Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позивач посилається на те, що 01.09.2023 року він надав у борг відповідачу грошову суму у розмірі 100000,00 грн, відповідач зобов`язався повернути зазначену суму до 01.09.2024 року, про що зазначено у тексті боргової розписки. На день звернення позивача до суду відповідач борг не повернула. Окрім того, відповідач має сплатити 15337,41 грн. - проценти за користування коштами, в розмірі облікової ставки НБУ; 1479,45 - 3% річних за користування коштами за час прострочення повернення заборгованості та 8045,45 грн. - інфляційні втрати. В підготовчому судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовму засіданні позов визнала в повному обсязі. Повідомила суд, що дійсно брала кошти в борг і зобов`язується повернути суму визначену позивачем. Як передбачено\~статтями 1046-1048 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з частиною 1\~статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), як визначено частиною 2\~статті 530 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати боргу за договорами позики відповідач порушує покладені на себе зобов`язання. Згідно з положеннями ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного упостанові від 26 квітня 2017 року у справі № 3-1522гс16, вимоги щодо стягнення передбачених частиною другою статті 625 ЦК України інфляційних втрат та 3 % річних не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України. Отже, нараховані позивачем інфляційні втрати та три проценти річних, на підставі частини другої статті 625 ЦК України, входять до складу грошового зобов`язання за договором позики. З доданих до позовної заяви матеріалів, пояснень сторін, встановлено, що 01.09.2023 року [PERSON] написана розписка, згідно якої вона взяла в борг у [PERSON] 100000,00 грн, які зобов`язується повернути у повному обсязі до 01.09.2024 року. Цією розпискою підтверджується, що між сторонами укладений договір позики. У визначений термін відповідач не повернула борг, що підтвердила в судовому засіданні. Згідно з розпискою позичальника кінцевою датою повернення боргу є 01 вересня 2024 року. Станом на день розгляду справи борг не повернуто, згідно наданого розрахунку, відповідач має сплатити позивачу: 15337,41 грн. - проценти за користування коштами, в розмірі облікової ставки НБУ; 1479,45 - 3% річних за користування коштами за час прострочення повернення заборгованості та 8045,45 грн. - інфляційні втрати, вказаний розрахунок відповідач не заперечує та погодилася з ним, про що повідомила в судовому засіданні. Враховуючи позицію відповідача, яка визнала позов в повному обсязі, позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивач [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 075243. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Отже, позивач звільнений від сплати судового збору. При цьому, позовні вимоги задоволені у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання цього позову позивач мав би сплатити судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп, якби не був звільнений від його сплати. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене, те що позовні вимоги задоволені у повному обсязі та позивач звільнений від сплати судового збору, ту обставину, що відповідач визнала позов до розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору необхідно стягнути із відповідача на користь держави.

Outcome: approved