Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» - Дорошенко М.А. звернулася до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до відповідачки [PERSON] , відповідно до якої просить: стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №26209000392329 від 28.11.2018 року в сумі 94323.41 гривень, яка складається : заборгованості по тілу кредиту становить 38645,58 гривень; прострочена заборгованість по відсоткам 52988,09 гривень; прострочена заборгованість по комісії 1100 гривень; збитки від інфляції 1367.4 гривень; 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України 222.34 гривень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс»; стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №22039000097263 від 26.11.2018 року в сумі 60807.47 гривень (шiстдесят тисяч вiсiмсот сiм гривень 47 копiйок), яка складається з: - заборгованості по тілу кредиту становить 44909,74 гривень (сорок чотири тисячi дев`ятсот дев`ять гривень 74 копiйки); - прострочена заборгованість по відсоткам 2110,30 гривень (двi тисячi сто десять гривень 30 копiйок); - прострочена заборгованість по комісії 11940 гривень (одинадцять тисяч дев`ятсот сорок гривень 00 копiйок); - збитки від інфляції 1589.04 гривень (одна тисяча п`ятсот вiсiмдесят дев`ять гривень 04 копiйки); - 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України 258.38гривень (двiстi п`ятдесят вiсiм гривень 38 копiйок) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс»; стягнути з [PERSON] сплачені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7570,00 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс». В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28.11.2018 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі АТ «Банк Кредит Дніпро») та [PERSON] (далі Відповідач) було укладено Кредитний договір №26209000392329 (далі Кредитний договір -1) у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 27.11.2020 (п. 1.2 Кредитного договору - 1). 26.11.2018 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі АТ «Банк Кредит Дніпро») та [PERSON] (далі Відповідач) було укладено Кредитний договір №22039000097263 (далі Кредитний договір -2) у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 26.11.2023 (п. 1.2 Кредитного договору - 2). Після підписання Кредитного(их) договору (ів) Відповідач власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена Кредитним (и) договором (ами). Вказує, що відповідно до виписки по особистому рахунку Відповідача, вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок Боржника, як це передбачено умовами Кредитного (их) договору (ів). Виходячи з вищезазначеного при укладанні Кредитного (ни) договору (ів) АТ «Банк Кредит Дніпро» виконав всі передбаченні умови договору, а саме ознайомив Відповідача з умовами Кредитного (их) договору (ів), надав в тимчасове користування кредитні кошти в зазначеному розмірі. Представник позивача зазначає, що 15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі ТОВ «Цикл Фінанс») було укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним (и) договором (ами). На дату звернення ТОВ «Цикл Фінанс» до суду борг за Кредитним договором-1 становить: - 92733.67 гривень, яка складається з: - суми боргу по тілу кредиту становить 38645,58 гривень; - суми боргу по відсоткам 52988,09 гривень; - борг по комісії 1100 гривень, а борг за Кредитним договором-2 становить: - 58960,04 гривень, яка складається з: - суми боргу по тілу кредиту становить 44909,74 гривень; - суми боргу по відсоткам 52988,09 гривень; - борг по комісії 11940 гривень. Таким чином, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право належного кредитора до Відповідача за Кредитним договором-1 та Кредитним договором -2. Щодо обґрунтувань суми боргу по Кредитному договору -1: на момент подання позовної заяви зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за Кредитним договором-1 Відповідачем не виконано ні Первісному кредитору, а ні Новому, в зв`язку з чим наявна заборгованість за Кредитним договором 1 в сумі 92733.67 гривень. У відповідності до ст. 625 ЦК України, Відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних за Кредитним договором - 1, що становить: 222,34 гривень. У відповідності до ст. 625 ЦК України, Відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за Кредитним договором - 1, що становить: 1367,4 гривень. Щодо обґрунтувань суми боргу по Кредитному договору - 2: на момент подання позовної заяви зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за Кредитним договором-2 Відповідачем не виконано ні Первісному кредитору, а ні Новому, в зв`язку з чим наявна заборгованість за Кредитним договором 2 в сумі 60807.47 гривень. У відповідності до ст. 625 ЦК України, Відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних за Кредитним договором - 2, що становить: 258,38 гривень. У відповідності до ст. 625 ЦК України, Відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за Кредитним договором - 2, що становить: 1589,04 гривень. Вказала, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитними договорами, вони вимушені звернутись до суду з вказаним позовом. Позовна заява подана в системі «Електронний суд» 03.12.2024. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2024 справа розподілена судді Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 04.12.2024 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без руху, встановлено строк 7 (сім) днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених в ухвалі недоліків. 10.12.2024 засобами поштового зв`язку до суду надійшла заява представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» - Дорошенко М.А. про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 12.12.2024 прийнято до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у цивільній справі за вказаною вище позовною заявою, призначено підготовче засідання. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 04.02.2025 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У прохальній частині позовної заяви представником позивача зазначено прохання розглядати справу без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачки та згідно частини 4 статті 223 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26 листопада 2018 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Кредитний договір №22039000097263, відповідно до умов якого: 1.1. за цим Договором Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним Договором в повному обсязі. 1.2. За цим Договором Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: Сума Кредиту 50000.00 (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок), далі Кредит. Строк кредитування 60 місяців; Кінцева дата повернення Кредиту: Цільове призначення на споживчі потреби. Щомісячна комісія за обслуговування Кредиту: 1.99% від Суми Кредиту: Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 0,001 % річних; на прострочену заборгованість за Кредитом: 56,0% річних. 1.3. Банк формує Графік платежів, який викладено в розділі 4 цього Договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за Кредитом, сплати процентів за користування Кредитом, Щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін. 1.4. Кредит надається шляхом зарахування суми Кредиту на поточний рахунок Клієнта: [NUMBER] , відкритий у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», далі Рахунок. Датою видачі Кредиту вважається день зарахування суми Кредиту на Рахунок Клієнта. Якщо Банк не надав Кредит протягом 7 Операційних днів, цей Договір вважається не укладеним. Пунктами 2.1, 2.2 Кредитного договору сторони погодили, що платежі з погашення заборгованості за Кредитом, сплати процентів за користування Кредитом та Щомісячної комісії за обслуговування Кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів, далі Обов`язковий платіж. Дата погашення та розмір Обов`язкового платежу визначені в Графіку платежів, який викладений в розділі 4 цього Договору, далі Графік платежів. Погашення заборгованості за цим Договором Клієнт здійснює шляхом зарахування коштів у сумі Обов`язкового платежу на зазначені рахунки. Для забезпечення своєчасного погашення заборгованості за Обов`язковим платежем Клієнт зобов`язаний забезпечити надходження коштів в сумі Обов`язкового платежу на відповідний рахунок, не пізніше 21:00 годин (за Київським часом) дати платежу, що визначена в Графіку платежу. Відповідно до п.3.1. Кредитного договору, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання Сторонами зобов`язань за цим Договором. Пунктом 4 Кредитного договору сторони погодили Графік платежів/Розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором. 28 листопада 2018 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Договір №26209000392329 про встановлення кредитного ліміту, відповідно до умов якого: в порядку передбаченому цим Договором та УДБО, Банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку Клієнта № [NUMBER] , відкритого в Банку, далі - Рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (далі Кредитна картка), шляхом встановлення ліміту Кредитної лінії у вигляді відкличної відновлюваної кредитної лінії без забезпечення (далі - Кредит) з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів Клієнта на Рахунку. 1.2. Кредитне обслуговування Рахунку здійснюється на наступних умовах: 1.2.1. Ліміт Кредитної лінії на дату укладання цього Договору становить 40000.0 (сорок тисяч гривень 00 копійок) грн., та протягом дії цього Договору може бути змінений Банком в порядку визначеному в УДБО, при цьому максимальний ліміт Кредитної лінії не може перевищувати 1 000 000,00 грн. 1.2.2. Строк дії Кредитного ліміту 12 місяців з дати встановлення Кредитного ліміту. Якщо не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії Кредитного ліміту жодна із Сторін в установленому в УДБО порядку не заявить про припинення строку дії Кредитного ліміту, строк дії Кредитного ліміту продовжується на той же строк і на тих же умовах, що визначені в цьому Договорі. Подовження строку дії Кредитної лінії може здійснювати необмежену кількість разів. 1.2.3. Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 48,00% річних; на прострочену заборгованість за Кредитом: 56% річних. Пільговий період: 66 днів. Розмір процентної ставки протягом пільгового періоду складає 0.01% річних. 1.3. Вартість інших послуг Банку пов`язаних з користуванням Платіжною карткою визначені в Тарифах Банку. 1.4. Реальна річна процентна ставка за Кредитом становить 58.89%. На прикладі припущення: використання максимально можливого ліміту згідно з діючими банківськими продуктами Банку: 1 000 000,00 грн.; 50% ліміту знято через банкомат Банку 50% ліміту безготівковий розрахунок у дату укпадання Договору: 28 листопада\~2018\~р.: погашення ліміту протягом усього строку дії договору, оформлення картки вартістю за наявності. Загальна вартість кредиту становить 1480428.89 грн. Пунктом 2 Договору сторони погодили наступне: Про встановлення ліміту Кредитної лінії, розмір доступного ліміту Кредитної лінії та зміну доступного ліміту Кредитної лінії Банк повідомляє Клієнта шляхом направлення SMS- повідомлення або в порядку, передбаченому УДБО. 2.2. Банк нараховує проценти за користування Кредитом у валюті Кредиту на суму фактичної заборгованості за Кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, при цьому, враховується перший і не враховується останній день користування Кредитом. Базою для нарахування процентів є фактична заборгованість за Кредитом станом на кінець кожного операційного дня Банку. Ліміт Кредитної лінії (або його частина) вважається використаним з дати відображення на Рахунку суми, яка була списана (повністю або частково) в межах Кредитної лінії. У випадку виникнення простроченої суми заборгованості за Кредитом Банк продовжує нараховувати проценти за його користування у розмірі, визначенаму в п. 1.2.3. цього Договору. 2.3. Заборгованості за цим Договором погашається Клієнтом шляхом зарахування Обов`язкового платежу на Рахунок, визначений в п.1.1. цього Договору з 6 числа місяця, наступного за місяцем в якому був використаний Кредит до 5 числа місяця (далі - Платіжний період), що йде через один місяць після місяця в якому був використаний Кредит. Розмір Обов' якового платежу становить 2.0% від суми фактичної заборгованості за цим Договором, визначеної відповідно до умов УДБО, та суми нарахованих процентів і комісій за користування Кредитом станом на останній банківський день місяць за який сплачується Обов`язковий платіж. Про розмір Обов`язкового платежу Банк повідомляє Клієнта шляхом направлення SMS- повідомлення на Основний номер телефону Клієнта. Сума Обов`язкового платежу направляється на погашення заборгованості за цим Договором у відповідній черговості погашення заборгованості встановленої в УДБО. 2.4. Для забезпечення своєчасного погашення заборгованості за Обов`язковим платежем Клієнт зобов`язаний забезпечити надходження коштів в сумі Обов`язкового платежу на Рахунок, не пізніше 21:00 години (за Київським часом) кінцевої дати Платіжного періоду, що визначений в п. 2.3 цього Договору. 2.5. Кошти, зараховані на Рахунок Клієнта поза межами Платіжного періоду та за умови відсутності простроченої заборгованості за цим Договором, спрямовуються Банком на погашення заборгованості за використаним Кредитом. 15 грудня 2021 між Акціонерним Товариством «Банк Кредит Дніпро» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (Фактор) укладено договір факторингу №15/12/21, відповідно до п.1 якого сторони визначили наступне: На умовах, встановлених цим Договором та у відповідності до гл. 73 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) Права Вимоги за цим Договором, Фактор заміняє Клієнта у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває прав грошових вимог Клієнта за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. Фактор має право здійснити наступне відступлення третім особам прав вимоги до Боржників, придбаних від Клієнта за цим Договором. Пунктом 6 Договору факторингу визначено, що у відповідності до умов цього Договору Клієнт передає (відступає) Фактору Права вимоги до Боржників, які виникли у Клієнта внаслідок невиконання Боржниками умов Кредитних договорів, та які входять до Портфелю Заборгованості. Оформлення відступлення Права Вимоги відбувається в наступному порядку. За цим Договором Клієнт передає, а Фактор приймає Права Вимоги в розмірі Портфеля Заборгованості. Права Вимоги переходять до Фактора з моменту набрання чинності даним Договором та підписання Акту приймання-передачі прав вимоги (Додаток 3), після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. Перехід права вимоги відбувається шляхом підписання акту приймання-передачі права вимоги у відповідності до Додатку № 3 до даного договору в день підписання Договору та набрания ним чинності. Відступления Права Вимоги за цим Договором здійснюється без згоди Боржників. З моменту переходу до Фактора Прав Вимоги, відповідно до умов п. 6.2.2 цього Договору, Фактор заміняє Клієнта у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває всіх прав (в тому числі прав грошових вимог) Клієнта за цими Кредитними договорами. Разом з Правами Вимоги до Фактора переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред`явлення претензій Боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які Фактор одержить від Боржників на виконання його вимог, та інші, включаючи права, які забезпечують зобов`язання Боржника. У випадку, якщо з моменту переходу до Фактора Права Вимоги, Клієнт отримав від Державної виконавчої служби/приватного виконавця або від Боржника будь-яку суму грошових коштів в погашення Заборгованості Боржників, Клієнт зобов`язаний перерахувати вказану суму Фактору. Відповідно до п.7 Договору факторингу, Фактор здійснює фінансування Клієнта у спосіб визначений ч. 1 ст.\~1084\~Цивільного кодексу України шляхом купівлі у нього права грошової вимоги. В якості ціни за придбання (відступлення) Прав Вимоги, Фактор передає в розпорядження Клієнта грошові кошти в розмірі, що станом на дату підписання Сторонами цього Договору складає 9500 001,00 грн. (дев`ять мільйонів п`ятсот тисяч одна грн. 00 коп.) без ПДВ (далі Ціна Продажу) за плату. Плата Клієнта за домовленістю сторін є дисконтом, що становить різницю між Розміром Портфеля Заборгованості та Ціною Продажу, яка вважається здійсненою в момент (дату) підписання цього Договору. Фактор здійснює оплату Клієнту шляхом перерахування суми, що вказана в п.7.1 цього Договору, на вказаний у реквізитах до цього Договору рахунок, в день підписання Договору та Акту приймання- передачі Прав Вимог. 15 грудня 2021 року Акціонерним Товариством «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» погоджено Додаток №3 до договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 та підписано Акт приймання-передачі прав вимог за Договором факторингу №15/12/21 від 15.12.2021. На виконання п.7 Договору факторингу, ТОВ «Цикл Фінанс» сплатило 9500001,00 гривень на користь АТ «Банк Кредит Дніпро», що підтверджується даними, які містяться у платіжній інструкції №3251 від 15.12.2021. Відповідно до Витягів з реєстру боржників до договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021, що є Додатком 1 до Договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитними договорами: - №22039000097263 від 26.11.2018 в сумі 58960,04 гривень, з яких: 44909,74 гривень прострочена заборгованість по тілу, номінал; 2110,3 гривень прострочена заборгованість по відсотками, номінал; 11940 гривень прострочена заборгованість по комісії, екв.; №26209000392329 від 28.11.2018 в сумі 92733,67 гривень, з яких: 38645,58 гривень прострочена заборгованість по тілу, номінал; 52988,09 гривень прострочена заборгованість по відсотками, номінал; 1100 гривень прострочена заборгованість по комісії, екв. Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена положеннями\~статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимогами цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. При цьому, відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору. Факт сингулярного правонаступництва, тобто за яким до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право кредитора\~ за указаними кредитними договорами, укладеними між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] , підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження виконання ним вимог статей 516,517 ЦК України. Разом з цим, тлумачення статті\~516, частини 2 статті\~517 ЦК\~свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, де зазначено, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним», а також Верховним Судом в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №522/22802/17, які суд враховує відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України. Судом встановлено,\~оскільки не\~спростовано сторонами,\~відповідачка,\~після заміни\~кредитора,\~не вчиняла\~дій щодо\~погашення заборгованості\~за Кредитним договором №22039000097263 від 26.11.2018 в сумі 58960,04 гривень, з яких: 44909,74 гривень прострочена заборгованість по тілу, номінал; 2110,3 гривень прострочена заборгованість по відсотками, номінал; 11940 гривень прострочена заборгованість по комісії, екв.; а також за Договором №26209000392329 про встановлення кредитного ліміту від 28.11.2018 в сумі 92733,67 гривень, з яких: 38645,58 гривень прострочена заборгованість по тілу, номінал; 52988,09 гривень прострочена заборгованість по відсотками, номінал; 1100 гривень прострочена заборгованість по комісії, екв. Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №22039000097263 від 26.11.2018 станом на 14.12.2021, заборгованість відповідачки становить 58960,04 гривень, з яких: 44909,74 гривень залишок простроченого кредиту, 2110,3 гривень залишок прострочених відсотків, 11940 гривень залишок прострочених комісій. Згідно розрахунку заборгованості за Договором №26209000392329 про встановлення кредитного ліміту від 28.11.2018 станом на 14.12.2021, заборгованість відповідачки становить 92733,67 гривень, з яких: 38645,58 гривень залишок простроченого кредиту, 52988,09 гривень залишок прострочених відсотків, 1100 гривень залишок прострочених комісій. Всупереч умовам укладених з АТ «Банк Кредит Дніпро» договорів від 26.11.2018 та від 28.11.2018, відповідачка не виконала свого зобов`язання щодо повернення кредитів. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Правилами статті 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами 1 та 2 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що прямо передбачено положеннями статті 629 ЦК України. В ході судового розгляду судом встановлено, що 26 листопада 2018 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Кредитний договір №22039000097263, 28 листопада 2018 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Договір №26209000392329 про встановлення кредитного ліміту, в яких визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші. Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання АТ «Банк Кредит Дніпро» перед відповідачкою виконав, перерахував відповідачці обумовлені кредитним договором кошти та встановив визначений кредитний ліміт. Отже позивачем доведений факт наявності заборгованості за Кредитним договором №22039000097263 від 26.11.2018 в сумі 58960,04 гривень, з яких: 44909,74 гривень прострочена заборгованість по тілу, номінал; 2110,3 гривень прострочена заборгованість по відсотками, номінал; 11940 гривень прострочена заборгованість по комісії, екв.; а також за Договором №26209000392329 про встановлення кредитного ліміту від 28.11.2018 в сумі 92733,67 гривень, з яких: 38645,58 гривень прострочена заборгованість по тілу, номінал; 52988,09 гривень прострочена заборгованість по відсотками, номінал; 1100 гривень прострочена заборгованість по комісії, екв. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2\~статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредитів відповідачка суду не надала, не подала будь-яких доказів на спростування користування нею наданими їй кредитними коштами. На час розгляду справи судом відповідачкою не надано альтернативного розрахунку заборгованості за укладеними договорами, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за укладеними договорами у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідачки від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Виходячи з наведеного вище, до ТОВ «Цикл Фінанс» від АТ «Банк Кредит Дніпро» перейшло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за договором факторингу №15/12/21 від 15 грудня 2021 року. Правилами ст. 514 ЦК України унормовано, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. З огляду на викладене вище, позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором №22039000097263 від 26.11.2018 в сумі 47020,04 гривень, з яких: 44909,74 гривень залишок простроченого кредиту; 2110,3 гривень залишок прострочених відсотків; а також за Договором №26209000392329 про встановлення кредитного ліміту від 28.11.2018 в сумі 92733,67 гривень, з яких: 38645,58 гривень залишок простроченого кредиту; 52988,09 гривень залишок прострочених відсотків, 1100 гривень залишок прострочених комісій, є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі №489/2951/16-ц зазначено, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 14.02.2018 по справі № 564/2199/15-ц. Згідно з розрахунком, наданим позивачем та перевіреним судом, за Договором №26209000392329 про встановлення кредитного ліміту від 28.11.2018 загальний розмір збитків від інфляції за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 року становить 1367,40 гривень, загальна сума 3% річних становить 222,34 гривень за період з 15.12.2021 по 23.02.2022. А згідно з розрахунком, наданим позивачем та перевіреним судом, за Кредитним договором №22039000097263 від 26.11.2018 загальний розмір збитків від інфляції за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 року становить 1589,04 гривень, загальна сума 3% річних становить 258,38 гривень за період з 15.12.2021 по 23.02.2022. Відтак, позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» в частині стягнення з відповідачки інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми є такими, що підлягають задоволенню. Водночас, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачки заборгованості по комісії в розмірі 11940 гривень за Кредитним договором №22039000097263 від 26.11.2018, суд зважає на таке. Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Правилами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Як уже зазначалося судом вище, умовами укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] . Кредитного договору №22039000097263 від 26.11.2018 встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Ураховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, визначені в п. 1.2 Кредитного договору №22039000097263 від 26.11.2018 умови щодо обов`язку позичальника сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 1,99% від суми кредиту, є нікчемними. Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг, як це закріплено вимогами ч. 3 ст. 55 вказаного Закону. Як унормовано положеннями ч. 3 ст. 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Правилами ч. 1, ч. 2 ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд доходить висновку про те, що послуга з надання споживчого кредиту є діяльністю банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, не відповідає змісту кредитних правовідносин. Виходячи із принципів справедливості та добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги заборонено нормативно-правовими актами. З огляду на вказане вище, положення Кредитного договору №22039000097263 від 26.11.2018 про сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісяця в період сплати у розмірі 1,99 % від суми виданого кредиту (пункт 1.2 Договору) суперечать положенням ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» і є нікчемними з моменту укладення цього правочину. За таких обставин, банком без належних на те правових підстав нарахована комісія за обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 11940 гривень, а відтак, позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Щодо розподілу судових витрат. Згідно з платіжною інструкцією №7115 від 24.10.2024 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Відтак, загалом позивачем були понесені витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2235,88 гривень. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 7570,00 гривень. Так, судом встановлено, що між адвокатом Дорошенко М.А. та ТОВ «Цикл Фінанс» 16 травня 2023 року укладено договір про надання правничої допомоги №16/05. Згідно з п. 1.1 договору про надання правничої допомоги адвокат зобов`язується, в порядку та на умовах, визначених цим договором, надати клієнту правову допомогу за його запитом, а клієнт зобов`язується оплатити надані ним послуги. Відповідно до розділу 4 договору вартість послуг за надання правничої допомоги визначається сторонами у додатку №1 до цього договору. Як убачається з п. 2 Додатку №1 до договору про надання правничої допомоги №16/05 від 16 травня 2023 року відповідно до договору про надання правничої допомоги №16/05 від 16 травня 2023 року за надану професійну правничу допомогу, складеного адвокатом, вартість 1 години роботи адвоката при наданні відповідної правничої допомоги визначена за домовленістю сторін, що становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати. Відповідно до рахунку-фактури №539 від 21.10.2024, виписаного адвокатом Дорошенко М.А., плата за послуги адвоката становить: 3028,00 гривень зустріч з представником ТОВ «Цикл Фінанс», консультація та ознайомлення з матеріалами справи; 4542,00 підготовка позовної заяви; усього 7570,00 гривень. Згідно з платіжною інструкцією №7018 від 23.10.2024 ТОВ «Цикл Фінанс» перерахувало на користь адвоката Дорошенко М.А. суму в розмірі 7570,00 гривень як оплату за юридичні послуги згідно з актом виконаних робіт №539 від 21.10.2024. За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як це унормовано вимогами ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися, як це закріплено положеннями ч. 3 ст. 141 ЦПК України. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року, прийнятій у справі №552/2145/16-ц. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, що унормовано вимогами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Вирішуючи питання щодо розміру суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Визначаючи суму до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічного змісту висновків щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року, прийнятій у справі №826/1216/16, провадження № 11-562ас18, та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, прийнятій у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. З огляду на викладене вище, можна дійти висновку, що ЦПК України унормовано такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд також враховує положення частини шостої\~статті 137 ЦПК України, за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачка [PERSON] клопотань з приводу недотримання вимог стосовно співмірності заявлених позивачем витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт суду не подавала. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19). Суд, з огляду на умови договору про надання правничої допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 7570,00 грн. є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Суд визнає надані стороною позивача докази на підтвердження витрат на правничу допомогу належними, допустимими, достовірними і достатніми. Водночас, суд зважає на те, що правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України унормовано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В розумінні п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. З огляду на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на 92,30 % від ціни позову, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6987,11 гривень (7570: 100% х 92,30% = 6987,11). На підставі викладеного,

Outcome: partial