Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення із [PERSON] 10 209,62 гривень заборгованості за договором про надання банківських послуг "Мonobank" від 15 березня 2023 року з передбачених ст.ст.525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України підстав. Вимоги обґрунтовано тим, що у 15 березня 2023 року між АТ «Універсал Банк» (далі Банк) та [PERSON] підписано анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Цією анкетою-заявою відповідач просив відкрити поточний рахунок, на який встановити кредитний ліміт на суму, указану в мобільному додатку. При укладенні кредитного договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Своїм підписом відповідач повністю та безумовно прийняв пропозицію Банку та погодився із ти, що анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг (далі Договір). Відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та встановивши на нього кредитний ліміт в розмірі 10 000,00 гривень, Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі. Відповідач, зі своєї сторони, умов Договору не дотримав, повернення кредиту у визначені строки та розмірі згідно тарифів не здійснював, через що перед Банком має заборгованість в сумі 10209,62 гривень, яку станом на дату звернення до суду не погасив. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 04 березня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали та примірник матеріалів позову відповідач отримав 18 березня 2025 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 04 березня 2025 року відповідач відзиву на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 15 березня 2023 року Банк та [PERSON] підписали анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування в Банку при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank/Universal Bank», таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач просив відкрити на його ім`я рахунок та встановити на нього кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. Підтвердив, що надані ним документи є чинними (дійсними) та наведені їх копії відповідають оригіналу. Засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій. Підписанням анкети-заяви відповідач підтвердив факт передачі йому другого примірника цієї анкети-заяви та платіжної картки «monobank». Довідкою Банку підтверджено відкриття відповідачу 15 березня 2023 року поточного рахунку № [NUMBER] та встановлення на нього кредитного ліміту в сумі 10 000,00 гривень. До анкети-заяви Банк долучив копію паспорта та картки платника податків відповідача, а також копію Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank/Universal Bank» (далі Умови і правила). Умовами і правилами передбачені права та обов`язки сторін. Стосовно клієнта, зокрема у пунктах 4.2.10 та 4.2.11, визначено, що клієнт зобов`язаний оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, згідно Тарифів та відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з Договору. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони (ч.1 ст.207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). У статті 3 Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитний договір між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Після підписання цього договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у Банку виникло зобов`язання відкрити відповідачу рахунок та надати в користування кредитні кошти, а у відповідача - оплачувати послуги Банку, що виникають в результаті використання платіжної картки згідно з тарифами та повернути кредитні кошти. З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та здійснював погашення кредиту, в останнє таке погашення здійснював 03 травня 2024 року на суму 293,53 гривень. Використання відповідачем кредитних коштів та погашення боргу свідчать про існування між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] договірних зобов`язань в рамках банківської послуги «monobank». Згідно із розрахунком заборгованість відповідача перед Банком станом на 03 жовтня 2024 року становить заборгованість по тілу в сумі 10209,62 гривень. Жодних заперечень щодо не укладення кредитного договору чи неправильного розміру заборгованості за кредитом відповідач суду не подавав. У частинах 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Дослідженими у справі доказами повно та об`єктивно доведено, що відповідач взятого на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, тим самим порушив його умови, у зв`язку із чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість в загальній сумі 10 209,62 гривень, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними, тому підлягають повному задоволенню. Ураховуючи повне задоволення позову та положення ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved