Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

ТзОВ «Бізнес позика» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 22.06.2024р. між ТзОВ «Бізнес позика» та відповідачем було укладено Договір №493204-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», в результаті чого товариство надало особі фінансовий кредит у сумі 15000 грн. із зобов`язанням повернути його разом із відсотками за користування у строк до 12.10.2024 року. ТзОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором. [PERSON] не повернув своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитом, враховуючи вказані порушення зобов`язання за кредитним договором [PERSON] станом на 8 лютого 2025 року має заборгованість в сумі 41556,52грн, враховуючи суми прострочених платежів по тілу кредиту, по процентах та комісією; відтак просять присудити стягнути вказану суму в користь товариства та понесені судові витрати. Відзиву на позов від відповідача до суду не поступало; позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача і в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, і, в даному конкретному випадку за наявних у справі доказів за одночасного існування передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов ухвалює заочне рішення. У зв`язку з наведеним і, вивчивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав: Судом установлено, що 22 червня 2024 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Договір №493204-КС-002 про надання кредиту, згідно з умовами якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 15000грн із строком повернення до 12 жовтня 2024 року, а відповідач у свою чергу зобов`язувався повернути кошти із відсотками за користування. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що [PERSON] станом на 08.02.2025р. заборгував позивачу 41556,52грн, з яких 15000 грн. прострочений платіж по тілу кредиту, 24306,52грн прострочений платіж по процентах, 2250грн прострочений платіж за комісією. У відповідності до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом відповідач [PERSON] порушив умови договору, неналежно виконуючи взяті на себе зобов`язання. Даних про належне виконання відповідачем умов кредитного договору суду не представлено. Зазначене підтверджується наданими розрахунками заборгованості. Щодо стягнення з відповідача в користь позивача 2250грн комісії за надання кредиту, яка встановлена п.2.5. договору, суд зазначає наступне: Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом\~витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч. 2\~ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до ст.\~11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч. ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим\~Законом, є нікчемними. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту\~це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у\~постанові Верховного Суду у\~складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 9 грудня 2019 року в справі №524/5152/15. Умови договору про сплату позичальником на користь товариства винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі №677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі №751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі №209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі №640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі №343/557/15-ц. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що положення Договору №493204-КС-002 про надання кредиту від 22 червня 2024 року щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 2250грн. суперечать положенням\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення такої з відповідача. За таких обставин суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та слід стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором та заборгованість за простроченими відсотками, що передбачено у поданих ним розрахунках виходячи із законодавчих норм, у стягненні комісії слід відмовити. Відповідно до вимог ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТзОВ «Бізнес позика» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2422,40грн, що підтверджено наданою позивачем платіжною інструкцією №3406 від 26.02.2025р. Оскільки позовні вимоги ТзОВ «Бізнес позика» задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2277грн (39306,52грн х 100% : 41556,52грн= 94%; 2422,4грн. х 94% = 2277грн).

Outcome: partial