Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~26 лютого 2025 року позивач М(Т)СБУ звернулося до суду із зазначеним позовом до відповідачки [PERSON] із вимогою про відшкодування завданої\~майнової шкоди (а. с. 2-3 та на звороті). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 30 вересня 2023 року о 13 годині 20 хвилин в м. Дніпро на перехресті вул. Юрія Савченко та провулку Кооперативного в районі буд. 77а, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом Форд Фокус, державний номерний знак [NUMBER] , перед початком руху при виїзді з провулку Кооперативного не переконалась в безпеці, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом Фіат, державний номерний знак [NUMBER] , під керування водія [PERSON] , що рухався по вул. Ю. Савченка. В результаті ДТП автомобіль Фіат, державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до Постанови Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 13 листопада 2023 року, [PERSON] , було визнано особою винним у вчиненні правопорушенні передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП відповідачка не мала чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування, яке було здійснено МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування, в сумі 84666 гривень 58 копійок. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування. З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило Аварійного комісара, посилаючись на п. 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно. правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вартість послуг якого складають 1450 гривень. Виплата МТСБУ була здійснена на підставі рахунку-фактури. Таким чином, загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 86116 гривень 58 копійок, які позивач прохає стягнути з відповідачки внаслідок заподіяної шкоди спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, разом з судовим збором. Ухвалою суду від 04 березня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а. с. 32), яка надіслана сторонам 04 березня 2025 року за вихідним № 5643/25-вих/2/204/1971 (а. с. 33). 03 квітня 2025 року на адресу суду повернувся конверт, яким направлявся на адресу відповідачки копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками, з відміткою «адресат відмовився», що є належним повідомленням (а. с. 38). Станом на дату розгляду справи відзив на позовну заяву до суду не надходив. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Приписами ч. 8 ст. 279 ЦПК України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2023 року (у справі 203/5807/23), [PERSON] було визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу у сумі 850 гривень (а. с. 4 та на звороті). Водночас, із вказаної постанови вбачається, що 30 вересня 2023 року о 13 годині 20 хвилин в м. Дніпро на перехресті вул. Юрія Савченко та провулку Кооперативного в районі буд. 77а, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом Форд Фокус, державний номерний знак [NUMBER] , перед початком руху при виїзді з провулку Кооперативного не переконалась в безпеці, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом Фіат, державний номерний знак [NUMBER] , під керування водія [PERSON] , що рухався по вул. Ю. Савченка. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу номерний знак [NUMBER] , [PERSON] застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА» (а. с. 5). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] не застрахована (а. с. 10). 02 жовтня 2023 року потерпілий [PERSON] , що керував транспортним засобом номерний знак [NUMBER] , звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 8 та на звороті). Також, 02 жовтня 2023 року власник транспортного засобу номерний знак [NUMBER] , [PERSON] з метою компенсації спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків звернулася до М(Т)СБУ з відповідною заявою (а. с. 9). Судовим Експертом Пилипенком О.С. на підставі Свідоцтва № 1062 від 27 листопада 2006 року, виданого на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при МЮУ, складено Висновок з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля Fiat 500 1.2і, державний реєстраційний номер [NUMBER] ,\~в результаті\~його пошкодження дорожньо-транспортній пригоди (а. с. 14-17 та на звороті), складає 92645 гривень 90 копійок (з урахуванням ПДВ), 84666 гривень 56 копійок (без урахування ПДВ). Вартість оціночних послуг 1450 гривень (а. с. 13). Наказом М(Т)СБУ від 21 лютого 2024 року № 3.1/3116, на підставі довідки № 1 від 20 лютого 2024 року про розмір відшкодування шкоди (а. с. 12 на звороті) прийнято рішення про відшкодування [PERSON] шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 84666 гривень 58 копійок (а. с. 11). Відповідно до платіжного інструкції № 847095 від 22 лютого 2024 року МТСБУ здійснено виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 84666 гривень 58 копійок (а. с. 12). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст. 13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст. 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як було встановлено судом, постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2023 року (у справі 203/5807/23), [PERSON] було визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу у сумі 850 гривень. Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Таким чином, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Такий висновок викладений у постанові Верховного суду від 24 червня 2020 року у справі № 6040/14169/17. Відтак, в силу вказаних норм закону, на таку особу покладається обов`язок відшкодувати завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду. Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Разом із цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідачка на момент дорожньо-транспортної пригоди не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до\~вимог ст. 3\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Приписами п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до вимог п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з вимогами пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Разом з цим, при оцінці обставин справи необхідно виходити з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). З огляду на викладене, з урахуванням того, що відповідачка є\~винною особою\~у вчиненні\~вказаної дорожньо-транспортної\~пригоди,\~на момент\~вчинення якої\~не застрахувала\~свою цивільно-правову\~відповідальність, тому завдану шкоду потерпілому відшкодовано МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь МТСБУ в порядку регресу відповідних документально підтверджених витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування у розмірі 86116 гривень 58 копійок. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачку, а тому з останньої на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3028 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved