Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить суд: змінити спосіб і порядок стягнення аліментів на у тримання дитини та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі частки з усіх видів доходу. В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] утримує неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , дитина проживає з нею. Батьком дитини є [PERSON] , з яким позивачка перебувала у шлюбі, який був розірваний на підставі рішення суду. Також рішенням суду від 22.12.2016 року з [PERSON] на користь позивачки були стягнені аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] у розмірі 1500,00 грн. щомісяця, починаючи з 01.12.2016 р. та до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення розмір витрат на утримання сина значно зріс. За період з 12.2016 року по 2020 рік значно зріс рівень інфляції, мінімальна заробітна плата також зросла майже в чотири рази. Станом на 19.07.2024 рік, прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років складає 6392,00 грн. на місяць. На день ухвалення рішення про стягнення аліментів прожитковий мінімум на дитину складав 1637,00 грн. Крім того, дитина потребує постійного розвитку, відвідує численні розвиваючі кружки англійська, українська мови та багато інших. Витрати на одяг теж виросли. В України розпочався воєнний стан і перебування на її території разом з дитиною стало небезпечним, тому позивач була вимушена виїхати з України і на даний час вона з дитиною перебуває за кордоном. Ці обставини також збільшують її витрати на проживання, харчування, одяг та освіту дитини. За таких обставин з урахуванням перелічених обставин просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі частини з усіх видів доходу. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.07.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.12.2016 р. у справі №641/9740/16-ц з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1500,00 грн. щомісяця у твердій грошовій сумі. У грудні 2020 року позивачка звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова із позовною заявою до відповідача про збільшення розміру аліментів та стягнення індексації. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 березня 2021 року по справі №641/10465/20 позовні вимоги [PERSON] - задоволені частково, збільшено розмір аліментів визначених за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.12.2016 року які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] до 2800,00 грн. щомісяця. Рішення не набрало законної сили. Постановою Харківського апеляційного суду у справі №641/10465/20 від 13 серпня 2021 року, апеляційна скарга [PERSON] задоволена, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 березня 2021 року по справі №641/10465/20 скасовано та відмовлено в задоволенні позовних вимог. При ухваленні даного рішення, Харківський апеляційний суд керувався ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Тобто, в законі чітко визначені підстави та вичерпний перелік обставин, за яких судом може бути збільшено розмір аліментів і такі обставини позивачкою не були доведені. У чому саме полягає позовна вимога про зміну порядку стягнення аліментів відповідачу незрозуміло. На даний момент, у відповідача не відбулося зміни матеріального стану на краще, окрім цього економічні обставини, пов`язані із повномасштабною збройною агресією рф проти України навпаки призводять до більш складних життєвих обставин. У той же час позивачка, яка перебуває на території Європейського союзу має можливість отримувати соціальну допомогу на дитину у розмірі, що перевищує 400 євро щомісяця, а також гуманітарну допомогу в численних фондах, безкоштовне медичне обслуговування, безкоштовне навчання, курси та розвиваючі заняття для дітей. 15.08.2024 року представником позивача подано відповідь на відзив в якій зазначено, що з відзивом вона не згодна у повному обсязі. Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву посилається на те, що нібито суми аліментів у розмірі 1500,00 грн. на місяць для утримання неповнолітньої дитини, яка була стягнута за рішення суду з відповідача у 2016 році, достатня і зараз у 2024 році, але це не відповідає дійсності. Розмір прожиткового мінімуму на дитину у віці від 6 до 18 років зараз складає 3196 грн. на місяць. У будь-якому випадку розмір аліментів, що підлягає стягненню, не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто не менше суми 1598,00 грн. на місяць. Відповідно, аж ніяк суми аліментів у розмірі 1500,00 грн. на місяць на утримання неповнолітньої дитини не може бути достатньою. З 2016 року значно зріс рівень інфляції та витрати на дитину збільшились в рази. Відповідно, сума аліментів 1500,00 грн. на місяць, яка була достатньою у 2016 році, аж ніяк не може бути достатньою зараз. Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву посилається на те, що нібито позивачем не додано доказів якогось погіршення її фінансового стану та збільшення витрат на дитину, але це не відповідає дійсності. До матеріалів позовної заяви додані докази того, що через військові дії на території України позивач була змушена переїхати разом з дитиною на постійне місце проживання до Німеччини. Додані докази її проживання з дитиною у Німеччині. Проживання з дитиною у іншій країні в будь-якому випадку викликає погіршення матеріального становища та збільшення витрат на утримання дитини. Посилання відповідача на те, що нібито позивач отримує щомісячно якісь кошти і що все у Німеччині для неї безоплатно не відповідають дійсності і є надуманими. Позивач вимушена сплачувати за житло, навчання дитини в Німеччині, і все це досить значні грошові кошти. Вважає, що позовні вимоги обґрунтовані. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача, який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.12.2016 року, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований - 03.06.2014 року в Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 321, змінено позивачці прізвище „ [PERSON] на її дошлюбне прізвище - „ [PERSON] .\~ Стягнуто\~з [PERSON] ,\~ [INFO] \~ на\~користь \~ [PERSON] \~аліменти на\~ утримання\~ \~сина \~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~ в\~розмірі 1500\~грн.\~00\~коп.\~щомісяця,\~ \~починаючи з\~01.12.2016\~року та\~до досягнення\~дитиною повноліття.\~ Стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. 00 коп. щомісяця починаючи з 01.12.2016 року та до досягнення дитиною трирічного віку, тобто [INFO] . Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 181 СК України\~визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У частині першій\~статті 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, здоров`я та матеріального становища дитини. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч.3 ст.\~12, ч.1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, ч. 2\~ст. 77 ЦПК України). Таким чином, поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу платника, позивачці належало доводити передусім наявність у платника аліментів відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів як частки відповідного доходу. Разом з тим, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч. 1\~ст. 182 СК України. Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 04.03.2020 у справі № 682/3112/18: «Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 35. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. 38. Згідно статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. 44. Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення». Предметом доведення у спорах про зміну раніше визначеного розміру аліментів є не переоцінка обставин, які були підставою для попереднього визначення розміру аліментів, а доведення змін, які відбулися у подальшому. Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких конкретних правових та допустимих доказів, які б свідчили саме про зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та інших випадків, передбачених СК України\~і які б давали саме правові підстави для зміни способу стягнення аліментів суду не надано, як і не надано доказів, що [PERSON] , має стабільний та регулярний дохід, щомісячно отримує заробітну плату. При цьому, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів. Так, Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. Тобто, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.». Разом з цим, звертаючись до суду з даним позовом, позивачка надала копію рішення суду та документи, які підтверджують її перебування з дитиною у Німеччині, перелік речей, які необхідно придбати для дитини, для того, щоб вона могла відвідувати школу, договір оренди квартири. Також позивач надала суду скрін-шоти з екрану з перепискою з репетитором дитини з математики, копії платіжних доручень про оплату занять репетитору, копію договору з навчання програмуванню та платіжній доручення про оплату послуг з навчання, однак з наданих роздруківок оплат неможливо встановити особу платника та за яку послугу здійснена плата. Будь-яких доказів матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, позивачкою надано не було, хоча це є її процесуальним обов`язком. Суд вважає, що [PERSON] не довела належними, допустимими та достатніми доказами наявності зміни матеріального становища відповідача , погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених\~статтею 192 СК України, що обумовлюють можливість зміни визначеного судом розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітніх дітей, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, позивач не позбавлена права подати до суду позов про збільшення розміру аліментів та або стягнення додаткових витрат на утримання дітей згідно ст. 185 СК України. Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі в зв`язку з їх недоведеністю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed