами та наявних в матеріалах справи доказах та встановлених в ході судового розгляду обставинах. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Позивачка зазначає, що у зв`язку з військовою агресією проти України Указом Президенти України № 64/2022 було введено воєнний стан та враховуючи її місце проживання, яке опинилось під постійними обстрілами вона була вимушена покинути територію України та вирушила до іншої держави Словацької Республіки. Отже в період, коли вона зобов`язана була подати заяву про прийняття спадщини знаходилась за межами України. Так, указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє до теперішнього часу. Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», яка набрала чинності 28.02.2022 (Постанова КМУ № 164), встановлені особливості вчинення нотаріальних дій в умовах воєнного стану. Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 209 «Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану», яка набрала чинності 06.03.2022, внесені зміни до Постанови КМУ № 164, зокрема її доповнено пунктом 3 такого змісту: « 3. Установити, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється». У тексті Постанови КМУ № 164 було зазначено, що вказаний вище пункт 3 діє до дня припинення чи скасування воєнного стану. Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 № 480 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо діяльності нотаріусів та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану», яка набрала чинності 28.04.2022, пункт 3 Постанови КМУ № 164 викладений в такій редакції: «Установити, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини». Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 № 719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану», яка набрала чинності 29.06.2022, внесені зміни до пункту 3 Постанови КМУ № 164, внаслідок яких зазначений пункт викладений в такій редакції: «Установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини». Постановою Кабінету Міністрів України від 09.05.2023 № 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану», яка набрала чинності 23.05.2023, пункт 3 виключений з Постанови КМУ № 164. Постанова КМУ № 164 в період часу з 06.03.2022 до 28.04.2022 містила пункт 3, згідно якого на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. В подальшому, в період часу з 28.04.2022 до 29.06.2022, пункт 3 Постанови КМУ № 164 діяв в новій редакції, згідно якої на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється; свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. У період часу з 29.06.2022 по 23.05.2023 пункт 3 Постанови КМУ № 164 діяв в редакції, згідно з якою перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці; свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Таким чином, у період між датою відкриття спадщини та поданням позивачем заяви про прийняття спадщини, вказана вище Постанова КМУ № 164 містила три різні редакції пункту 3, кожна з яких передбачала зупинення строку для прийняття спадщини. При цьому у період часу з 06.03.2022 до 29.06.2022 діяла редакція вказаного пункту, яка передбачала зупинення перебігу строку для прийняття спадщини на весь період воєнного стану. Проте станом на даний час сформована судова практика, згідно з якою законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини; пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню (постанова Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 676/47/21). Суд приймає до уваги, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з наступних причин: у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій; виїздом позивачки за межі України через загрозу для життя та здоров`я; у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п.24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі Ейрі»; п.32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п.32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований у практиці Європейського суду з прав людини, отримане, хоча і не оформлене належним чином спадкове майно охоплюється поняттям «майно» у розумінні ст. 1 Першого протоколу. Як роз`яснено у п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.80 ЦПК України\~докази в їх сукупності, оскільки факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, позивачка пропустила строк прийняття спадщини після смерті матері з поважних причин, в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строків подання заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними. Доказів на спростування вказано стороною відповідача подано не було. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Беручи до уваги наведене суд вважає, що причини пропуску позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними та такими, що пов`язані з об`єктивними обставинами і не мають стати підставою для усунення її від права на спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved