Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він, [PERSON] , навчається у Ківерцівському фаховому медичному коледжі на четвертому курсі за спеціальністю Лікувальна справа, на державній формі навчання денного відділення. Термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025. На даний час він проживає з матір?ю [PERSON] . Батько, відповідач по справі, добровільно допомоги не надає. До настання повноліття, аліменти з відповідача стягувались в примусовому порядку на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області №154/1560/17 від 03.07.2017 року. На даний момент стягнення аліментів завершено у зв?язку з досягненням повноліття. Вказує, що він несе витрати на оплату підручників, ксерокопії, методичні матеріали, канцелярське приладдя, харчування, гігієнічні засоби, проїзд до місця навчання, проїзд додому, необхідний одяг, взуття, обслуговування камп?ютера. Його доходів та доходів його матері недостатньо щоб повному обсязі забезпечити належний матеріальний рівень. З огляду на ці обставини просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав заяву з проханням розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву в якій позов визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього 1/8 частки всіх видів заробітку. Просить розгляд справи провести за його відсутності. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199\~СК\~України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У відповідності до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України від\~15\~травня\~2006\~року\~№\~3\~«Про\~застосування\~судами окремих\~норм\~Сімейного\~кодексу України\~при\~розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства\~та\~стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа №199/9339/16-ц, провадження № 61-32330 св 18. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналогічний правовий висновок викладений постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20). На підставі ч. ч. 1, 5, 6 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст.\~89\~ЦПК\~України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивачеві в даному випадку лежить обов`язок доведення в суді обставин, які мають юридичне значення, зокрема можливостей відповідача надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач є батьком позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно вказаним документом підтверджується і той факт, що [INFO] [PERSON] досяг повноліття. З довідки № 476 від 20.09.2024 року, виданої т.в.о. директора Ківерцівського фахового медичного коледжу вбачається, що [PERSON] навчається в даному навчальному закладі на IV курсі за спеціальністю «223 Медсестринство», освітня програма «Лікувальна справа». Зарахований 01 вересня 2021 року, закінчує 30 червня 2025 року. Стаття 199\~СК\~України пов`язує надання матеріальної допомоги для повнолітніх дочки або сина лише з необхідними витратами на навчання і не зобов`язує батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання на тих умовах, що і неповнолітніх дітей. При цьому суд повинен враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, тощо. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] має трьох дітей від другого шлюбу, які перебувають на його утриманні. Крім того, одна з дочок та дружина [PERSON] потребують постійного лікування у зв?язку з хворобами. Вказані обставини підтверджені в судовому засіданні належними та допустимими доказами. Разом з тим згідно пояснень позивача вбачається, що крім плати за навчання, він несе інші витрати на своє утримання, на придбання підручників та навчальної літератури, харчування та транспортні витрати тощо. При наданні оцінки судом наявності можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина на період навчання, судом взято до уваги обов`язок щодо утримання доньки не лише матір`ю, а й батьком. За таких підстав, беручи до уваги матеріальне становище позивача та відповідача, у зв?язку з частковим визнанням відповідачем позову, суд вважає можливим задовольнити позов частково та ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи від дня подання позову. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із частковим задоволенням позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача на користь держави слід стягнути 605,60 гривень судового збору. На підставі ст.ст. 75, 82, 84, 180, 181, 182,\~199,\~200 СК України,

Outcome: partial