Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачів. 05.02.2025 року позивач через свого представника адвоката Мачулу А.А. звернулась до суду з вказаним позовом і просить: 1) визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,06 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі Акту від 24.04.1961 року, спадкоємицею якого була [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину, але юридично не переоформила і померла [INFO] , спадкоємицею якої є [PERSON] ; 2) визнати за нею право приватної власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 71,7 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п`яти від 26.05.1961 року посвідченого нотаріусом Першої Сумської нотаріальної контори Поддубним І.Л. за р.№ 1-3297 та Акту від 24.04.1961 року, спадкоємицею якого була [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину, але юридично не переоформила і померла [INFO] , спадкоємицею якої є [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка була її бабусею, остання прийняла спадщину від свого чоловіка померлого [INFO] [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із: земельної ділянки загальною площею 0,06 га і житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 71,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за законом після смерті бабусі, оскільки її батько [PERSON] , який є сином бабусі відмовився від прийняття спадщини на її користь. 21.03.2023 року позивач звернулась до Сумської міської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлої бабусі, проте отримала відмову у зв`язку з відсутністю у спадкоємця документів, що підтверджують право власності на майно. Таким чином, звернення до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування є єдиним способом захисту прав позивача. Заяви, клопотання. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник Сумської міської ради у судове засідання не прибув, подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просять ухвалити законне й обґрунтоване рішення, не порушуючи майнових прав та інтересів інших осіб, розгляд справи проводити без їх участі. Інші процесуальні\~дії у\~справі. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 06.02.2025 року відкрито загальне позовне провадження по справі. 05.03.2025 року суд закрив підготовче засідання і призначив справу до розгляду по суті. 19.03.2025 року ухвалою суду витребувано у Сумської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] та копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Фактичні обставини, встановлені судом. Так, за життя [PERSON] належав житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 71,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п`яти від 26.05.1961 року, посвідченого нотаріусом Першої Сумської нотаріальної контори Поддубним І.Л. за р.№ 1-3297 та Акту від 24.04.1961 року. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яку прийняла на підставі ст. 549 ЦК УРСР, але юридично не переоформила його дружина [PERSON] . Відповідно до відповіді Сумської міської нотаріальної контори №1228/01-16 від 27.03.2025 року вбачається, що за період з 1997 року по 2004 рік включно спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалася. [PERSON] померла [INFO] і за життя доводилась бабусею позивачу [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, на все належне їй майно, а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,06 га і житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 71,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги спадкування залишився [PERSON] як син [PERSON] . Проте [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь своєї дочки [PERSON] . Заповіту [PERSON] складено не було. Позивач [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті бабусі, шляхом звернення до Сумської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого була заведена спадкова справа 778/2021 від 28.08.2021 року. Однак постановою нотаріуса Сумської міської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.03.2021 № 938/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю у спадкоємця документів, що підтверджують право власності на майно. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Як роз`яснено у п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються за правилами ЦК в редакції 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавства, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Згідно з вимогами ст.\~549\~ЦК України (ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.\~548\~Цивільного кодексу\~Української РСР (чинного на момент виникнення правовідносин), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Як стверджується п.2 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як встановлено судом, що [PERSON] прийняла спадщину за померлим чоловіком [PERSON] , так як на день його смерті проживала разом із спадкодавцем та була зареєстрована у спадковому будинку. Пунктом 3.5. роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/13, визначено, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно інформації наданої Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради №06.01-18/2699 від 26.07.2022 року, в матеріалах інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] , інформація про наявність зареєстрованого права власності відсутня. З відповіді Архівного відділу Сумської міської ради від 12.12.2024 року № 2036 вбачається, що в рішеннях Сумської міської ради та її виконавчого комітету за 1993-1997 роки відомостей про передачу у приватну власність земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] [PERSON] немає. Проте інформація про скасування Акту від 24.04.1961 року відсутня, а тому зазначений акт це єдиний документ, що підтверджує право власності. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У Листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року виданого Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовні провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4/-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 3 ст.\~12\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову. У відповідності до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи наведене та те, що позивач [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті бабусі [PERSON] , проте остання за життя не оформила свого права власності на земельну ділянку та житловий будинок, яку успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , що є перешкодою для реалізації спадкових прав позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та їх необхідно задовольнити.

Outcome: approved