Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Талалаївської сільської ради Ніжинського району, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору,- [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визначення додаткового строку в 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позов обгрунтований тим, що мати позивача [PERSON] померла [INFO] , після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка (пай) площею 3,7 га, що розтащована на території с.Безуглівка Ніжинського району. На день її смерті був зареєстрований та проживав батько позивача [PERSON] , який фактично прийняв спадщину. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки (пай) площею 3,7 га та площею 3,7 га, та житловий будинок [ADDRESS] . Позивач був впевнений, що прийняв спадкові права після смерті батька, оскільки на момент смерті останнього був чинний ЦК УРСР, нормами якого було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, тому у зв`язку з необізнаністю, позивач у 6-місячний строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, при цьому здійснив поховання батька та утримує спадковий будинок, також у вересні 2024 року від однієї із сестер дізнався, що батько 05 грудня 1997 року склав на нього заповіт, що є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після [PERSON] .. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що його мати [PERSON] померла [INFO] , після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка (пай) площею 3,7 га, яку фактично прийняв батько [PERSON] , який проживав сам та помер [INFO] , позивач здійснив його поховання і утримує спадковий будинок в [ADDRESS] , у вересні 2024 року від сестри [PERSON] дізнався, що батько [PERSON] залишив заповіт на його ім`я, після смерті документи батька залишились у нього, вважав, що прийняв спадщину; треті особи по справі є його рідними сестрами та братом. Відповідно до заяви від 26 січня 2025 року третя особа [PERSON] проти позову не заперечує, судовий розгляд просить провести за відсутності, вказує, що на спадщину батька [PERSON] не претендує. Відповідно до заяви від 27 січня 2025 року третя особа [PERSON] проти позову не заперечує, судовий розгляд просить провести за відсутності, вказує, що на спадщину батька [PERSON] не претендує. Відповідно до заяви від 29 січня 2025 року третя особа [PERSON] проти позову не заперечує, судовий розгляд просить провести за відсутності, вказує, що на спадщину батька [PERSON] не претендує. Відповідно до заяви від 29 січня 2025 року третя особа [PERSON] проти позову не заперечує, судовий розгляд просить провести за відсутності, вказує, що на спадщину батька [PERSON] не претендує. Відповідно до клопотання від 28 лютого 2025 року представник відповідача Талалаївської сільської ради Ніжинського району Ярмоленко Г. позов визнає, судовий розгляд просить провести за відсутності. Інші заяви, клопотання учасників судового розгляду станом на час розгляду справи відсутні. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. Позивачем по справі є [PERSON] , [INFO] , батьками якого є [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в с.Синдаревське Ніжинського району Чернігівської області, та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с.Синдаревське Ніжинського району Чернігівської області, і який згідно з довідкою №03-29/342 Талалаївської сільської ради Ніжинського району від 22 жовтня 2024 року на час смерті був зареєстрований один в [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру… від 17 січня 2025 року інформація щодо спадкової справи після [PERSON] відсутня. Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Кравченко А. від 31 жовтня 2024 року [PERSON] пропущений 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після [PERSON] .. Згідно з п.4 абз.1 п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №145/797/15-ц зазначено, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. [PERSON] помер [INFO] і строк на прийняття його спадщини закінчився після 01 січня 2004 року, у зв`язку з чим до вказаних правовідносин підлягають застосуванню норми чинного ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом встановлено, що батько позивача [PERSON] помер [INFO] , на час відкриття його спадщини нормами ЦК УРСР 1963 року було передбачене фактичне прийняття спадщини, при цьому позивач здійснив поховання батька та вступив в управління та розпорядження спадковим майном, і вважав, що прийняв спадщину, також про наявність заповіту на своє ім`я від 05 грудня 1997 року, який учасниками судового розгляду не оспорюється, дізнався у вересні 2024 року, що об"єктивно стало перешкодою у своєчасному поданні нотаріусу заяви про прийняття спадщини в порядку чинного ЦК України, що в сукупності є поважними причинами, у зв`язку з чим судом встановлені підстави для задоволення позовних вимог та визначення додаткового строку терміном в два місяці для подання відповідної заяви до нотаріуса. Відомості з відповідними доказами щодо осіб, які були зареєстровані чи фактично проживали разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, інших осіб, які у встановленому порядку здійснили дії по прийняттю його спадщини,-сторонами та третіми оосбами суду не подані. Також судом враховуються положення ст.2 ЦПК України-завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Як зазначив\~Європейський суд з прав людини при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог. Аналіз практики Верховного Суду показує, що, окрім принципів цивільного права- справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Outcome: approved