Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

До Солом`янського районного суду м. Києва звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому просила суд: - розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 28 листопада 2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2125; - прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін, тобто « [PERSON] ». В обґрунтування позову зазначає, що 28.11.2012 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб в Солом`янському районному управлінні юстиції м. Києва, актовий запис №2125. Як зазначено в позовній заяві, сторони разом не проживають з 2020 року. Від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON] . Позивач зазначає, що шлюбні відносини припинено, шлюб є формальним, сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, тривалий час проживають окремо. На думку позивача, примирення і збереження шлюбу неможливе. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвала від 20.12.2024 та примірник позовної заяви разом з доданими до нього документами направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача відповідно до листа Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від13.12.2024 №108/27-35с, а саме: [ADDRESS] . Конверт повернувся до суду із відміткою АТ «УКРПОШТА» «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.11.2012 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER] , актовий запис №2125. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». У подружжя [INFO] народилась донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER] , актовий запис №768. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб між ними є формальним, сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, а подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим і суперечить їхнім інтересам. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В контексті ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, дитини-інваліда, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, оскільки це суперечить інтересам сторін. Таким чином, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливе і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі викладеного та

Outcome: approved