Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 06.08.2024 позивач з використанням системи "Електронний суд" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №3567884 від 09.10.2020 в сумі 40552,82 грн, з яких 12000,00 грн - тіло кредиту, 23040,00 грн відсотки за користування кредитом, 5512,82 грн - інфляційні, а також судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що 09.10.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронному вигляді був укладений Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №3567884, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику у власність грошові кошти, шляхом їх перерахування на банківський рахунок, сума позики складає 12000,00 грн, строк дії договору\~30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. 01.04.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено Договір факторингу №160-010421, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Сіроко Фінанс» право грошової вимоги до боржника за договором позики №3567884 від 09.10.2020. 05.02.2024 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» укладений Договір факторингу №20240205/2, відповідно до умов якого ТОВ «Сіроко Фінанс» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» право грошової вимоги до боржника за договором позики №3567884 від 09.10.2020. Позивач посилається на те, що в порушення умов укладеного кредитного договору відповідач свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів та сплати відсотків не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі\~40552,82 грн. Обгрунтувоючи наявність права вимоги до відповідача, позивач посилається на положення ст.ст. 512, 514 ЦК України, вказує, що на підставі укладених договорів факторингів позивач набув права кредитора у зобов`язаннях, а відтак і права вимоги до боржника на заборгованість, яку просить стягнути з відповідача на свою користь. ІІ. Процедура та позиції сторін Відповідно до ухвали суду від 19.09.2024 позовна заява була залишена без руху. Згідно з ухвалою суду від 01.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 4). Відповідач в судові засідання 26.11.2024, 04.02.2025, 08.04.2025 не з`являлась, ухвала суду про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками неодноразово направлялись за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с. 38), проте поштові повідомлення повернулись на адресу суду не врученими з поштовою відміткою (а.с. 57-58, 06-61, 64-5). Інших заяв по суті спору не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що позивач скористався своїм правом і подав заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, в установлений строк відзив на позов не подала, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі положень ч. 1 ст. 244 ЦПК України в судовому засіданні 08.04.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, складення повного тексту якого відкладено на п`ять днів. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст.\~11\~ЦК\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України\~передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно частини 1 статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Згідно зі ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду Судом встановлено, що 09.10.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №3567884, підписаний [PERSON] електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором (а.с. 15). Відповідно до п. 1 Договору позики за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Згідно з п. 2 Договору позики сума позики складає 12000,00 грн, строк позики 30 днів, процентна ставка 1,60 % в день (фіксована). Дата надання позики 09.10.2020, дата повернення позики 08.11.2020, знижена процентна ставка 0,72%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70%, орієнтована реальна річна ставка 262,80 %, орієнтовна загальна вартість позики 14592,00 грн. Таким чином, судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем відповідно до\~положень ст.ст.\~626,\~628,\~638,\~639,\~1048,\~1054\~ЦК України в належній формі був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримала кредит та можливість користуватись кредитними коштами зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору кредиту. Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору 09.10.2020 відповідач отримала кредит в сумі 12000,00 грн. 01.04.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено Договір факторингу №160-010421, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Сіроко Фінанс» права грошових вимог до боржників згідно з Реєстром боржників (а.с. 17-20). Згідно з Витягом з Реєстру боржників №160-010421 від 21.05.2021 до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за Договором позики №3567884, укладеним 09.10.2020, на суму заборгованості за кредитом\~35040,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту\~12000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами\~23040,00 грн (а.с. 24). 05.02.2024 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» укладено Договір факторингу №20240205/2, відповідно до умов якого ТОВ «Сіроко Фінанс» відступило на користь ТОВ «Фінансова\~компанія «Артеміда-Ф»права грошових вимог до боржників згідно з Реєстром боржників (а.с. 26-29). Згідно з Витягом з Реєстру боржників №20240205/2 від 05.02.2024 до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за Договором позики №3567884, укладеним 09.10.2020, на суму заборгованості за кредитом\~35040,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту\~12000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами\~23040,00 грн (а.с. 50-51). Частиною 1 статті 512\~ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514\~цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, на підставі ст.ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ \~«Фінансова компанія\~«Артеміда-Ф» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики №3567884 від 09.10.2020. Згідно з розрахунком заборгованості, складеного ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», [PERSON] станом на 31.07.2024 має загальну заборгованість за договором у сумі\~40552,82 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту\~12000,00 грн; заборгованість за відсотками 23040,00 грн, інфляційне збільшення 5512,82 грн (а.с. 14). В матеріалах справи відсутні докази належного виконання боржником грошового зобов`язання та повернення кредитних коштів, а відтак з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12000,00 грн. Щодо нарахування відсотків за користування кредитом в розмірі 23040,00 грн. На виконання вимог ухвали суду від 19.09.2024 позивач надав суду розрахунок відсотків, які нараховані за умовами укладеного між сторонами договору позики, зі змісту якого вбачається, що відсотки за користування кредитними коштами нараховані за період з 09.10.2020 по 06.02.2021 в розмірі 23040,00 грн: за період з 09.10.2020 по 07.11.2020 відсотки нараховані по 8,40 грн в день (0,72 % від суми позики), що становить 2592,00 грн; в подальшому 12.11.2020 нараховано 3936,00 грн; у період з 13.11.2020 по 06.02.2021 відсотки нараховували в розмірі 192,00 грн в день (1,60% від суми позики) (а.с. 48-49). Суд не погоджується з таким розрахунком відсотків, оскільки їх нарахування суперечить умовам укладеного між сторонами договору та нормам матеріального права. Статтею 251 ЦК України\~встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до\~статті 251 ЦК України\~строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно з частиною першою\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу, визначеного цим договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року по справі №202/4494/16-ц, від 23 жовтня 2019 року по справі № 723/304/16-ц, від 26 травня 2020 року по справі № 638/13683/15-ц, від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, тобто дана судова практика є сталою, змін не зазнавала, яка в силу частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. За умовами договору позики №3567884\~від 09.10.2020 сторонами погоджено суму кредитних коштів - 12000,00 грн, строк користування кредитом 30 днів. Таким чином, суд вважає, що відсотки підлягають нарахуванню і стягненню з відповідача згідно з умовами укладеного договору в межах строку кредитування після отримання кредитних коштів за період з 09.10.2020 по 08.11.2020, що становить 2592,00 грн, що підтверджується змістом наданого позивачем розрахунку (а.с. 48-49). Суд вважає неправомірним нарахування позивачем відсотків поза межами строку кредитування, який відповідно до умов укладеного договору становить договором 30 днів. Нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування не передбачено умовами договору. Щодо нарахування інфляційного збільшення в розмірі 5512,82 грн. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. Судом встановлено, що відповідач допустила неналежне виконання грошового зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, а відтак наявні правові підстави для стягнення з відповідачки інфляційних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. До матеріалів справи позивачем долучений розрахунок інфляційних, які нараховані за період з 09.11.2020 по 23.02.2022, в розмірі 5512,82 грн, виходячи з суми заборгованості за кредитним договором в заявленому позивачем до стягнення розмірі 35040,00 грн (а.с.14). Разом з тим, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково в розмірі 14592,00 грн. З урахуванням суми заборгованості, які підлягає стягненню з відповідачки на підставі судового рішення за кредитним договором, за період з 09.11.2020 по 23.02.2022 інфляційні складають 2295,80 грн (14592,00х1,15732940-14592,00). Дослідивши надані сторонами докази в обґрунтування власних доводів і заперечень, встановивши фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в сумі 16887, 80 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12000,00 грн, заборгованості за відсотками в сумі 2592,00 грн, які нараховані відповідно до умов кредитного договору та в межах строку кредитування за період з 09.10.2020 по 08.11.2020, інфляційні в розмірі 2295,80 грн, які нараховані за період з листопада 2020 року по лютий 2022 року. V. Розподіл судових витрат Відповідно до положень частини 1, пункту 1 частини 3\~статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями частин першої-четвертої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до пункту 3 частини 2\~статті 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат з надання правничої допомоги представник позивача надав: копію договору про надання правової допомоги №20243107/32 від 31.07.2024, відповідно до п.п. 4.1, 4.2 якого передбачено, що у разі ухвалення судом рішення суду на користь клієнта (задоволення судом позовних вимог в повному обсязі) клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7000,00 грн, у разу ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (а.с. 9-10). З огляду на те, що позовні вимоги задоволені частково, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати з надання професійної правничої допомоги пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 2914,80 грн. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1008,70 грн.

Outcome: approved