Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Керівник Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Тернопільської міської ради звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивачів - Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», просить: - стягнути із [PERSON] на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 6428,09 грн; - стягнути із [PERSON] на користь держави в особі Тернопільської міської ради кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 822,40 грн. В обґрунтування вимог прокурор покликається на те, що внаслідок кримінального правопорушення, яке вчинено відповідачем потерпілому спричинено тілесні ушкодження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 09.02.2024 у справі №607/22317/23 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності передбаченої частиною першою статті 286 КК України, на підставі статті 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілими, та кримінальне провадження закрито. Потерпілий у кримінальному провадженні [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі. Вартість затрат на його лікування та перебування становить 7250,49 грн, зокрема, вартість лікування за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) становить 6428,09 грн, а за рахунок коштів місцевого бюджету - 822,40 грн. Зазначає, що держава має право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину (частина друга статті 1191 ЦК України). Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Прокурор в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Представник позивача НСЗУ звернувся до суду із клопотанням, в якому просить розглядати справу без участі, позовні вимоги підтримує. Інші учасники в судове засідання не з`явилися, відповідач відзиву на позов не надав. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. Органом досудового розслідування пред`явлено обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесне ушкодження. Відповідно до пред`явленого обвинувачення, 11.08.2023 о 16:40 він керував технічно - справним автомобілем АВ СПЛАВ С2АВ06G07-4321, р.н. [NUMBER] , та рухався автомобільною дорогою Тернопіль-Львів-Рава Руська, в напрямку м. Львів, із швидкістю 65 км/год., чим порушив вимоги дорожнього знаку 3.29 на жовтому фоні Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 із змінами та доповненнями (далі - ПДР), який забороняв рух даною ділянкою дороги із швидкістю, що перевищує 50 км/год. і який розміщено спільно із знаком 1.37 ПДР «Дорожні роботи». Під час руху водій [PERSON] не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5., 2.3. (б) ПДР, які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Рухаючись у вказаному напрямку, водій [PERSON] наближався до АЗС «WOG 855 Довжанка». В цей час попереду автомобіля АВ СПАВ C2AB06G07-4321, р.н. [NUMBER] , в попутному із ним напрямку рухався технічно - справний автомобіль Mitsubishi Grandis, p.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який перед А3С «WOG 855 Довжанка» почав зменшувати швидкість із ввімкненим лівим покажчиком повороту та повністю зупинився в межах смуги руху в місці, де відсутня порожня розмітка, яка б розділяла зустрічні потоки транспортних засобів, маючи на меті заїхати на територію А3С «WOG 855 Довжанка». В свою чергу, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити, що попереду зменшує швидкість та повністю зупинився автомобіль Mitsubishi Grandis, р.н. [NUMBER] , водій [PERSON] в порушення вимог п.п. 12.3, 13.1 ПДР не обрав безпечної дистанції відповідно до швидкості руху та дорожньої обстановки і не вжив негайно заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, а допустив зіткнення передньою лівою частиною автомобіля АВ СПЛАВ С2АВ06G07-4321, р.н. [NUMBER] , із задньою правою частиною автомобіля Mitsubishi Grandis, p.н. [NUMBER] . Від зіткнення автомобілів АВ СПЛАВ С2АВ06С07-4321, р.н [NUMBER] , i Mitsubishi Grandis, p.н. [NUMBER] , останній відкинуло на зустрічний бік дороги, а саме на смугу для руху до м. Тернопіль, в межах якої рухався технічно - справний автомобіль Volkswagen Transporter, р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого водію [PERSON] було створено аварійну ситуацію та він був позбавлений технічної можливості уникнути своїми односторонніми діями зіткнення із автомобілем Mitsubishi Grandis, р.н. [NUMBER] , внаслідок чого відбулось зіткнення лівою боковою частиною автомобіля Volkswagen Transporter, р.н. [NUMBER] , із передньою лівою частиною автомобіля Mitsubishi Grandis, р.н. [NUMBER] . Від зіткнення автомобілів Mitsubishi Grandis, p.н. [NUMBER] , i Volkswagen Transporter, р.н. [NUMBER] , останній відкинуло на зустрічний бік дороги, а саме на смугу для руху до м. Львів, в межах якої, позаду автомобіля АВ СПЛАВ С2АВ06G07-4321, р.н. [NUMBER] , рухався технічно - справний автомобіль Volkswagen Touran, р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок водію [PERSON] було створено аварійну ситуацію та він був позбавлений технічної можливості уникнути своїми односторонніми діями зіткнення із автомобілем Volkswagen Touran, р.н. [NUMBER] , внаслідок чого відбулось зіткнення правою боковою частиною автомобіля Volkswagen Transporter, р.н. [NUMBER] , із передньою частиною автомобіля Volkswagen Touran, р.н. [NUMBER] . Від зіткнення автомобілів Volkswagen Touran, р.н. [NUMBER] , і Volkswagen Transporter, р.н. [NUMBER] , останній відкинуло на праве (якщо дивитись в напрямку м. Львів) узбіччя, де він наїхав на пішохода [PERSON] , яка стояла нерухомо. У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди отримали тілесні ушкодження: - водій [PERSON] у вигляді травми голови у виді закритих переломів кісток лицевого черепа - носа і передньої стінки верхньощелепної пазухи однойменної кістки справа з крововиливами у її порожнину, та струсу головного мозку, які супроводжувалися тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень - п.п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995; - пішохід [PERSON] у вигляді травми голови, у виді закритої травми лівого колінного суглоба у виді переломів латерального (бічного) виростка та між виросткових горбиків великогомілкової кістки, гемартрозу набряку м`яких тканин, які супроводжувалися тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень - п.п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995. Порушення водієм [PERSON] вимог п.п. 2.3 (б), 12.3, 13.ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілим [PERSON] та [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.02.2024 у справі №607/22317/23 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності передбаченої частиною першою статті 286 КК України, на підставі статті 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілими, та кримінальне провадження закрито. Як зазначено у довідці-розрахунку, потерпілий у кримінальному провадженні [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі. Вартість затрат на його лікування та перебування становить 7250,49 грн. Зокрема, вартість лікування за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) становить 6428,09 грн, а за рахунок коштів місцевого бюджету - 822,40 грн. Фінансування КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» у 2023 році здійснювалося Національною службою здоров я України (далі - НСЗУ) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладеного між КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» та НСЗУ Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Кошти перераховуються НСЗУ безпосередньо на рахунок лікарні. Частина коштів, зокрема на фінансування комунальних послуг лікарні, виділялася з міського бюджету. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» є юридичною особою - комунальним підприємством, що надає медичні послуги населенню міста Тернополя. Статутом Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», затвердженим рішенням Тернопільської міської ради від 28.07.2017 №7/16/20 (надалі за текстом - Статут) визначено, що підприємство є об`єктом комунальної власності Тернопільської міської ради. Власником, засновником та органом управління Підприємства виступає Тернопільська міська рада, яка є органом місцевого самоврядування. Отже, КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» відноситься до юридичних осіб комунальної власності, кошти, які виділяються на лікування хворих, частково надходять із місцевого бюджету. З відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Національна служба здоров`я України є органом державної влади. Оскільки Тернопільська міська рада та Національна служба здоров`я України не зверталися до суду з позовом до відповідача про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину, за захистом інтересів держави до суду звернувся керівник Тернопільської окружної прокуратури. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до вимог частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Представництво інтересів громадянина або держави в суді відповідно до ч. 6 вказаної статті включає, у тому числі, право прокурора звертатися до суду з позовом (заявою, поданням). В силу вимог частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами частини другої статті 1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Відповідно до вимог частин першої та третьої статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. В силу вимог частини першої статті 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» відповідно до цього Закону держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 ( 545-93-п ) від 16 липня 1993 року. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до вимог пунктів 2, 4 постанови Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 286 КК України, та внаслідок протиправних дій останнього була заподіяна шкода здоров`ю потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] у вигляді травми голови у виді закритих переломів кісток лицевого черепа - носа і передньої стінки верхньощелепної пазухи однойменної кістки справа з крововиливами у її порожнину, та струсу головного мозку. Вказані обставини встановлені ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.02.2024 у справі №607/22317/23, яка набрала законної сили, а тому в силу вимог частини шостої статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі, вартість затрат на його лікування та перебування становить 7250,49 грн. Зокрема, вартість лікування за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) становить 6428,09 грн, а за рахунок коштів місцевого бюджету - 822,40 грн. Водночас, за захистом інтересів держави до суду звернулася Тернопільська окружна прокуратура, оскільки Тернопільська міська рада, яка є власником та засновником КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», не зверталася до суду за їх захистом. При цьому, в процесі лікування потерпілого було витрачено також державні (бюджетні) кошти, надані Національною службою здоров`я України на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Відтак, [PERSON] , як особа, яка вчинила злочин, зобов`язаний відшкодувати витрати понесенні на лікування потерпілого від злочину [PERSON] . Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити. Крім цього, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в користь Тернопільської окружної прокуратури слід стягнути понесені відповідно до платіжного доручення №241 від 10 лютого 2025 року судові витрати - 3028 гривень судового збору.

Outcome: approved