Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № 8694920 від 01.04.2023 року, в сумі 11 719,5 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,20 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 01.04.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 8694920, згідно з умовами якого відповідач отримав 3000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну суму, відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. 01.04.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги №101- МЛ від 26.07.2023 р. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 8694920 від 01.04.2023 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем, сума та розрахунок заборгованості за було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан», яка становить 11 719,50 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 3000,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 8509,50 грн, прострочена заборгованість за комісією становить - 210,00 грн. Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 22905504/47 від 14.10.2024 року, однак відповіді не отримано. Процесуальні дії Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2024 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 34-35). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.11.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 37). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.01.2025 року витребувано докази у справі (а.с. 80-81). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.02.2025 року відмовлено в зупиненні провадження у справі (а.с. 95-97). 09.12.2024 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що позивачем не додано жодного документального доказу стосовно того, що відповідач дійсно був клієнтом первинного кредитора ТОВ «Мілоан» в контексті укладення саме того кредитного договору, що фігурує в позовній заяві, зокрема не зазначено чим підтверджується те, що нібито відповідач дійсно подавав ТОВ «Мілоан» заявку на кредитування, яким способом вчинив ці дії та за допомогою яких технічних засобів. Позивачем не зазначено та не надано жодного документального доказу стосовно того, яким саме чином було сформовано кредитний договір, яким чином його було підписано сторонами - відповідачем та ТОВ «Мілоан». За результатом аналізу копій, що надані як докази в обґрунтування позовної заяви, слід зазначити про чисельні невідповідності документів, зокрема комбінація символів, що нібито є електронним одноразовим ідентифікатором для підпису кредитного договору, міститься тільки на першій сторінці кредитного договору. На інших сторінках нібито укладеного кредитного договору та інших копіях доданих документів жодних ідентифікаторів, штрих кодів, посилань на застосування відповідачем та ТОВ «Мілоан» КЕП/ЕЦП, будь-яких інших достовірних даних про те, що сторонами кредитного договору дійсно було його підписано в електронному виді, немає. Аналогічно, стосовно і інших доданих документів встановити достовірність та цілісність наданих копії не вбачається можливим. Анкета-заявка на кредит, що фігурує в матеріалах справи, також викликає сумніви в достовірності, її оригінальність не підтверджується належними доказами, яким чином вона створена, хто її створив та чи вона дійсно подавалась первинному кредитору Відповідачем не визначено жодними відомостями, жодних підписів відповідача не містить, в свою чергу Відповідач повністю заперечує складання та подання такої анкети заяви. Правова природа наданої виписки з особового рахунку за кредитним договором взагалі є незрозумілої, тому що не зазначається, що таке особовий рахунок, де та ким відкритий, де обліковується, тощо, та які відомості такий рахунок містить. Копія платіжного доручення про нібито перерахування первинним кредитором ТОВ «Мілоан» відповідачу 3000,00 грн. взагалі не містить будь-яких підписів, відміток банківської установи про проведення такої операції немає. Жодних виписок по рахунку про перерахування коштів з рахунку ТОВ «Мілоан» на рахунок саме відповідача та підтверджень, що номер картки або номер рахунку, що зазначений в «платіжному дорученні» куди було здійснено перерахування, належить саме відповідачу до матеріалів справи не надавалось. З вищевказаних документів неможливо встановити дійсності зазначеної операції. Надана копія платіжного доручення не є розрахунковими документами та не підтверджують переказу коштів, операцій по банківському рахунку, не містять відмітки про час його прийняття та виконання банком, не містять повного номера картки, з чого можна було б встановити факт перерахування коштів на картковий рахунок саме відповідача. До позовної заяви додана також і вимога, яка нібито направлялась відповідачу, але жодних доказів направлення такої вимоги (чеків, описів вкладення, повідомлення про вручення, конверту, тощо) не надано, тому чи направлялась дійсно така вимога не можливо з`ясувати. Жодних відомостей, що існує загальний реєстр боржників, яким підтверджується відступлення прав вимоги до саме відповідача, немає. Отже, вважає, що позивачем не доведено, що відповідачу надано кредитні грошові кошти в строк, у розмірі та на зазначених умовах (а.с. 43-53). 29.01.2025 року до суду від представника позивача Мих В.О. надійшла відповідь на відзив, у якій просить позов задовольнити посилається на те що відповідач був у повній мірі поінформований про умови надання кредиту відповідно до вимог чинного законодавства. Всі документи знаходяться в особистому кабінеті позичальника з якими він був ознайомлений на момент укладення договору, погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору. відповідач, яка заперечує отримання цих коштів, на підтвердження своїх доводів доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить, не надала. Відповідач був не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства. Крім того, відповідач з моменту укладення Договору з приводу невиконання ТОВ «Мілоан» взятих на себе зобов`язань, зокрема не отриманням протягом 3 робочих днів з моменту укладення договору відправленої товариством суми кредиту на її картковий рахунок, як це передбачено п. 7.1 Договору, до ТОВ «Мілоан» не звертався, а протилежного суду не доведено. Отже, як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплати процентів і комісії за користування кредитом у строк встановлений згідно умов кредитного договору № 8694920 від 01.04.2023 року. [PERSON] не надано виписки з особового рахунку за картковим рахунком № [NUMBER] на спростування обставин отримання 01.04.2024 року кредиту в сумі 3 000,00 грн (а.с. 57-69). 24.03.2025 року від представника відповідача [PERSON] надійшли додаткові пояснення (а.с. 101-104). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суддя приходить до наступного. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 01.04.2023 року між позичальником [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит №8694920, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит (а.с.11-15). Відповідно до п. 1.2, 1.3, 1.4 кредитного договору сума кредиту складає 3 000,00 грн. Тип Кредиту - кредит. Строк дії кредиту 103 днів з 01.04.2023 року. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 14.04.2023 року. Згідно до п. 2.1 кредитні кошти надаються позичалькику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER]. Відповідно до 2.2.1 позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1. - 1.5.3. договору, в один з термінів (дат) вказаних в. 1.4. у випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. в сумі та на умовах визначених п. 2.3. договору. Відповідно до 2.4.1. Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно п.1.4 Договору. Завершення пільгового періоду не призводить до порушення строків (прострочення) виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати інших платежів. Закінчення поточного періоду призводить до порушення та прострочення виконання грошових зобов`язань Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, п.3.2.5, 3.2.6 Договору. Відповідно до 2.5. позичальник зобов`язаний здійснити сплату заборгованості по кредиту / сплату комісії за управління та обслуговування кредиту одним зі способів, зазначених на сайті Кредитодавця. При цьому Позичальник самостійно сплачує послуги платіжної системи (фінансового посередника), що здійснює переказ грошових коштів, у відповідності до тарифів останньої. Кредитодавець забезпечує можливість сплати заборгованості через особистий кабінет на сайті Кредитодавця, в т.ч. у дні, які відповідно до чинного законодавства Україниє вихідними, святковими, неробочими. Позичальник має скористатися такою можливістю у випадку якщо на момент здійснення платежу йому недоступні інші способи погашення заборгованості (наприклад у святкові, вихідні дні, нічний час, перебування за кордоном, тощо). Згідно платіжного доручення 97114049 від 01.04.2023 року ТОВ «Мілоан» перерахував на рахунок [PERSON] - 3 000,00 грн (а.с. 19). 21.02.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги №101-МЛ від 26.07.2023 року (а.с. 21-26). Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №101-МЛ від 26.07.2023 року відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №8694920 від 01.04.2023 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (а.с. 27). 14.10.2024 року ТОВ «Кредит-Капітал» направив на адресу [PERSON] вимогу про погашення заборгованості (а.с. 27). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до положень ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Одним із видів договорів, є договір приєднання, яким відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Райффайзен Банк»). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. З аналізу зазначених правових норм слідує, що у разі укладення кредитного договору, він підлягає підпису сторонами, всі істотні умови договору повинні бути узгоджені позичальником та позикодавцем. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Приписами ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За вимогами ст.626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про споживчий кредит №8694920 від 01.04.2023 року. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Положеннями ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З представлених позивачем письмових доказів, зокрема виписки з особового рахунку за кредитним договором №8694920 заборгованість становить 11 719,50 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 3000,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 8509,50 грн, прострочена заборгованість за комісією становить - 210,00 грн (а.с. 21). Відповідач не надав даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного пронесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Заперечуючи проти позову, представник відповідача наполягала на тому, що відповідач жодних коштів від ТОВ «Мілоан» не отримував і вказувала на те, що позивач таких доказів суду не надав. На виконання ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 30.01.2025 року- 10.02.2025 року від АТ КБ «Приватбанк» на адресу суду надійшла відповідь про надання інформації щодо перерахування коштів відповідачу, у якій вказує, що [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) на яку 01.04.2023 року здійснено переказ коштів на суму 3 000,00 грн, інформація про платника «Виплата займа Мілоан. Не підлягає оподаткуванню». Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 80 ЦПК України передбачає достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, як позивач так і відповідач мають право і зобов`язані довести обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно повернув вказаний борг. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування обставин щодо видачі кредитних коштів, а саме банківську виписку по рахункам, або довідку з банку про неналежність йому рахунків, на які відбувалось зарахування коштів та неналежність йому вказаних в договорах кредиту номеру телефону. Судом встановлено, що на підставі укладеного Кредитного договору відповідач зобов`язався повернути кредит та відсотки за користування ним, однак, свого зобов`язання вчасно не виконав, кредит не повернув, нараховані відсотки не сплатив. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Аназалізуючи викладене вище, та приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі. Розподіл судових витрат Зважаючи на положення ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи задоволення позову, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача у розмірі 2 422,40 грн на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved