Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

12.08.2019 року перший заступник прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Міністерства розвитку громад та територій України, державного підприємства «Адміністрація морських портів України» звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням працівника. В обґрунтування позову зазначив, що наказом від 10.04.2017 року за № 213/о, виданим [PERSON] як начальником адміністрації Миколаївського морського порту, звільнено з посади заступника начальника з технічної частини комплексу автотранспортного забезпечення Миколаївської філії ДП АМПУ Рожкова С.В. Зазначене звільнення здійснено з порушенням законодавства та рішенням суду вказана особа поновлена на роботі.\~На виконання рішення суду Миколаївською філією ДП АМПУ 26.11.2018 року [PERSON] виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 228\~079,05 грн.\~Посилаючись на зазначені обставини просив стягнути з [PERSON] завдану матеріальну шкоду в порядку регресу в сумі 228\~079,05 грн. та сплачений судовий збір. Ухвалою від 23.09.2019 року\~у\~справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 18.03.2020 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву,\~в якому зазначив, що позов подано без додержання вимог, викладених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, та вважає за необхідне вирішити питання щодо надання строку для усунення недоліків позову, також зазначено про відсутність у прокурора процесуальної дієздатності для звернення до суду з позовом, зазначених у відзиві. 27.03.2020 року прокурором до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що позов заявлено відповідно до вимог матеріального та процесуального права з обгрунтуванням належними та допустимими доказами, який підлягає задоволенню. Ухвалою від 20.11.2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без руху відмовлено, задоволено клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи доказів, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Справа була призначена до судового розгляду на 15.03.2022 року. Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2020 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, який в подальшому було продовжено і діє на сьогоднішній день. Відповідно до Розпорядження голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року, враховуючи неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану, територіальна підсудність справ Херсонського міського суду Херсонської області змінена. Відповідно до Рішення № 62 зборів суддів Херсонського міського суду Херсонської області від 07.03.2022 року здійснення судочинства Херсонським міським судом Херсонської області тимчасово зупинено. Відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя № 566/0/15-23 від 30 травня 2023 року, роботу Херсонського міського суду Херсонської області було відновлено з 1 червня 2023 року, а датою початку процесуальної діяльності визначено 12 червня 2023 року. Після проведення інвентаризації залишку справ, була виявлена вказана цивільна справа, та призначено розгляд справи. Ухвалою суду від 03.04.2025 року змінено назву позивача Міністерства інфраструктури України на Міністерство розвитку громад та територій України. В судовому засіданні прокурор підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник Міністерства розвитку громад та територій України Суховолець У.А. позов підтримала, просила задовольнити. В судовому засіданні представник Державного підприємства «Адміністрації морських портів України» позов підтримав, просив задовольнити. В останнє судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Представника відповідача в останнє судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В підготовчому засіданні зазначив, що позов не визнає, якщо суд прийде до висновку про обгрунтованість позовних вимог, просив врахувати матеріальне становище відповідача та зменшити розмір відшкодування шкоди, заподіяної Державному підприємству «Адміністрація морських портів України». Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно наказів № 21-0 від 07.03.2017 та № 57-0 від 22.05.2017 «Про керівника Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту) Козонак В.М. перебував на посаді начальника Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту) в період з 08.03.2017 року по 02.06.2017 року. Згідно наказу від 10.04.2017 № 213/о, який підписаний [PERSON] , [PERSON] був звільнений з посади заступника начальника з технічної частини комплексу автотранспортного забезпечення Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України», на підставі наказу № 120 «Про внесення змін до штатного розпису» від 08.07.207 року у зв`язку зі скороченням штату за п 1 ст. 40 КЗпП України. \~ \~ \~ \~Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.04.2018 року у справі № 487/2751/17, яке залишено без змін постановами апеляційного суду Миколаївської області від 13.07.2018 року та Верховного Суду від 13.12.2018 року, визнано незаконним та скасовано наказ Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" від 10.04.2017 року № 213/о про звільнення [PERSON] з посади заступника начальника з технічної частини комплексу автотранспортного забезпечення Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України". Поновлено [PERSON] на посаді заступника начальника з технічної частини комплексу автотранспортного забезпечення Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України". Стягнуто з державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 290\~307,30 грн, та судовий збір у розмірі 2903,07 грн. Згідно ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, є доведеним встановлений судами рішеннями, які набрали законної сили, факт того, що звільнення [PERSON] було здійснено з порушенням вимог трудового законодавства. Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» на виконання зазначеного рішення суду здійснено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 228\~079,05 грн, що підтверджується розрахунковим листом за листопад 2018 року № 303 та роз`ясненням призначення платежу платіжного доручення АТ «Укрексімбанк» від 26.11.2018 року. Зазначені виплати здійснені Миколаївською філією ДП АМПУ, тобто за рахунок коштів державного підприємства. Вказані обставини відповідачем не заперечувалися. Відповідно до ч.1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Згідно п.8 ч.1 ст. 134 КЗпП України службова особа, винна в незаконному звільненні або переведені працівника на іншу роботу. Відповідно до ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільнені або переведені працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Згідно п.13, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Відповідно до п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 11.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п.8 ст. 134 КЗпП України та нової редакції ст. 237 КЗпП України (з 11.04.1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Доводи відповідача про відсутність у прокурора процесуальної дієздатності для звернення до суду із вказаними вимогами в інтересах держави судом не приймаються до уваги. Відповідно до Положення про Миколаївську філію ДП АМПУ (Адміністрацію Миколаївського морського порту), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України № 184 від 18.04.2014, філія є відокремленим підрозділом державного підприємства «Адміністрація морських портів України», який не має статусу юридичної особи та здійснює від імені підприємства частину господарської діяльності (п. 3.1). Пунктом 1.1 Статуту державного підприємства «Адміністрація морських портів України», затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України від 08 квітня 2018 року №149 визначено, Підприємство є державним унітарним підприємством і діє, як державне комерційне підприємство та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України (Уповноважений орган управління). Відповідно до п.п. 67 п. 4 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №460 від 30.06.2015, Міністерство здійснює претензійно-позовну роботу, звертається до суду з позовами щодо захисту своїх прав та законних інтересів, а також інтересів держави у відповідних сферах. У листах Міністерством інфраструктури України від 25.09.2018 № 10622/27/10-18 на адресу профспілкового комітету профспілки працівників морського транспорту Миколаївського торгівельного порту, та на адресу прокуратури Миколаївської області зазначено, що Міністерство не вбачає підстав для вжиття заходів до відшкодування завданої шкоди ДП АМПУ внаслідок незаконного звільнення [PERSON] . Постановою Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2022 р. № 1343 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» (наявна у вільному доступі за посиланням https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/1343-2022-%D0%BF#Text) перейменовано Міністерство інфраструктури на Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури (пункт 1) (далі Мінінфраструктури). У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 06.09.2024 № 1028 «Про перейменування Міністерства культури та інформаційної політики України і Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України» перейменовано Мінінфраструктури на Міністерство розвитку громад та територій України (Мінрозвитку). В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань юридичну особу Мінінфраструктури перейменовано на Міністерство розвитку громад та територій України (Мінрозвитку) без зміни ідентифікаційного коду 37472062. Згідно ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Суд також не приймає доводи представника відповідача щодо наявності підстав для зменшення розміру відшкодування шкоди, викладені у клопотанні від 17.11.2020 року. Частиною 4 статті 1193 ЦК України визначено, що суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення. З наданих представником відповідача доказів, якими обґрунтовано скрутне матеріальне становище відповідача, суд не вбачає підстав для\~зменшення розміру відшкодування шкоди, відповідно до ч.4 ст. 1193\~ЦК України. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1, ч.6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, враховуючи пояснення учасників справи в їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність достатніх підстав\~для задоволення позову в повному обсязі. Судові витрати, у виді судового збору, суд розподіляє відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь прокуратури Миколаївської обласної підлягає стягненню судовий збір\~у розмірі 3424,62 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved