Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Короткий зміст заяви. Заявник [PERSON] , [INFO] , в інтересах якої діє адвокат Шеромов Владислав Дмитрович звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства. Обгрунтовує заявлені вимоги тим, що [PERSON] є донькою [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] у ході бойових дій у Харківській області. Вказує на те, що їй необхідно встановити факт батьківства з метою реалізації її права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її батька, внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Вказує на те, що [PERSON] проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу із її матір`ю [PERSON] з 2006 року на [ADDRESS] , хоча сім`я періодично і змінювала місце проживання, однак [PERSON] та [PERSON] , а після народження і вона, [PERSON] , завжди всі жили разом, що можуть підтвердити свідки. Зазначає, що при її народженні з метою отримання соціальної допомоги мати записала її на своє прізвище, а ім`я та по батькові про батька було вказано « [PERSON] » зі слів матері відповідно до частини першої статті 135 СК України. Вказує на те, що після того, як [PERSON] був призваний під час мобілізації, можливості оформити належним чином [PERSON] , як свою дочку у нього вже не було. Посилається на те, що на даний час у неї, [PERSON] , відсутня можливість внести зміни до відомостей про батька у актовому записі про народження, оскільки такі зміни здійснюються відповідно до чинного законодавства за заявою батьків [PERSON] , однак вони померли. Вказує і на те, що доказом того, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] є висновок ДНК експертизи від 30.07.2024, згідно якого ймовірність, що [PERSON] (біологічний син [PERSON] ) та [PERSON] мають спільного батька з різними матерями становить 98%. Зазначачє, що після усиновлення 05.09.2000 року [PERSON] , [INFO] , став [PERSON] , [INFO] , та відповідно до ч. 2 ст. 117 Кодексу про шлюб та сім`ю України від 20.06.1969 №2006-VII (у редакції, чинній на той момент) втратив особисті та майнові права і був звільнений від обов`язків щодо [PERSON] . Просить встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Чернівці, відносно [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Чернівцях. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.01.2025 року заяву залишено без руху. 21.01.2025 року представником заявниці [PERSON] на електронну адресу суду скеровано заяву про усунення недоліків. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.01.2025 року відкрито провадження по справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.02.2025 року до участі у справі залучено заінтересованих осіб: [INFO] ; Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.03.2025 року до участі у справі залучено заінтересовану особу - Міністерство оборони України. 10.03.2025 року представник заінтересованої особи [INFO] , [PERSON] направив до суду письмові пояснення. Просив розгляд справи проводити за його відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами. 25.03.2025 року представник заінтересованої особи Міністерства оборони України, [PERSON] також скерував до суду письмові пояснення. Заявник [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Шеромов Владислав Дмитрович у судове засідання не з`явилася. Адвокат Шеромов В.Д. направив до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, заявлені вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Репчук В., скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося. Відповідно до ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно змісту ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Досліджені докази, встановлені обставини та застосовані норми права. Судом належними та допустими доказами встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] в м. Чернівці, мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (ім`я та по батькові про батька було вказано « [PERSON] » зі слів матері відповідно до частини першої статті 135 СК України), що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданого повторно 30.08.2013 року та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану №00043455193 від 06.02.2024 року (а.с.9-10). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №563659 від 26.09.2023 р., [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00047544142 від 18.10.2024 року вбачається, що у [PERSON] , [INFO] народився син [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Ленінського районного суду №2-1458 від 05.09.2000 [PERSON] було усиновлено [PERSON] у зв`язку з чим змінено прізвище, ім`я, по батькові дитини, дату народження та відомості про батьків. Після усиновлення 05.09.2000 року [PERSON] , [INFO] , став [PERSON] , [INFO] (а.с.14-18). Мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 30.06.2023 року (а.с.28). [PERSON] (мати [PERSON] ) 07.09.1994 року розірвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] виданим повторно 23.01.2019 року (а.с.30-31). Судом встановлено, що в подальшому [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.32). 28.10.2024 року ГУНП у Харківській області надали відповідь адвокатський запит від 16.10.2024 щодо надання інформації стосовно досудового розслідування за фактом загибелі військовослужбовця ЗСУ [PERSON] , [INFO] , зокрема повідомлено, що «Досудове розслідування за фактом загибелі [PERSON] здійснюється слідчим управлінням ГУНП в Харківській області в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за N?12022221190000233 від 24.02.2022 за п.1 4.2 ст. 115 КК України (первинний номер кримінального провадження N? 12024221100000535 від 22.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України). [PERSON] , в даному кримінальному провадженні не є учасників кримінального провадження та не має право на ознайомлення та отриманні будь-яких копій матеріалів кримінального провадження. У зв?язку з вищевикладеним повідомляємо, що після набуття [PERSON] статусу потерпілої у кримінальному провадженні N?12022221190000233 від 24.02.2022 (первинний номер кримінального провадження N?12024221100000535 від 22.02.2024), останній буде надано для ознайомлення матеріали вказаного кримінального провадження, а також копії матеріалів стосовно загибелі [PERSON] » (а.с.33-34). [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини-сироти, що підтверджується витягом з рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №97/4 від 27.02.2024 року (а.с.35). З Наказу №13 «В-УДЗ» від 29.11.2024 року вбачається, що на підставі поданої заяви [PERSON] від 15.11.2024р., довідки зі школи м.Берліна (Німеччина) від 06.11.2024 р., рішення педагогічної ради від 29.11.2024 р., протокол N? 4, її вирішено відрахувати з 30.11.2024 р. зі складу здобувачів освіти первинної професійної підготовки на базі базової загальної середньої освіти, група N? 14 за професією «Помічник вихователя; соціальний робітник» як таку, що не закінчила повного курсу навчання відповідно до типових навчальних планів і програм у зв?язку з виїздом за кордон та продовженням навчання у школі м.Берлін (Німеччина), що також підтверджується Довідкою №737 від 02.11.2024 року (а.с.36-37). Доказом того, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] є апостильований висновок ДНК експертизи від 30.07.2024, згідно якого ймовірність, що [PERSON] (біологічний син [PERSON] , що підтверджується Повним витягом з ДРАЦС) та [PERSON] мають спільного батька з різними матерями становить 98%. Висновок ДНК експертизи, складений доктором [PERSON] та доктором професором [PERSON], за результатами ДНК експертизи, проведеної відділом судово-медичної експертизи лабораторії у Берліні «Шаріте Вівантес». До вказаного висновку також надано копії документів про акредитацію установи в якій проводилася експертиза, а також наявності спеціальних знань та технічних можливостей про проведення судово-медичних експертиз. Вказані документи перекладені та завірені присяжним перекладачем Галиною Раупвах-Пшенніковою (а.с.101-112). У [INFO] інформація про загибель військовослужбовця [PERSON] , [INFO] отримана через сповіщення №183 від 22.02.2024 року про смерть від військової частини [NUMBER] , з якої вбачається, що [PERSON] загинув [INFO] під час мінометного обстрілу ворогом по спостережному пункті в Харківській області (а.с.81). Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано актовий запис №292 від 28.02.2024 року про смерть [PERSON] , [INFO] (а.с.135). Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). За змістом статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. У судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (п.1 Постанови ВСУ №5 від 31.03.1995 р.). Відповідно до Постанови Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до суду із заявою для визнання факту, що її батьком є [PERSON] , [INFO] , що загинув [INFO] у ході бойових дій у Харківській області, з метою реалізації її права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її батька, внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». На даний час у [PERSON] відсутня можливість внести зміни до відомостей про батька у актовому записі про народження, оскільки такі зміни здійснюються за заявою батьків [PERSON] , однак вони померли. Так, частиною 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено коло осіб, які мають право на отримання такої допомоги. Згідно вказаної норми права, до таких осіб відносяться: діти; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю; утриманці загиблої (померлої) особи. Пунктом 2 Постанови №168 передбачена можливість наявності особистого розпорядження особи, на випадок її загибелі (смерті) про виплату одноразової грошової допомоги особі (особам) за вибором, у якому визначається розмір частки таких осіб у відсотках. Судом встановлено, що заінтересовані особи у даній справі, які мають право на отримання вищеописаної одноразової грошової допомоги, окрім заявниці [PERSON] , відсутні, що вбачається з наступного. Загиблий [PERSON] не залишав особистого розпорядження на випадок смерті (загибелі) та момент загибелі не був офіційно одружений. Мати заявниці - [PERSON] , з якою [PERSON] проживав однією сім`єю, померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Біологічними дітьми [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . При цьому, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є повнолітніми дітьми [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , після усиновлення 05.09.2000 року, став [PERSON] , [INFO] , та відповідно до ч. 2 ст. 117 Кодексу про шлюб та сім`ю України від 20.06.1969 №2006-VII (у редакції, чинній на той момент) втратив особисті та майнові права і був звільнений від обов`язків щодо [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 232 СК з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. Тобто акт усиновлення змінює суб`єктний склад батьківських правовідносин. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Судом в ходів дослідження доказів та з`ясування обставин справи було встновлаено, що [PERSON] проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу матір`ю заявниці [PERSON] з 2006 року на [ADDRESS] . При народженні [PERSON] з метою отримання соціальної допомоги матір записала доньку на своє прізвище, а ім`я та по батькові про батька було вказано « [PERSON] » зі слів матері відповідно до частини першої статті 135 СК України, що вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану №00043455193 від 06.02.2024 року. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Згідно ч.2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування статті 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що доказом того, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] є апостильований висновок ДНК експертизи проведеної відділом судово-медичної експертизи лабораторії у Берліні «Шаріте Вівантес» від 30.07.2024, згідно якого ймовірність, що [PERSON] (біологічний син [PERSON] , що підтверджується Повним витягом з ДРАЦС) та [PERSON] мають спільного батька з різними матерями становить 98 %. З аналізу ч. 3 ст. 128 та ч. 2 ст. 130 СК України вбачається, що заяву про встановлення факту батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Судом встановлено, що згідно рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №97/4 від 27.02.2024 [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, оскільки мати заявниці померла. На момент надання заявниці цього статусу [PERSON] навчалась у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Чернівецький професійний ліцей сфери послуг». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 66 ЦК України, оскільки над неповнолітньою [PERSON] , яка перебувала у навчальному закладі, не було встановлено піклування або не призначено піклувальника, піклування над нею здійснював вищеописаний заклад. Проте, 30.11.2024 р. [PERSON] була відрахована із Державного професійно-технічного навчального закладу «Чернівецький професійний ліцей сфери послуг» а тому вказаний навчальний заклад перестав здійснювати піклування за заявницею. Відтак, оскільки відсутні інші особи окрім самої заявниці [PERSON] , хто може звернутися із даною заявою до суду, заява подана в її інтересах через її представника, адвоката Шеромова В.Д. Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту батьківства, а саме, що [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] , є батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] . У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 12,13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи вищевикладене, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved