Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

І. Короткий виклад обставин справи та правова позиція заявника. [PERSON] , 21.11.2024 року (вх. № 26169) звернулася у Залізничний районний суд м. Львова із письмовою заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, у якій просить суд: -встановити факт належності [PERSON] , що померла [INFO] правовстановлюючого документа, а саме Державного акту серії ІІІ-ЛВ № 085514 виданого 15.08.2001 року на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 20.07.2001 року № 465 на ім`я [PERSON] (а.с. 1-3). Заява обґрунтована, зокрема тим, що [INFO] померла [PERSON] - бабуся заявника, якій згідно Державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ № 085514 належить земельна ділянка площею 1, 7986 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Повітнянської сільської Львівського р-ну Львівської обл. (Городоцька ОТГ). Спадкодавець, [PERSON] 10.12.2010 року за життя склала заповіт, що посвідчений 10.12.2010 року сільським головою Повітненської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., зареєстрований у реєстрі за № 85, згідно якого заповіла заявнику - [PERSON] , житловий будинок в [ADDRESS] та належне їй право на земельну ділянку (пай) площею 1, 7986 га. Право власності на вказану земельну ділянку належить на підставі Державного акту серії ШІ-ЛВ № 085514, виданого 15.08.2001 року на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 20.07.2001 року № 465. Між тим, коли заявник вирішила відчужити вказану земельну ділянку та звернулася до нотаріуса, нотаріус повідомила, що цивільно правовий договір на даний час не можна укласти, оскільки у казаному Державному акті є невідповідність в імені спадкодавця із зазначеним в свідоцтві про смерть та заповіті. Так, згідно свідоцтва про смерть спадкодавець зазначена, як « [PERSON] », тоді як в Державному акті ім`я зазначено як « [PERSON] ». Така помилка була ймовірно допущена при внесенні спадкодавця у списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). У зв?язку із тим, що згідно Інструкції «Про заповнення бланків Державних актів на право власності на земельну ділянку і на право користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Держкомзему від 22.06.2009 року № 325, у разі виявлення землевласником у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок, особі слід звернутися до відповідного територіального органу Держкомзму для заміни Державного акту, однак на даний час видача бланків Державних актів не передбачена, і в інший спосіб усунути вказану помилку в заявника немає можливості, тому остання змушена звертатись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. ІІ. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Галайко Н. М. (а.с. 25). Судом у порядку ч. 1 ст. 316 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) 21.11.2024 року направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - заявника у справі (а.с. 26). Відповідь на вказаний запит надійшла до суду 08.01.2025 року (а.с. 27). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.01.2025 року заяву було залишено без руху, у зв`язку з її істотними недоліками (а.с. 28-29). 19.02.2025 року (вх. № 4054) від [PERSON] до суду надійшла письмова заява про усунення недоліків заяви та нова редакція заяви (з урахуванням уточнень) про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій заявник просить суд: -встановити факт належності [PERSON] , що померла [INFO] правовстановлюючого документа, а саме Державного акту серії ІІІ-ЛВ № 085514 виданого 15.08.2001 року на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 20.07.2001 року № 465 на ім`я [PERSON] (а.с. 31, 34-36). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.03.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку окремого провадження. Призначено судове засідання у справі (а.с. 56). ІІІ. Позиція сторін по справі. Заявник [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце судового засідання, у таке не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Уповноважений представник заявника [PERSON] - адвокат Мартин В. І. будучи належним чином повідомленою про час та місце судового засідання, у таке не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Однак, суд приймає до уваги подану 08.04.2025 року (вх. № 7811) письмову заяву від уповноваженого представника заявника [PERSON] - адвоката Мартин В. І., із змісту якої вбачається, що остання просить суд розглядати справу за її відсутності, вимоги заяви підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Львівської РДА будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Проте, 04.04.2025 року (вх. № Еп-1691/25) від Львівської РДА, в особі голови - Грабовського П. на електронну пошту суду надійшло письмове клопотання, із змісту якого вбачається, що останній просить суд проводити розгляд справи без представника заінтересованої особи за наявними матеріалами справи. Представник заінтересованої особи - Міської ради будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. У той же час, матеріали справи містять письмові пояснення заінтересованої особи Міської ради, в особі міського голови - Ременяк В. від 31.03.2025 року (вх. № 7042). Із вказаних письмових пояснень вбачається, у тому числі те, що останній не заперечує щодо задоволення вимог стосовно встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Просить суд розглядати справу без участі представника, судові витрати покласти на заявника. Так, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. IV. Позиція суду. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. V. Встановлені судом фактичні обставини справи. Копією Державного акта на право приватної власності на землю виданого громадянину України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 15.08.2001 року на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 20.07.2001 року № 465 стверджується, що останній передається у приватну власність земельна ділянка площею 1, 7986 га, земельна ділянка розташована на території Повітнянської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 98 (а.с. 47). Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 08, стверджується, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої вказано: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Аналогічне стверджується і свідоцтвом про народження (повторне) серії [NUMBER] , актовий запис № 8, згідно якого [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої вказано: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 42). У подальшому [PERSON] після одруження змінила прізвище на [PERSON] , про що вказано в заяві та не заперечується сторонами справи. Суд приймає до уваги, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджується, що [INFO] померла [PERSON] , актовий запис № 19 (а.с. 40). Також, згідно копії посвідчення № 811/25 від 25.04.1985 року стверджується, що [PERSON] , 1930 року народження призначено пенсію по віку (дитина війни) (а.с. 43). Окремо суд враховує, що згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1217323612021 від 31.12.2021 року стверджується, що власником земельної ділянки (0, 8213 га) є [PERSON] (документом, що посвідчує відповідне право вказано Державний акт від 15.08.2001 року ІІІ-ЛВ 085514) (а.с. 44, 45). Копією заповіту від 10.12.2010 року стверджується, що [PERSON] , 16.03.1930 року зробила розпорядження на випадок своєї смерті та вказала, що належний їй будинок, за адресою: [ADDRESS] з надвірними господарськими спорудами та присадибною земельною ділянкою а також належне їй прав на земельну ділянку (пай) площею 1, 7986 га , яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ № 085514, виданого Повітненською сільською радою 15.08.2001 року заповіла своїй внучці - [PERSON] , 1986 року народження (зареєстровано у реєстрі за № 83) (а.с. 51). Копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 32748843 від 12.12.2012 року підтверджується реєстрація спадкової справи (53910489), де спадкодавцем вказано [PERSON] (а.с. 49). Із копії довідки Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області про коло спадкоємців вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом [PERSON] (а.с. 50). VІ. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді справи та застосовані норми права. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як зазначено у постанові Верховного Суду № 320/948/18 від 10.04.2019 року у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Суд враховує у якості консультативних роз`яснення, викладені у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», за змістом якого при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Також суд приймає до уваги роз`яснення, викладені у листі Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де зазначено, що громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] правовстановлюючого документа, а саме Державного акту серії ІІІ-ЛВ № 085514, виданого 15.08.2001 року на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 20.07.2001 року № 465 на ім`я [PERSON] у інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник не має змоги. Так, вбачається, що помилка у написанні імені у Державному акті серії ІІІ-ЛВ № 085514, виданому 15.08.2001 року на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 20.07.2001 року № 465 (« [PERSON] » замість вірного - « [PERSON] ») є результатом технічної помилки при оформлені тексту документів. Згідно з ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Отже суд зазначає, що факт належності вказаного правовстановлюючого документа [PERSON] стверджується співпадінням інших особистих даних зазначених у інших документах, наданих заявником, а саме: свідоцтві про народження (у тому числі повторному), свідоцтві про смерть, заповіті, пенсійному посвідченні, які додані до матеріалів справи та у яких збігається прізвище ім`я та по батькові, проте у Державному акті серії [NUMBER] , виданому 15.08.2001 року на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 20.07.2001 року № 465 не вірно зазначено ім`я (« [PERSON] » - у Державному акті серії ІІІ-ЛВ № 085514, виданому 15.08.2001 року на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 20.07.2001 року № 465, «Агрипина» - у свідоцтві про народження (у тому числі повторному), свідоцтві про смерть), що у свою чергу дає суду підстави вважати, що вказані докази є належними та містять достатню інформацію для встановлення обставин, що обґрунтовують вимоги заявника. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. При цьому, суд враховує, що метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником спадкових прав та оформлення цивільно правової угоди, при цьому у іншому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа заявник не має можливості, остільки вирішення питання приведення його у відповідність можливе лише у судовому порядку. З врахуванням наведеного, а саме встановлення та підтвердження належними доказами факту належності [PERSON] зазначених документів, заява підлягає задоволенню. VІI. Судові витрати по справі. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З цих підстав,

Outcome: approved