Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог зазначає, що 23.04.2020 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено угоду про надання кредиту №500828727 в сумі 40030,68 грн. на умовах споживчого кредиту з фіксованою процентною ставкою 32,00% річних на строк 60 місяців. Взяті на себе зобов?язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно в повному обсязі, надавши відповідачу кошти, а позичальник, в свою чергу, зобов`язувався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідного договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором. 22.02.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Форт» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення вимоги за кредитним договором до ТОВ «ФК Форт». 23.02.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія Форт» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення вимоги за кредитним договором до позивача - ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Посилаючись на вказані обставини позивач звернувся з позовною заявою до відповідача та просив стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 54435,04 грн., судові витрати, пов?язані з розглядом справи, а саме: судовий збір в розмірі 3028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн. Ухвалою суду від 05.02.2025 р. відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін та без проведення судового засідання, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України. Вказана ухвала направлена відповідачу за місцем його реєстрації неодноразово, однак поштові конверти повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, \~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З урахуванням викладеного,\~суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи, судом надано можливості та достатньо часу ознайомитись з позовною заявою та надати свої заперечення, отже вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позов від відповідача до Жашківського районного суду Черкаської області не надходив. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Встановлені обставини справи та докази. 23.04.2020р. між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено угоду про надання кредиту №500828727 в сумі 40030,68 грн. на умовах споживчого кредиту з фіксованою процентною ставкою 32,00% річних на строк 60 місяців. Вказана угода підписана власноручно відповідачем. До угоди позивачем додано графік платежів та паспорт споживчого кредиту, які також підписані власноручно відповідачем. 24.03.2020р. між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін і доповнень №1 до угоди про надання кредиту №500828727, відповідно до якого сторони дійшли спільної згоди змінити порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за угодою про надання кредиту. 22.02.2021р. між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК Форт» було укладено договір факторингу № 1, відповідно до умов якого до нього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 24.03.2020р., що підтверджується актом приймання-передачі Реєстру боржників від 22.02.2021р. до договору Факторингу №1 від 22.02.2021р., випискою з додатку до договору Факторингу №1 від 22.02.2021р. та платіжним дорученням №35 від 23.02.2021р. 23.02.2021р. між ТОВ «ФК Форт» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу № 01-23-02/21, відповідно до умов якого до нього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 22.02.2021р., що підтверджується актом приймання-передачі Реєстру боржників від 23.02.2021р. до договору Факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021р., випискою з додатку до договору Факторингу №01-23-02/21 від 23.02.2021р. та платіжним дорученням №129 від 23.02.2021р. Таким чином, факт правомірності укладення договору факторингу та перехід до позивача права вимоги заборгованості від відповідача є доведеним та підтверджується належними доказами. Згідно розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №500828727 від 24.03.2020р. складає 54435,04 грн. Також позивач додав до позовної заяви виписку по особовому рахунку відповідача, з якої вбачається, що відповідач з 24.03.2020 р. по 20.09.2021 р. користувався кредитними коштами, здійснюючи різні розрахункові операції. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634 ЦК, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено статтею 610 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, факт правомірності укладення договору відступлення та перехід до позивача права вимоги заборгованості від відповідача у розмірі є доведеним та підтверджується належними доказами. Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, тому має заборгованість, яку наразі повинен сплатити на користь позивача у встановленому судом розмірі, тобто в сумі 54435,04 грн. Також, суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростований. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, не висловив своє відношення до заявлених позовних вимог шляхом подання письмової заяви, не надав суду будь-яких доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частин 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Щодо стягнення судового збору та витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України). 03.07.2024 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко О.І. укладено договір про надання правничої допомоги №03/07/24. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг вартість послуг адвоката становить 9200,00 грн., перерахунок якої на користь адвоката підтверджується платіжною інструкцією № 4950 від 01.10.2024 р. Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та будь яких заперечень щодо їх розміру не надав. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9200 грн. 00 коп. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 180 від 16.01.2025 р. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю з відповідача на користь позивача підлягає стягнення вся сума, сплаченого судового збору, тобто 3028,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved