Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

Позивач, ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», звернувся у суд з позовом до відповідача, [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором №ПКК/9153 від 14.05.2020 в розмірі 153127,22 грн., яка складається із заборгованості в частині непогашеного кредиту в сумі 99993,26 грн., заборгованості в частині несплачених процентів за користування кредитом в сумі 53133,96 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 14.05.2020 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № ПКК/9153, підписанням якого відповідач зобов`язався використати надані в його межах грошові кошти на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. У подальшому 24.10.2023 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 24102023, відповідно до умов якого Акціонерне товариство «Кредобанк» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Акціонерному товариству «Кредобанк» Права Вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № 24102023 від 24.10.2023 Реєстру прав вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 153127,22 грн, з яких: 99993,26 грн\~заборгованість в частині непогашеного кредиту; 53133,96 грн\~заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, [PERSON] не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 08.11.2023, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за Кредитним договором № ПКК/9153 від 14.05.2020 у розмірі 153127,22 грн. Представник позивача до судового засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з`явився, 18.11.2024 від представника останнього адвоката Денисенко О.В. в системі «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву в якому [PERSON] просила визнати причини пропуску строку для надання відзиву на позов поважними та поновити строк для подання вказаного документа. В обґрунтування клопотання про поновлення строку на подання відзиву представник відповідача посилалася на те, що з лютого 2022 відповідач не перебуває у м. Харкові та Харківській області, можливість особисто ознайомитися з матеріалами справи або отримати копію позову з додатками у нього була відсутня. 22.10.2024 Гамза уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Заруцьким Р.М., який в рамках вказаної угоди в той же день звернувся до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи. 24.10.2024 представник [PERSON] адвокат Заруцький Р.М. ознайомився з матеріалами справи. Отже, можливість ознайомитися з позовною заявою, проаналізувати зміст додатків до неї та за результатами аналізу сформувати власну позицію щодо предмета спору та викласти її у відзиві на позов виникла у відповідача 24.10.2024. У задоволенні позовних вимог позивача представник Гамзи Б.В. просила відмовити, оскільки позивачем у позовній заяві не зазначено про здійснення ним належного повідомлення відповідача про відступлення права вимоги до нього від АТ «КРЕДОБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» та не надано до суду доказів на підтвердження надіслання відповідачу зазначеного повідомлення. Крім того, в підтвердження укладення між сторонами кредитного договору №ПКК/9153 від 14.05.2020 позивач надав до суду копію заяви договору №26202021266103/980/РКО від 22.03.2019 про надання комплексних банківських послуг та копію додатку від 08.04.2019 до заяви договору №26202021266103/980/РКО від 22.03.2019. Згідно змісту вказаних документів, предметом договору №26202021266103/980/РКО є лише відкриття АТ «Кредобанк» клієнту поточного банківського рахунку № [NUMBER] у національній валюті з лімітом кредитування до 100000 грн., процентна ставка за користування кредитом 30% річних, реальна річна процентна ставка 35,63% річних. Загальна вартість кредиту для клієнта за договором становить 130681,67 грн. На копіях наданих позивачем заяви договору №26202021266103/980/РКО від 22.03.2019 про надання комплексних банківських послуг та додатка від 08.04.2019 до вказаної заяви договору не міститься підпису відповідача. Натомість, та частина вищевказаних документів, в якій має бути підпис клієнта, містить фрагмент нерозбірливого символу, що не схожий на підпис відповідача, що міститься в копії його паспорта. Отже, позивач, посилаючись в позовній заяві на існування у відповідача перед ним заборгованості за кредитним договором №ПКК/9153 від 14.05.2020, надає суду в якості підтвердження зазначених вимог копію зовсім іншого договору №26202021266103/980/РКО від 22.03.2019 про надання комплексних банківських послуг та додаток до нього від 08.04.2019. Враховуючи вказані обставини неможливо встановити факт прострочення відповідачем договірних зобов`язань перед первісним кредитором, якщо ці зобов`язання дійсно існували. Крім того, з наданих до суду позивачем документів неможливо встановити, що позивачу за договором факторингу перейшло право вимоги саме до відповідача і саме в тих розмірах, в яких він заявляє. Позивачем не надано суду жодних належних доказів визначення одиничної ціни відступлення права вимоги за заборгованістю відповідача, придбаного позивачем, як фактором у первісного кредитора АТ «Кредобанк», а також не надано доказів сплати цієї ціни, що дає всі підстави ставити під сумнів перехід права вимоги за кредитним договором відповідача, якщо він дійсно існує, а не іншої фінансової установи. Також позивачем не надано суду реєстру прав вимог ( додаток №1 до цього договору), який є невід`ємною частиною договору факторингу та в якому обов`язково має міститися детальна інформація щодо кожної заборгованості та позичальника, зазначено ціни відступлення прав вимоги щодо кожної із заборгованостей. Натомість позивачем замість реєстру прав вимоги (додаток №1) надано до суду в якості доказів витяг з додатку до договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №24102023 від 24.10.2023, який сформований позивачем та не містить підпису та печатки представників первісного кредитора АТ «Кредобанк», які б підтверджували дійсність переходу права вимоги щодо ймовірної заборгованості відповідача перед первісним кредитором до позивача. Крім того, такий документ як витяг з додатку до договору факторингу не передбачений договором факторингу. Акт прийому передачі прав вимог до договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №24102023 від 24.10.2023, наданий позивачем також не містить жодної інформації, що має засвідчувати перехід до позивача права вимоги за борговими зобов`язаннями відповідача перед первісним кредитором. Також представник відповідача посилалася на відсутність в матеріалах справи належним чином оформлених та обґрунтованих доказів наявності у відповідача кредитної заборгованості в зазначеному позивачем розмірі. Наданий позивачем розрахунок заборгованості складений позивачем і не містить жодного підтвердження реальності господарської операції. При цьому неможливо вирахувати, коли заборгованість була переведена в прострочену, чи були сплати відповідачем, яким був порядок нарахування відсотків, в якому розмірі вони були нараховані та коли. Також матеріали справи не містять жодного документа, що підтверджує здійснення АТ «Кредобанк» грошового переказу на рахунок відповідача в якості кредитних коштів платіжна інструкція, платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо. Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» належним чином не довело, що на час пред`явлення позову відповідач мав заборгованість за тілом кредиту та відсотками у вищевказаному розмірі. Також незрозуміло яким чином розраховувалися відсотки за користування кредитними коштами на відповідну дату. 27.11.2025 в системі «Електронний суд» представник позивача подав відповідь на вищевказаний відзив відповідача, в якому зазначено, що відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, та які б спростовували суму заборгованості. Відповідачем у відзиві на позовну заяву не заперечується належними та допустимими доказами факт укладення ним вищевказаного кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору, кошти надано клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом при реєстрації на сайті первісного кредитора. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у кредитодавця, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника, оскільки такі документи є банківською таємницею, та відповідно до п.35 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті України», формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Також позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особових рахунках клієнтів не формуються. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів. Якщо відповідач не згоден з розрахунками заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність доданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості, він мав право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду. Відповідачем не надано до суду належних і допустимих доказів того, що кредитні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Позивачем було надано до суду всі наявні документи за кредитним договором, які були передані первісним кредитором до ТОВ «ФК «ЄАПБ» в рамках укладеного договору факторингу. З метою надання вичерпної інформації по справі, позивач звернувся до первісного кредитора з відповідним запитом щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів позичальнику за укладеним договором. Станом на 25.11.2024 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надходило відповіді від первісного кредитора на підтвердження перерахування коштів/ надання розрахунків заборгованості. В разі ненадання доказів та недостатності пояснень, позивач не заперечує проти залучення первісного кредитора до розгляду як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, для витребування необхідних доказів та надання пояснень. Крім того, враховуючи те, що реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, позивачем надано витяг з реєстру боржників, що містить лише дані відповідача, інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб. 12.12.2024 через систему «Електронний суд» від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких представник відповідача посилалася на обставини, викладені нею у відзиві на позов. Крім того, зазначила, що надані позивачем до відповіді на відзив документи жодним чином не підтверджують факт укладення відповідачем та АТ «Кредобанк» кредитного договору №ПКК №9153 від 14.05.2020, факт надання (перерахування на рахунок відповідача) АТ «Кредобанк» відповідачу кредитних коштів в заявленому позивачем розмірі та факт наявності у відповідача простроченої заборгованості перед АТ «Кредобанк» в розмірі 153127,22 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК\~України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 22 березня 2019 року між ПАТ «Кредобанк» і [PERSON] підписано заяву-договір № 26202021266103/980/РКО про надання комплексних банківських послуг. Згідно п. 1.1. якої, на підставі цієї заяви договору банк надає клієнту банківські послуги на умовах, визначених цією заявою-договором та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у АТ «Кредобанк», Правилами користування банківськими платіжними картками АТ «Кредобанк», Посібником Користувача системи «КредоДайрект», Тарифами АТ «Кредобанк». Перелік та умови надання банківських послуг визначаються у Додатку № 1 до цієї заяви-договору, який є невід`ємною частиною заяви-договору. Ця заява-договір, та чинні, у редакції станом на день підписання цієї заяви-договору: Правила і Тарифи є змішаним договором про приєднання, який містить елементи: договору банківського рахунку, кредитного договору. При укладенні між банком та клієнтом заяви-договору, положення Правил, Тарифів вважаються включеними до договору у якості його невід`ємної частини та становлять його умови. Згідно п. 2 заяви-договору підписанням цієї заяви-договору та додатку до заяви-договору клієнт підтверджує, що заява-договір є: 1) заявою на відкриття поточного/поточних рахунків; 2) запитом (заявою) клієнта на отримання споживчого кредиту - кредитування рахунку клієнта. Відповідно до п. 1 Додатку від 08.04.2019 року до заяви-договору № 26202021266103/980/РКО від 22.03.2019 року шляхом підписання заяви-договору та цього Додатку клієнт просить, а банк на підставі рішення (рішень) уповноваженої особи (осіб/органів) банку (у разі їх необхідності) зобов`язується - надати банківські послуги, визначені цим додатком, а саме: в тому числі, але не виключно, відкрити рахунок/рахунки/виконувати операції за рахунком/рахунками, з наступним видом валюти: рахунок № [NUMBER] , валюта - гривня, дата відкриття - 08.04.2019 року, послуга мобіфон не підключено. Згідно п. 1.2, п.1.4.2 Додатку до заяви-договору, починаючи з 22.03.2019 року, всі рахунки, що відкриті на ім`я клієнта в банку, обслуговуються на умовах Тарифного Пакету: SMART. Процентна ставка за користування кредитом (кредитами) 30% річних. Реальна річна процентна ставка 35,63% річних. Загальна вартість кредиту для клієнта становить 130681,67 грн. Застереження щодо репрезентативності наведених обчислень реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для клієнта наведені у Правилах. 24.10.2023 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами № 24102023, відповідно до п.3.1 умов якого Акціонерне товариство «Кредобанк» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги в повному обсязі за плату та під фінансування від фактора, а фактор набуває (приймає у власність) від клієнта Права вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату (фінансування) клієнту. При цьому, права вимоги відступаються клієнтом Фактору (права вимоги переходять від клієнта до фактора у власність) у день укладення сторонами акту приймання передачі прав вимоги до даного договору ( форма якого затверджена у додатку №3 до даного договору), який підписується сторонами у день укладення даного договору та реєстру прав вимоги ( додатку №1 до договору) виключно після оплати фактором на користь клієнта у повному обсязі у повній відповідності до умов цього договору грошового зобов`язання щодо оплати (фінансування) ціни відступлення. У день укладення договору, клієнт зобов`язується передати фактору електронний реєстр з інформацією про права вимоги за формою, згідно з додатком №2 до цього договору, який є його невід`ємною частиною, шляхом направлення архівованим файлом на електронну адресу фактора, вказану у цьому договорі Згідно п. 3.1 договору факторингу, шляхом укладення (підписання) акту приймання передачі прав вимоги до цього договору, сторони підтверджують здійснення фактичної передачі клієнтом у власність фактору та прийняття фактором у власність від клієнта ( фактичне відступлення) у день укладення даного акту Прав Вимоги за кредитними договорами щодо портфеля заборгованостей у повному обсязі ( а щодо прав вимоги, які виникнуть у майбутньому, - з дня їх виникнення). Цей договір є підтвердженням фактичного переходу від клієнта до фактора ( фактичного відступлення) прав вимоги щодо портфеля заборгованостей у повному обсязі відповідно до умов цього договору. Згідно платіжної інструкції в національній валюті від 24.10.2023 №20382, ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатив АТ «Кредобанк» 4338172,85 грн. у якості плати за відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами та за забезпечувальними договорами згідно договору факторингу №24102023 від 24.10.2023 без ПДВ. Згідно з Актом прийому-передачі прав вимог від 24.10.2023 за Договором факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами № 24102023 від 24.10.2023, Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у зв`язку з оплатою фактором на користь клієнта у повному обсязі у повній відповідності до умов договору факторингу грошового зобов`язання щодо оплати (фінансування) ціни відступлення, перейшли всі права вимоги за договором факторингу. Сторони погодили, що права вимоги перейшли до фактора в повному об`ємі за заборгованостями, що виникли з кредитних договорів, що вказані в реєстрах прав вимоги (додатку №1 до договору факторингу) з моменту підписання даного акту відповідальними представниками сторін та скріплення їх підписів печатками. Відповідно до Витягів з Додатку № 1 до Договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами № 24102023 від 24.10.2023, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором ПКК/9153 від 14.05.2020 в сумі 153127,22 грн, з яких: 99993,26 грн\~заборгованість в частині непогашеного кредиту; 53133,96 грн\~заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом; а також перейшло право вимоги за кредитним договором О769967OVR/1 від 09.08.2022 в сумі 2792,65 грн, з яких: 1953,28 грн\~заборгованість в частині непогашеного кредиту; 839,37 грн\~заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, у [PERSON] станом на 31.03.2024 наявна заборгованість за Кредитним договором № ПКК/9153 від 14.05.2020 у розмірі 153127,22 грн, за період з 24.10.2023 по 31.03.2024. Кредитного договору №ПКК/9153 від 14.05.2020, укладеного між АТ «Кредобанк» та [PERSON] матеріали справи не містять. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. (ч. 1, ч. 3\~ст. 509 ЦК України). Статтею 526ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст.\~626,\~628ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно положень ч. 2\~ст.\~639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Частиною 1 ст.634ЦК України\~встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1\~ст. 1055 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 1054ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1049ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2\~ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.610ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1\~ст. 612 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст.625ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 525ЦК України\~забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Згідно п.1 ч.1 ст.512ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1077ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). (ч.1\~ст. 1078 ЦК України). У Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року по справі №161/16891/15-ц вказано, що відповідно до змісту частини першої\~статті 1050ЦК України\~з урахуванням статей\~526,\~527,\~530 ЦК України, банк має\~довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Згідно з Переліком типових документів, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012року №578/5\~до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і у податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Відповідно до п.п. 62, 63 Розділу 4 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від04.07.2018року №75\~(далі-Положення), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18, від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26.05.2021 року у справі № 204/2972/20, від 13.10.2021 року у справі № 209/3046/20, від 01.06.2022 року у справі № 175/35/16-ц. Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 342/180/17 у постанові від 03.07.2019 року зауважила, що\~розрахунок кредитної заборгованості не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку. Пункт 51 Розділу 3 Положення встановлює, що первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, який/яка склав/склала документ/від імені якого/якої складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Залежно від характеру операції та технології оброблення облікової інформації до первинних документів можуть уключатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції). Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі. Також п. 52 Розділу 3 Положення вказує, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку, а внесення виправлень до первинних документів не допускається (п. 53 Розділу 3). Банківська виписка має статус первинного документу. Розрахунок заборгованості, відповідно до\~Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»\~є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте саме банківська виписка за картковими рахунками може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитною карткою, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні. За змістом вказаної норми ч.1 ст.1082\~ЦК України новий кредитор має довести, що заявлена ним до боржника грошова вимога підлягає виконанню, тобто є дійсною. При укладенні договору факторингу покупець права вимоги, діючи розумно з точки зору стороннього спостерігача має отримати від первинного кредитора належні та допустимі докази дійсності грошової вимоги, до яких належать первинні банківські документи про перерахування первинним кредитором своїх грошових коштів на рахунок позичальника. Позивач у даному випадку є сингулярним правонаступником первинних кредиторів, тому має доводити дійсність висунутих проти позичальника грошових вимог. Той факт, що договори факторингу є дійсними і ніким не оспорювані, не звільняє нового кредитора внаслідок свого правонаступництва прав та обов`язків первинного кредитора доводити перерахування кредиторами своїх грошових коштів позичальнику. Тому на позивача покладається процесуальний обов`язок довести дійсність вимог первинного кредитора, а при доведеності цих обставин - на відповідача покладається процесуальний обов`язок їх спростувати. Іншій підхід до розподілу тягаря доказування, в межах концепції негативного доказу, - не відповідає принципу змагальності,\~ст. 12 ЦПК України. На підтвердження обставин перерахування грошових коштів [PERSON] , за кредитним договором №ПКК/9153 від 14.05.2020 та наявності у нього боргу за цим договором, представник позивача надав відповідний розрахунок заборгованості, здійснений останнім. Проте, в ході судового розгляду справи представником позивача не надано суду доказів укладення між АТ «Кредобанк» та [PERSON] кредитного договору №ПКК/9153 від 14.05.2020, а також доказів, виконання позивачем умов вказаного договору щодо видачі позивачу кредиту. Також, представником позивача не надано доказів направлення боржнику повідомлення про відступлення права грошової вимоги. Розрахунок заборгованості, на які посилається представник позивача, не є первинним документом, який підтверджує отримання відповідачем кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані представником позивача в позовній заяві, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), а отже не є належним доказом існування боргу. Отже, жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б вказували на існування у [PERSON] перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитним договором №ПКК/9153 від 14.05.2020 матеріали справи не містять. У постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі № 219/1704/17 вказано, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача. Так, принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Простіше кажучи, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18. Верховний Суд у справі N 922/527/23 зазначав про те, що згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладений у постанові від 18.03.2020 зі справи N 129/1033/13-ц, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом (близька за змістом правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 зі справи N 910/4055/18, від 16.04.2019 зі справи N 925/2301/14). В ході розгляду справи представник позивача не скористався правом звернення до суду з відповідними клопотаннями про витребування спірного кредитного договору від первісного кредитора, а також з клопотаннями щодо залучення АТ «Кредобанк» у якості третьої особи по справі, зазначивши у відповіді на відзив лише про те, що проти залучення такої особи не заперечує. Отже, враховуючи відсутність в матеріалах справи кредитного договору №ПКК/9153, укладеного 14.05.2020 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , що свідчить про недоведеність укладення зазначеного договору, відсутність доказів надання первісним кредитором кредитних коштів позичальнику за вказаним кредитним договором, суд приходить до висновку про необхідність відмови позивачу задоволенні позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, суд не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed