Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 23 вересня 2017 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №463. Позов мотивує тим, 23.09.2017 року між [PERSON] (наразі, після укладення шлюбу [PERSON] ) (далі - Позивач, [PERSON] ) було зареєстровано шлюб з [PERSON] (далі Відповідач, [PERSON] ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] , яке видане Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, з актовим записом №463. Дітей у сторін немає. Думка Відповідача щодо розірвання шлюбу Позивачці невідома, адже сторони не спілкуються. На початку сімейного життя шлюбні відносини Позивача з Відповідачем складалися добре, однак на даний момент подружжя разом не проживає, шлюбні відносини між сторонами припинились. Сторони перестали розуміти та любити один одного . Наразі шлюб носить лише формальний характер, примирення не можливе, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 18.02.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач в\~судове засідання\~не з`явилася,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлена\~належним чином\~у встановленому\~законом порядку. 21.02.2025 року до суду від представника позивача надійшла заява, сформована в системі «Електронний суд» про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку. 10.03.2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява про розгляд справи без його участі, наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 статті 247\~ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110,112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу\~України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між [PERSON] та\~ [PERSON] зареєстрований\~23\~вересня 2017\~року Дніпровським\~районним у\~місті Запоріжжі\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Запорізькій\~області,\~актовий запис\~№463,що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 23.09.2017 року. Подружжя не підтримує шлюбних відносин і спільного господарства не ведуть. Спільне життя сторін не склалося в зв`язку з відсутністю взаєморозуміння. Бажання та наміру відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно із постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з ч. 1ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Як встановлено судом, сторони не підтримують шлюбних стосунків та проживають окремо. В сім`ї втрачена взаємоповага та розуміння, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю неможливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Таким чином, суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст.\~28\~ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм іменем. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із Закону, звичаю національної меншини, до якої вона належить. Зокрема, Законом України № 2398-У1 «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», який набув чинності 27.07.2010р., внесено зміни дост.235 ЦК України, а саме було доповнено частиною другою, згідно якої у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації шлюбу, що розривається. Статтею 295\~ЦК передбачено, що прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Матеріали справи не містять інформації про бажання позивача змінити прізвище на дошлюбне після розірвання шлюбу, тому суд вважає, що відсутні підстави після розірвання шлюбу відновлювати дошлюбне прізвище позивача. Відповідно до ч. 2 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України після набрання рішенням законної сили необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч. 1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн. Частиною 1статті 133\~ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. В позовній заяві позивач просив стягнути в відповідача понесені витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 гривень Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін». Відповідно до ст. 30Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 8 статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. До матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги №б/н від 10.02.2025 року укладений між [PERSON] та адвокатом Герасимчук Олегом Олександровичем та Ордер про надання правничу допомогу серії АВ №1183132 від 12.02.2025 року. Разом з тим, матеріали справи не містять документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг, не містять інформацію про надані послуги, кількості витраченого часу, вартості послуг, тощо. Таким чином, позивачу слід відмовити у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката, у зв`язку з недоведеністю.

Outcome: approved