Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] та просить стягнути з відповідача суму заборгованості: 1) за Кредитним договором № 24016-08/2023 в розмірі 51300, 00 грн, з яких: 12000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 39300, 00 грн сума заборгованості за відсотками; 2) за Кредитним договором № 7807078 в розмірі 70975,00 грн., з яких: ?? 17000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; ??52275,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 1700,00 грн. заборгованість за комісією; 3) за Кредитним договором № 101000100 в розмірі 67889,69 грн., з яких: 16291,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 50408,69 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1190,00 грн. - заборгованість за комісією; 4) за Договором позики № 4877652 в розмірі 34375,00 грн., з яких: ??10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; ??24375,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 5) за Договором позики № 76779717 в розмірі 30900,75 грн., з яких: ??8190,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; ??22710,75 грн. - сума заборгованості за відсотками 6) за Кредитним договором № 942695 в розмірі 183950,00 грн., з яких: 25000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 158950,00 грн. - сума заборгованості за процентами. 7) за Договором позики № 6065814 в розмірі 4870,50 грн., з яких: 1500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; ??3370,50 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; ??0,00 грн. - сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 444 260,94 грн, а також стягнути понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 серпня 2023 р. між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», первісним кредитором, та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 24016-08/2023, який підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, який зазначений п. 8 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав. 27.12.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27122023, у відповідності до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором в сумі 51300 грн. 14 серпня 2023 р. ТОВ «МІЛОАН», первісним кредитором, та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 7807078 в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника. Відповідно до п.2.1. Кредитного договору, Кредитні кошти надаються ТОВ «МІЛОАН» Позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав. 26 грудня 2023 року між первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 26122023, у відповідності до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором в сумі 70975 грн. 06 серпня 2023 р. між первісним кредитором TOB «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 101000100 в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника. Відповідно до п.2.1. Кредитного договору, Кредитні кошти надаються ТОВ «МІЛОАН» Позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав. 29 січня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем укладено Договір факторингу № 29012024, у відповідності до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором в сумі 67889,69 грн. \~ \~ \~ \~06 серпня 2023 р. між первісним кредитором ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем [PERSON] укладено Договір Позики № 4877652 , за п. 1 якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав. 14.06.2021 між первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором в сумі 34375 грн. 07 серпня 2023 р. між первісним кредитором ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем [PERSON] укладено Договір Позики № 76779717, за п. 1 якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав. 14.06.2021 між первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором в сумі 30900,75 грн. 15 серпня 2023 р. між первісним кредитором ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 942695 за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. 30.05.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позивачем укладено Договір факторингу №30052024, у відповідності до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором в сумі 183950 грн. \~ \~ \~ \~28 серпня 202 3р. між первісним кредитором ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем [PERSON] укладено Договір позики № 6065814, який підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер моб.телефону Відповідача. Останній взятих на себе зобов`язань не виконав. 11 січня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «МАНІФОЮ» та позивачем укладено Договір факторингу № 11-01/2024, за яким позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором в сумі 4870,5 грн. Позивач вказує, що з моменту отримання права вимоги до Відповідача, ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідач свої зобов`язання перед новим кредитором не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Нечаєв В.В. подав до суду відзив на позов, який мотивує тим, що відповідач позовні вимоги не визнає, проти задоволення таких категорично заперечує, посилаючись на те, що вимоги позивача не доведені належними та допустимими доказами, не доведено передачу права вимоги до позивача. У задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ»\~у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач та його представник у судове засідання також не з`явилися. Представник відповідача подав до суду додаткові письмові пояснення, згідно який вимоги позивача не визнає з мотивів, наведених у відзиві на позов, зазначає, що у правовідносинах між первісними кредиторами та відповідачем має місце істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, врегульовані Цивільним кодексом України. Відповідно до п.1 та 2 ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва. Відповідно до\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір позики за своїм змістом є договором про надання споживчого кредиту. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Положенням частини другої статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина 3 статті 1054 ЦК України). Згідно приписів статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові)грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідно до положення ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З огляду на вказані положення закону, кредитний договір є реальним та вважається укладеним із моменту передання грошей. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору без передання грошових коштів не породжує обов`язку позичальника повернути грошові кошти. Разом з цим у даному випадку позивачем не надано суду доказів отримання відповідачем коштів за спірними договорами. Надані позивачем документи не є належними та допустимими доказами на підтвердження існування у позичальника заборгованості у зазначеному розмірі. У матеріалах справи відсутні інші докази, які б підтверджували правильність здійсненого кредитором розрахунку, зокрема первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», виписки з особових рахунків клієнта тощо. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.05.2022 року у справі № 336/4796/18 та постанові від 21.02.2018 року у справі №910/5226/17. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78ЦПК України). Принцип змагальності (пункт 4 частини третьої статті2, стаття12 ЦПК України) забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (пункт 81), від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19 (пункт 9.58), Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)).сть конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78ЦПК України). У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін (ч.2\~ст.12 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до ч. 1 - 5\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною 3 цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Пунктом 17 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до п.1ч.1ст.28Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~(у редакції, чинній на час укладення спірних договорів) Національний банк України у сфері державного регулювання ринків небанківських фінансових послуг у межах компетенції, визначеної ч. 1\~ст. 21 цього Закону, розробляє і затверджує нормативно-правові акти, обов`язкові до виконання центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, учасниками ринків фінансових послуг, їх об`єднаннями, контролює їх виконання. Відповідно до п.1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої\~постановою правління Національного банку України 21.01.2004 № 22\~(що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача. Згідно з п. 2.1 цієї Інструкції банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання» а банк стягувача\~«Дата надходження в банк стягувача» (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп «Вечірня». У розрахункових документах дата, зазначена в реквізиті «Дата виконання», має відповідати: даті списання коштів з рахунку платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку; даті списання коштів з рахунку платника та з кореспондентського рахунку банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Відповідно до п.3.1. зазначеної Інструкції платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків. У п. 3.3 цієї Інструкції вказано, що операцію з перерахування коштів з відповідного рахунку на рахунок отримувача банк отримувача оформляє меморіальним ордером, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначає номер і дату електронного розрахункового документа, а також повторює текст реквізиту «Призначення платежу» цього електронного розрахункового документа. Додаток 3 до цієї Інструкції визначає зразок платіжного доручення, де, крім іншого, вказана відмітки: «Проведено банком», дата та «Підпис банку». Відповідно до п. 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер клієнтського рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі-IDНБУ) банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) сума вхідного залишку за рахунком; 7) код IDНБУ банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9)номер документа; 10) суму операції(відповідно за дебетом або кредитом); 11) сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Згідно з п.41 Положення операції, які здійснює банк, мають бути належним чином задокументовані. Відповідно до п.42 Положення підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Пунктом 43 Положення визначено, що первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг. Відповідно до п.46 Положення відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками здійснюється на підставі платіжних інструкцій, наданих/складених відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань безготівкових розрахунків та виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті. Підпунктом 6 п. 51 цього Положення передбачено, що первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Згідно з п. 52 цього Положення первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. У п. 58 цього Положення передбачено, що банк самостійно розробляє форми регістрів синтетичного та аналітичного обліку, які повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Пунктом 62 цього Положення визначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Матеріали справи не містять жодного належного, достатнього та допустимого доказу перерахування відповідачу сум позик, здійснених первісними кредиторами. У кожному із кредитних договорів, які долучені до матеріалів справи, зазначено, що кошти надсилалися на картку фізичної особи MASTERCARD DEBIT GOLD [NUMBER] , банк що випустив картку [NUMBER] . Однак, не зазначено повний номер банківської картки, не зазначено назву банку, не надано доказів, що ця картка (із неповним номером) належить саме відповідачу. Законодавство чітко визначає, що всі операції з переказу коштів повинні бути підтверджені платіжними документами (платіжне доручення, меморіальний ордер тощо). Ці документи повинні мати чіткі реквізити, що дозволяють перевірити факт переказу коштів від кредитора до відповідача. Первинні документи є обов`язковою підставою для бухгалтерського обліку, а їх відсутність означає, що фінансова операція юридично не доведена. Банківські операції мають бути документально підтверджені відповідно до стандартів Національного банку України. Позивач не надав жодного платіжного документа (платіжного доручення, виписки, меморіального ордера), що означає, що немає доказів фактичного переказу коштів відповідачу, якщо немає доказів переказу коштів, то наявність боргу вважається недоведеним. Відповідно до п. 16.1. ст. 1. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу. Відповідно до п. 17.1. ст. 17 того ж Закону, яка називається «Порядок оформлення документів при проведенні переказу»: 17.1. Форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Згідно з ч. 19.1,19.2. ст. 19 Закону: 19.1. Порядок і строки зберігання, а також процедура знищення електронних документів, що застосовуються при проведенні переказу, встановлюються Національним банком України. Строки зберігання цих документів мають бути не меншими, ніж строки, встановлені для паперових документів аналогічного призначення. 19.2. Електронні документи зберігаються на носіях інформації у формі, що дозволяє перевірити цілісність, достовірність та авторство електронних документів на цих носіях. Згідно з ч. 22.1. ст. 22 Закону, ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів. На підтвердження факту переходу прав вимоги від первісних кредиторів позивачем надано копії договору факторингу, реєстру боржників. Дані докази жодним чином не підтверджують наявність прав вимоги у первісних кредиторів станом на дату укладення договорів факторингу. Позивачем не надано та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження сплати позивачем як новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок первісних кредиторів. Разом з тим, станом на час розгляду справи позивачем також не надано будь-яких доказів перерахування сум позики відповідачу. Позивачем не долучено до матеріалів справи копії запиту до первісного кредитора з метою отримання інформації про детальний розрахунок заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів за укладеними кредитними договорами. Клопотання про витребування у первісного кредитора вищезазначених доказів суду не заявлялося. Виписку про переказ коштів на картку надано не було, а отже, й належного підтвердження, що ця картка належить [PERSON] не надано. Звертаючись до суду з вимогою про стягнення заборгованості, позивач мав обов`язок довести свої вимоги та надати відповідні докази, що підтверджують їх обґрунтованість. Однак у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт укладення договору між відповідачем та первинними кредиторами, факт реального отримання відповідачем кредитних коштів, наявність заборгованості в заявленому позивачем розмірі. Сам факт посилання на кредитний договір не є достатнім для стягнення заборгованості без належних доказів фактичного надання коштів та їх отримання позичальником. Позивач обґрунтовує свої вимоги договором факторингу, проте у матеріалах справи відсутні належні докази того, що він дійсно набув право вимоги щодо відповідача. Однак, Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Таким чином, відсутні будь-які докази, що підтверджують законність переходу права вимоги. Це ставить під сумнів саму можливість позивача заявляти вимоги щодо відповідача. Відсутність документів, які підтверджують реальність передачі права вимоги, є підставою для відмови у задоволенні позову. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, боржник має право не виконувати зобов`язання перед новим кредитором, якщо його не було належним чином повідомлено про відступлення права вимоги. Відповідно до вимог ст. 527 ЦКУ одним з елементів належного виконання зобов?язання, яке виступає кінцевою ціллю будь-якого зобов?язання, є виконання його належному кредиторові належним боржником. Тому при заміні сторони у зобов?язанні інша сторона повинна певною мірою приймати у цьому участь. В матеріалах справи не міститься ані лист-повідомлення первинного кредитора про передачу права вимоги позивачеві, ані документальне підтвердження отримання такого повідомлення відповідачем (наприклад, підпис, поштове повідомлення або електронна квитанція), ані документи, що підтверджують законність переходу права вимоги. Жодного з цих документів у справі немає. Позивач не довів, що відповідач взагалі знав про зміну кредитора. Відповідно, у нього не виникло жодних зобов`язань перед позивачем, а отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім цього суд приходить до переконання, що у даній справі є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, а саме: 1) непропорційно велика сума компенсації у разі прострочення платежу. Сума відсотків з огляду на сам розмір позики більше ніж в півтора рази перевищує саму суму позики і є явно завищена, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Так, відповідно до Договору про надання Фінансового кредиту № 24016-08/2023 від 19.08.2023, чиста сума кредиту за договором становить 12 000 грн, а проценти за користування кредитом становить 108\~000 грн. У паспорті споживчого кредиту зазначається орієнтовна загальна вартість споживчого кредиту для споживача 120\~000 грн за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі). Однак, точного і чіткого опису тіла кредиту, відсотків, комісії та інших платежів не прописано ані в самому договорі ані в паспорті споживчого кредиту НЕМАЄ, що суперечить прозорості кредитних зобов`язань. Пункт 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~прямо передбачає, що несправедливими є умови договору, які встановлюють вимогу щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50 % вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Розрахунок перевищення вартості кредиту: Загальна сума до сплати: 120 000 грн. Отримана сума кредиту: 12 000 грн. Перевищення вартості кредиту: 120 800 / 12 000 = 10 разів, або 900 %. Таким чином, сума зобов`язань перевищує отриману суму кредиту більш ніж у 10 разів, що є грубим порушенням принципів добросовісності та справедливості і понад 900 % відсоткового перевищення. А реальна річна процентна ставка, відсоток річних становить 133\~859, 83 %. Фактичне зобов`язання позичальника сплатити суму, що у десять разів перевищує розмір отриманого кредиту, вказує на наявність ознак несправедливого договору. Відсутність детального роз`яснення структури нарахування відсотків, комісій та інших платежів може свідчити про порушення прав споживача та його введення в оману щодо реальних умов кредитування; \~ \~ \~ \~2) необґрунтоване нарахування відсотків за користування кредитом та відсутність належного інформування споживача перед укладенням договору. Стаття 18 Закону «Про захист прав споживачів» забороняє умови договору, що суперечать принципу добросовісності та створюють істотний дисбаланс прав та обов`язків на шкоду споживача. Позивач не надав доказів того, що відповідач перед укладенням договору був належним чином проінформований про реальну відсоткову ставку та загальну суму переплати. Оскільки позивач не довів, що надав відповідачу всю необхідну інформацію до укладення договору, умови договору є несправедливими та порушують права споживача. Умови договору передбачають значно суворішу відповідальність для відповідача у порівнянні з позивачем, так як у разі прострочення платежу відповідач зобов`язаний сплатити нереальні проценти за користування кредитом, які в десятки разів перевищують суму тіла кредиту. Отже, умови договору, які не забезпечують належного інформування споживача, дозволяють необґрунтоване нарахування відсотків є несправедливими та порушують права споживача відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач не надав жодного доказу того, що при користуванні сайтом було вчинено відповідачем певну сукупність дій, спрямованих на отримання кредиту, у тому числі, після введення логіну та паролю через особистий кабінет, не було додано до матеріалів справи заявку на отримання кредитних коштів тощо. У справі відсутні докази отримання саме відповідачем коштів згідно з оспорюваними кредитними договорами, а будь-яких доказів того, що суми позики або фінансового кредиту були зараховані на поточний рахунок саме [PERSON] , не надано. Належних та достатніх доказів у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобов`язальних правовідносин також не надано. Розрахунок заборгованості за договорами не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, а є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер у контексті ціни позову. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні заявлених вимог в повному обсязі. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed