Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

04.08.2021 року представник позивача адвокат Сербіна А.В. в інтересах [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 55561,95 грн. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02.06.2021 [PERSON] передав відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 2000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ було еквівалентно 54876,2 грн. (2000 х 27,4381), про що власноруч відповідачем була складена боргова розписка. Строк повернення боргу становив 30.06.2021 року. Проте грошові кошти не повернуті. В якості завдатку 04.07.2021 [PERSON] отримав від відповідача 460 пачок шнурків на загальну суму 690 євро. Вказаний товар не потрібен позивачу. Останній бажає повернути власні кошти, після отримання яких поверне завдаток. При сумі боргу 54876,2 грн. з рахуванням ставки НБУ проценти за 2 місяці користування коштами становлять 686 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення з позовом до суду. 09.08.2021\~року ухвалою судді Фрунзенського районного суду м.Харкова Бондарєвої І.В. відкрито спрощене позовне провадження. 25.10.2021 року на адресу Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач [PERSON] просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що він цю розписку не підписував. Просив призначити почеркознавчу експертизу (а.с.34-36). Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.12.2021 року у справі призначено почеркознавчу експертизу. 04.01.2022 відновлено провадження у справі у зв`язку з поверненням справи до суду з експертної установи з клопотанням експерта про надання додаткових матеріалів для надання вільних зразків підпису та почерку [PERSON] 24.01.2022 клопотання експерта задоволено та направлено матеріали до експертної установи. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. У зв`язку з тим, що рахунок по проведенню експертизи не оплачений. Справа надійшла до Октябрського районного суду м. Полтави. 27.06.2023 року суддею Октябрського районного суду м. Полтави Барабановою В.В. прийнято справу до провадження. Згідно з повторним автоматизованим розподілом справа розподілена на суддю Гольник Л.В. Ухвалою судді Октябрського районного суд у м. Полтави від 21.08.2023 року справу прийнято до провадження судді Гольник Л.В. Ухвалою суду від 08.11.2023 року клопотання представника відповідача позивача про призначення почеркознавчої експертизи задоволено. Призначено у справі\~судову почеркознавчу експертизу. 17.12.2024 поновлено провадження у зв`язку з невиконанням відповідачем клопотання експерта та оплати експертизи. 14.01.2025 року надійшла заява представника позивача адвоката Сербіної А.В. про зміну підстави та предмету позову, збільшення позовних вимог, якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суми боргу в розмірі 2000 доларів США та проценти за користування коштами на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 32\~907,46 грн. за період з 02.06.2021 по 15.01.2025. Також просила стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 15.01.2025 року суд перейшов до загального позовного провадження, відкривши загальне позовне провадження та призначивши підготовче судове засідання. Ухвалою Октябрського районного суду від 19.02.2025 року закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи судом у встановленому законом порядку, заяв та будь-які клопотання до суду не подавав. Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу у відсутність нез`явивишихся осіб. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до такого висновку, виходячи з такого. Відповідно до розписки від 02.06.2021 року, оригінал якої долучено до матеріалів справи, відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 2000 доларів США, який зобов`язувався повернути до 30.06.2021 року (а.с.59). Судом встановлено, що відповідачем не виконано перед позивачем зобов`язання щодо повернення коштів згідно з розписки від 02.06.2021 року, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу. Відповідно до ст. 1046\~ЦК України за\~договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046\~ЦК України). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207\~ЦК України). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1\~ст.\~1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк 30.06.2021 року. Статтею 545 ЦК України\~врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригіналу боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Ці обставини, з урахуванням вимог\~ст. 545 ЦК України, свідчать про невиконання відповідачем боргового зобов`язання перед позивачем. Відповідно до ст.526, 530\~ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. У частині ч. 1 ст.\~527\~ЦК України сформульоване загальне правило, відповідно до якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Ст.\~610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи наявність боргової розписки у позивача свідчить про невиконання боргового зобов`язання. Отже, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача суми боргу в повному обсязі, оскільки інше не спростовано під час судового розгляду. У заяві про збільшення позовних вимог представник позивача, посилаючись на положення статті 1048 ЦК України, просила також стягнути з відповідача проценти в розмірі 32\~907,46 грн. за період з 02.06.2021 по 15.01.2025. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Укладеним між сторонами договором позики не встановлений розмір і порядок одержання процентів за користування позичальником грошовими коштами. Облікова ставка встановлюється Національним банком України виключно для національної валюти. Національний банк України не визначає мінімальної вартості іноземних валют, що є прерогативою відповідних органів іноземних держав. Тому право позикодавця вимагати сплати процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України на підставі частини першої статті 1048 ЦК України може бути реалізовано, якщо позика надана у гривні. Під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України, необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховуються у разі: 1) якщо у договорі позики не зазначені проценти або не вказано, що він безпроцентний; 2) предметом договору позики є грошові кошти у національній валюті України - гривні; 3) період нарахування процентів від суми позики - є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась. У випадку отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у договорі такої складової грошового зобов`язання, як розмір і порядок сплати процентів від суми позики, положення частини першої статті 1048 ЦК України не можуть бути застосовані, з огляду на відсутність передбаченого ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором механізму (формули) їх застосування та нарахування. Конвертація суми позики в іноземній валюті для визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України в національну валюту України - гривню буде суперечити частинам першій, третій статті 1049 ЦК України щодо обов`язку позичальника. Такі висновки щодо застосування статті 1048 ЦК України Велика Палата Верховного Суду зробила у постанові від 16.01.2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Суд, встановивши, що позика надана в іноземній валюті та в договорі сторонами не було обумовлено розмір процентів за користування позикою, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позову в частині стягнення процентів. Отже, суд задовольняє позовні вимоги частково, а саме в частині стягнення суми боргу у розмірі 2\~000 доларів США та відмовити у частині стягненні процентів. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Встановлено, що 30.07.2021 року між позивачем та адвокатом Сербіною А.В. укладено Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги (а.с.15-16). Згідно з детальним описом робіт, виконаних адвокатом, від 06.03.2025 року за надання правничих послуг, загальна вартість наданих правничих (юридичних) послуг становить 16000 грн. Дослідивши надані докази, вбачається, що адвокатом надано правничу допомогу на суму 16000 грн., а також вказана сума не оспорюється відповідачем, то суд приходить до висновку про стягнення витрат на правничу допомоги частково пропорційно до суми задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 8000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір стягується пропорційно до суми задоволених позовних вимог, а отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в сумі 484,48 грн.

Outcome: partial