Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 27 вересня 2024 року представник позивача [PERSON] (далі позивач) адвокат Никитюк Ростислав Ігорович звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач), третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача: приватного нотаріуса\~Кременецького районного\~нотаріального округу\~Хаблюк Тетяни\~Віталіївни з вимогами про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності, визнання права власності на спадкове майно. 2. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після їх смерті відкрилась спадщина на належне їм майно, що складається із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по [ADDRESS] . Крім того,\~спадщина батьків\~позивача складається\~із права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Суразької сільської ради Шумського району Тернопільської області розміром 1,75 га., кадастровий номер земельної ділянки 6125887800:01:001:0170, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 807883 виданого 07 березня 2006 року Шумською РДА Тернопільської області на ім`я [PERSON] , права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Суразької сільської ради Шумського району Тернопільської області розміром 0,15 га., кадастровий номер земельної ділянки 6125887800:01:001:0835, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 806480 виданого 07 березня 2006 року Шумською РДА Тернопільської області на ім`я [PERSON] . Вказує, що окрім позивача по справі [PERSON] , у спадкодавців [PERSON] і [PERSON] є інші діти, а саме: [PERSON] -рідний брат позивача та відповідач по справі та [PERSON] - рідна сестра сторін. 02 травня 1987 року [PERSON] вийшла заміж та почала проживати окремо від батьків із своїм чоловіком [PERSON] . На спадкове майно не претендує і не претендувала, на день смерті батьків у шестимісячний термін заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавала, а тому згідно норм ч. 1 ст. 1272 ЦК України вважається такою, що спадщину не прийняла. Після смерті батьків позивача в будинковолодінні по [ADDRESS] постійно проживав позивач - [PERSON] , який користувався вказаним майном, тобто в повному обсязі ніс тягар щодо утримання такого в належному стані. Однак згодом, між відповідачем та позивачем виник спір за вказаний житловий будинок, а саме, щодо наявності у кожного з них спадкових прав на нього. З метою вирішення вищевказаного спору сторони в серпні 2021 року звернулись до суду. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 27 квітня 2023 року первісний позов про визнання права власності на спадкове майно задоволено частково. Визнано за [PERSON] як за членом колгоспного двору, право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по [ADDRESS] . У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до відповідача [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Шумського районного нотаріального округу Хаблюк Тетяни Віталіївни про визнання права власності - задоволено частково. Визнано за [PERSON] як за членом колгоспного двору, право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по [ADDRESS] . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з вищевказаним рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 27.04.2023 р. у цивільній справі № 609/963/21, в частині відмови у задоволенні інших позовних вимог, [PERSON] було подано апеляційну скаргу, за наслідками розгляду якої, 13 вересня 2023 року ухвалено постанову, якою рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 27 квітня 2023 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті його батьків. Ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким зазначені позовні вимоги [PERSON] - задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на 1/12 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] ; 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . У задоволенні решти позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно відмовлено. У решті рішення суду залишено без змін. У зв`язку із вищезазначеним, представник вважає, що не потребують доказування в порядку ч. 4 ст. 82 ЦПК України, наступні обставини, які були встановлені Тернопільським апеляційним судом 13 вересня 2023 року у цивільній справі № 609/963/21, а саме: - факт постійного проживання позивача [PERSON] по [ADDRESS] , в якому останній у встановленому законом порядку зареєстрований і проживає, в тому числі проживав на час відкриття спадщини після смерті обох батьків; - факт прийняття спадщини [PERSON] на спадкове майно своїх батьків, як спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, і який вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Вказує, що 19 червня 2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Хаблюк Т.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки площею 1,75 га. та 0,15 га. Однак, постановою нотаріуса останньому було відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв`язку з тим, що [PERSON] не прийнято спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , оскільки не підтверджено факт його постійного проживання з померлим на день смерті, а в установлений законом строк він заяви про прийняття спадщини не подавав. Крім того приватний нотаріус зазначив, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа 189/2018 та 19 листопада 2018 року відповідачу [PERSON] за реєстровим номером 1260 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме, земельну ділянку площею 1,7495 га. Вважає, що видача відповідачу [PERSON] приватним нотаріусом Шумського районного нотаріального округу Хаблюк Т.В. вищевказаного свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,7495 га., яка належала спадкодавцю [PERSON] , була передчасною і незаконною, так як не було враховано наявність інших спадкоємців, а видача такого свідоцтва напряму грубо порушує законні права та інтереси позивача по справі [PERSON] . Вказує, що саме позивач проживав із спадкодавцями на момент їх смерті та є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, натомість, відповідач [PERSON] станом, як до, так і після відкриття спадщини з 1996 року проживав разом зі своєю сім`єю за адресою [ADDRESS] , що свідчить про те, що останній не міг прийняти спадщину згідно норм ЦК України, а отже і у приватного нотаріуса не було законних підстав видавати йому відповідне свідоцтво про право на спадщину. На підставі вищевикладеного, представник позивача просив позовні вимоги задовольнити. 3. Не погоджуючись із доводами представника позивача, представником відповідача [PERSON] адвокатом Гурником В.О. 10 січня 2025 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надіслано відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, поновити строк для подання відзиву. Зазначив, що відповідач [PERSON] спадщину після смерті батьків прийняв у відповідності до норм ЦК України, вказані обставини встановлені в постанові Тернопільського апляційного суду від 13 вересня 2023 року. Окрім того, довідкою від 26.12.2024 р. підтверджується, що відповідач здійснив поховання обох батьків, що є додатковим доказом прийняття спадщини. Вказав, що саме позивач [PERSON] не прийняв спадщину після смерті батьків, оскільки не проживав із ними у спірному будинковолодінні. А тому, дії нотаріуса щодо видачі відповідачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] були правовомірними, а видане свідоцтво про право на спадщину відповідає законодавству. 26 січня 2025 року представником позивача [PERSON] адвокатом Никитюком Р.І. подано клопотання, відповідно до якого, останній просив клопотання представника відповідача Гурника В.О. про поновлення процесуального строку для подання відзиву у вищивказаній цивільній справі залишити без задоволення, у зв`язку із неповажністю причин пропуску строку. 03 лютого 2025 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Гурником В.О. надіслано заяву, відповідно до якої, останній просив поновити строк для подання відзиву у вищевказаній цивільній справі, визнати відзив на позовну заяву таким, що поданий у межах поновленого строку. Протокольною ухвалою Шумського районног суду Тернопільської області від 04 лютого 2025 року поновлено представнику відповідача [PERSON] строк для подання відзиву, надано представнику позивача [PERSON] строк для подання відповіді на відзив. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Никитюк Р.І. не з`явились, від представника надійшло клопотання, згідно якого останній просив розгляд справи здійснювати без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник адвокат Гурник В.О. не з`явились, від представника надійшло клопотання, згідно якого останній просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, в задоволенні позову просив відмовити, від клопотання про виклик свідків відмовився. Третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Хаблюк Т.В. в судове засідання не з`явилась, у супровідному листі №437/01-16 від 30.12.2024 р. до витребуваної судом спадкової справи, одночасно вказала про можливість розгляду справи за її відсутності. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІ. Інші процесуальні дії у справі. 4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. 5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 06 листопада 2024 року. 6. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2024 року у зв`язку із неявкою сторін, підготовчий розгляд справи відкладено на 27 листопада 2024 року. 7. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 27 листопада 2024 року у зв`язку із неявкою сторін, підготовчий розгляд справи відкладено на 11 грудня 2024 року. 8. Ухвалою судді Шумського районного суду Тернопільської області Катерняк О.М. від 10 грудня 2024 року заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Никитюка Р.І. про відвід головуючої судді Катерняк О.М. задоволено. Цивільну справу за вищевказаним позовом передано в канцелярію Шумського районного суду Тернопільської області для повторного визначення судді автоматизованою системою документообігу суду. 9.\~Ухвалою Шумського\~районного суду\~Тернопільської області\~від 11\~грудня 2024\~року прийнято\~до розгляду\~позовну заяву\~та призначено\~підготовче засідання\~на 08\~січня 2025\~року. Витребувано у приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Хаблюк Тетяни Віталіївни належним чином завірену копію спадкової справи № 189/2018, заведену 22 жовтня 2018 року після смерті [PERSON] , у зв`язку із клопотаннями представників сторін, підготовчий розгляд справи відкладено на 22 січня 2025 року, у зв`язку із клопотанням представника відповідача, підготовчий розгляд справи відкладено на 22 січня 2025 року, у зв`язку із клопотанням представника позивача, підготовчий розгляд справи відкладено на 10 лютого 2025 року 10. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2025 року справу призначено до судового розгляду на 24 лютого 2025 року, у зв`язку із клопотанням представника відповідача, судовий розгляд справи відкладено на 10 березня 2025 року, у зв`язку із клопотанням представника відповідача, судовий розгляд справи відкладено на 07 квітня 2025 року. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 11. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] слідує, що позивач [PERSON] народився [INFO] в с. Сураж Шумського району Тернопільської області, в графі «батьки» вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] . 12. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] слідує, що відповідач [PERSON] народився [INFO] в с. Сураж Шумського району Тернопільської області, в графі «батьки» вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] . 13.\~Судом встановлено,\~що [INFO] помер\~батько сторін\~-\~ [PERSON] ,\~про що\~в Книзі\~реєстрації смертей\~11\~лютого 2009 року зроблено відповідний актовий запис № 3, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 03 лютого 2010 року Суразькою сільською радою Шумського району Тернопільської області. 14. На день смерті померлому належало спадкове майно, що складається зокрема із права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Суразької сільської ради Шумського району Тернопільської області в розмірі 1,7495 га., кадастровий номер земельної ділянки 6125887800:01:001:0170, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 807883 виданого 07.03.2006 р. Шумською РДА Тернопільської області, права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Суразької сільської ради Шумського району Тернопільської області в розмірі 0,15 га., кадастровий номер земельної ділянки 6125887800:01:001:0835, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 806480 виданого 07.03.2006 р. Шумською РДА Тернопільської області, права на частку у житловому будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами розташованого за адресою [ADDRESS] . 15. Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 21 червня 1987 року, що видане на підставі рішення виконкому Шумської районної Ради народних депутатів №130 від 22 травня 1987 року вбачається, що житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами розташований за адресою [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є померлий [PERSON] . 16. Відповідно до копії довідки №218, виданої 02.09.2021 р. КП «Шумське БТІ» вбачається, що за адресою [ADDRESS] , зареєстрований житловий будинок з господарськими будівлями за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Шумської районної Ради народних депутатів №130 від 22.05.1987р. та зареєстровано в реєстровій книзі №1 реєстровий номер 125. Інформація достовірна станом на грудень 2012 року. 17.\~ [INFO] померла\~мати сторін\~-\~ [PERSON] ,\~про що\~в Книзі\~реєстрації смертей\~11\~травня 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 11, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 29 грудня 2020 року Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). 18. Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00031016600, сформованого 02.06.2021 р., наданого Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) підтверджується, що 22 жовтня 1967 р. Суразькою сільською радою Шумського району Тернопільської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за №11, прізвища подружжя після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . 19. Відповідно до копії довідки №988 виданої 26 серпня 2020 року Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на момент його смерті були зареєстровані: дружина [PERSON] 1939 р.н., син [PERSON] 1977р.н. 20. Із копії довідки № 1407 виданої 29 грудня 2020 року Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , разом із нею на момент смерті був зареєстрований її син [PERSON] . 21. Відповідно до копії довідки № 269 виданої 04 червня 2021 року Шумською міською радою Тернопільської області, підписаною старостою сіл Сураж, Ходаки вбачається, що згідно даних довідки про реєстрацію проживання особи виданої Шумською міською радою 02.06.2021р. за №13.01-27/824, запису в паспорті гр. [PERSON] та даних погосподарського обліку Суразької сільської ради Шумського району Тернопільської області за 2005-2010 роки, гр. [PERSON] , яка померла [INFO] до дня смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті були зареєстровані: син [PERSON] 1977 р.н., син [PERSON] 1968 р.н. 22. Відповідно до копії довідки № 268 виданої 04 червня 2021 року Шумською міською радою Тернопільської області, підписаною старостою сіл Сураж, Ходаки вбачається, що згідно даних довідки про реєстрацію проживання особи виданої Шумською міською радою 02.06.2021р. № 13.01-27/824, запису в паспорті гр. [PERSON] та даних погосподарського обліку Суразької сільської ради Шумського району Тернопільської області за 2005-2010 роки, гр. [PERSON] , який помер [INFO] до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті були зареєстровані: дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , син [PERSON] 1977р.н., син [PERSON] 1968р.н. 23. Згідно копії довідки №407 виданої 12 травня 2010 року Суразькою сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] доглянув та здійснив поховання своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 24. Актом обстеження житлово-побутових умов проживання №01 складеного 03 січня 2025 року комісією в складі старости О.Михальчука, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , однак, близько трьох місяців до дня своєї смерті фактично проживала із своїм сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Під час спільного проживання останній доглядав свою матір та здійснив поховання. 25. Відповідно до копії довідок виданих 26 грудня 2024 року настоятелем Православної Церкви України храму Різдва Пресвятої Богородиці с. Сураж, на підставі записів в книзі Реєстрів поховань, вбачається що [PERSON] здійснив поховання своїх батьків [PERSON] та [PERSON] . 26. Згідно з наданою нотаріусом на ухвалу суду про витребування доказів інформацією [PERSON] 22.10.2018 р. подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та на підставі цієї заяви була заведена спадкова справа №189/2018. Вказана інформація підтверджена Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти /спадкові договори) №53756745 від 22.10.2018 р., Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 53756753 від 22.10.2018 р., Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №53756789 від 22.10.2018 р. В матеріалах спадкової справи міститься копія довідки №625 видана Шумською міською радою, відповідно до змісту якої вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті проживав та був зареєстрований його син [PERSON] , 1968 р.н. 19 листопада 2018 року приватним нотаріусом Шумського районного нотаріального округу Хаблюк Т.В. за заявою спадкоємця [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом. 27. Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №1260, спадкова справа №189/2018, виданого 19 листопада 2018 року приватним нотаріусом Шумського районного нотаріального округу вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] і яке складається із земельної ділянки площею 1.7495га (рілля), що розташована на території Суразької сільської ради, Шумського району, Тернопільської області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому [PERSON] на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №143491871, виданого 31 жовтня 2018 року Великомлинівецькою сільською радою Кременецького району, Тернопільської області, номер запису про право власності 28679227, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1681500661258, кадастровий номер земельної ділянки 6125887800:01:001:0170. 28. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 27 квітня 2023 року первісний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно задоволено частково. Визнано за [PERSON] як за членом колгоспного двору, право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по [ADDRESS] . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Зустрічний позов\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача:\~приватного нотаріуса\~Шумського районного\~нотаріального округу\~Хаблюк Т.В.\~про визнання\~права власності\~задоволено частково.\~Визнано за\~ [PERSON] \~як за\~членом колгоспного\~двору,\~право власності\~на 1/4\~частину житлового\~будинку з\~господарсько-побутовими\~будівлями,\~що розташований\~по [ADDRESS] .\~В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 29. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 27 квітня 2023 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та після смерті матері [PERSON] . Ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким зазначені позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на: 1/12 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] ; 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . У задоволенні решти позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно відмовлено. У решті рішення суду залишено без змін. 30. Постановою приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Хаблюк Т.В. від 19 червня 2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало [PERSON] , а саме, земельну ділянку площею 0,15 га., у зв`язку із тим, що останній не підтвердив постійне проживання із померлим на день смерті та у встановлений законом порядок не подав заяви про прийняття спадщини. ІV. Оцінка Суду. 31. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 32. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 33. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 34. Як передбачено ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 35. За змістом частини другої статті 16\~ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. 36. Відповідно до статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 37. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). 38. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України. Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. 39. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). 40. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 41. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. 42. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 43. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 44. Частиною 1 ст.\~1270\~ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 45. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 46. Відповідно до копії довідки № 268 виданої 04 червня 2021 року вбачається, що згідно даних довідки про реєстрацію проживання особи виданої Шумською міською радою 02.06.2021р. № 13.01-27/824, запису в паспорті гр. [PERSON] та даних погосподарського обліку Суразької сільської ради Шумського району Тернопільської області за 2005-2010 роки, гр. [PERSON] , який помер [INFO] до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті були зареєстровані: дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , син [PERSON] 1977 р.н., син [PERSON] 1968 р.н. Так, у постанові Тернопільського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року у цивільній справі №609/963/23 за первісним позовом: [PERSON] до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, зустрічним позовом: [PERSON] до відповідача [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Шумського районного нотаріального округу Хаблюк Тетяни Віталіївни про визнання права власності, суд вказав на наявність підстав для висновку про те, що на час смерті [PERSON] . [PERSON] постійно проживав із спадкодавцем по [ADDRESS] , а його тимчасова відсутність у зв`язку з роботою поза межами України не може спростувати факту його постійного проживання разом із спадкодавцем. Разом з тим, приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Хаблюк Т.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Таким чином судом встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] однак позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права через органи нотаріату. Також,\~вищевказаною постановою\~встановлено,\~що спадщину\~після смерті\~ [PERSON] \~окрім позивача\~прийняли його\~дружина \~ [PERSON] \~та його\~син \~відповідач по\~справі [PERSON] і спадкове майно належить їм у рівних частках. А після смерті матері [PERSON] спадщину прийняли як [PERSON] так і [PERSON] , у будинку якого, остання проживала на час смерті, а тому частки [PERSON] та [PERSON] у спадщині після смерті матері є рівними. Окрім того, як вбачається з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №819860 від 01.10.2024 р. зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS] . Дата реєстрації: 27.12.1998 р. Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №819848 від 01.10.2024 р. зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS] . Дата реєстрації: 30.05.1989 р. Одже, як позивач так і відповідач на момент смерті батька [PERSON] були зареєстровані із ним за однією адресою. 47. Згідно з частиною 1 статті 1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. 48. Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. 49. Згідно з підпунктом 4.10 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. 50. Відповідно до статті 1301\~ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. 51. Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1301\~ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. 52. У постанові Верховного Суду від 27 червня 2023 року у справі № 752/18506/20 (провадження № 61-2434св23) зазначено, що «аналіз статті 1301 ЦК України свідчить, що заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину». 53. У постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 335/13418/18 (провадження № 61-15300св20) вказано, що: «у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише про відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини, тощо». 54. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. 55. Встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на земельну ділянку, яка знаходиться на території Суразької сільської ради Шумського району Тернопільської області в розмірі 1,7495 га., кадастровий номер земельної ділянки 6125887800:01:001:0170, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також встановлено, що спадщину\~після смерті\~ [PERSON] \~прийняли його\~дружина \~ [PERSON] ,\~син \~ [PERSON] ,\~син \~ [PERSON] і спадкове майно належить їм у рівних частках. А після смерті [PERSON] спадщину прийняли як [PERSON] так і [PERSON] , у будинку якого, остання проживала на час смерті, а тому частки [PERSON] та [PERSON] у спадщині після смерті матері є рівними. Отже, сторони успадкували вищевказану земельну ділянку, тобто кожній зі сторін в порядку спадкування належить по частині спірної нерухомості. Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що приватним нотаріусом\~Шумського районного\~нотаріального округу\~Хаблюк Т.В. свідоцтво про право на спадщину за законом 19 листопада 2018 року на спірну земельну ділянку, яка знаходиться на території Суразької сільської ради Шумського району Тернопільської області в розмірі 1,7495 га., кадастровий номер земельної ділянки 6125887800:01:001:0170, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва видано лише на одного спадкоємця, а саме, відповідача по справі - [PERSON] . Таким чином оспорюване свідоцтво порушує право іншого сина померлого [PERSON] [PERSON] на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку, що йому належить в порядку спадкування (1/2). Отже видача нотаріусом спірного свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно на користь іншого спадкоємця, порушує права другого спадкоємця, що є підставою для задоволення позову в цій частині. Проте, спірне свідоцтво про право на спадщину підлягає визнанню недійсним тільки в частці спадкового майна, оскільки відповідач, який прийняв спадщину, правомірно набув право власності на іншу частку спадкового майна, тому підстав для визнання недійсним свідоцтва про право на належну [PERSON] частку у спадковому майні немає. 56. Даючи оцінку доводам учасників, викладеним у заявах по суті, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ,\~\~яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). 57. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вказаних обставин судом встановлено порушені права позивача, які підлягають захисту, а позов частковому задоволенню. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 58. Вирішуючи питання про понесені позивачем судові витрати, суд виходить з такого. 59. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. 60. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1816,80 грн. судового збору, що є пропорційним розміру задоволених вимог. 61. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). 62. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. 63. Частиною 1 статті 134\~ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. 64. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України). 65. Положеннями статті 59\~Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. 66. При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 67. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 68. Пунктом 9 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). 69. Відповідно до статті 19\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. 70. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). 71. За змістом статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 72. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 73. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 74. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 75. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137\~ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 76. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). 77. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 78. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 79. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). 80. Відповідно до частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. 81. Частиною 8 статті 141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 82. З огляду на зазначене, слід виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. 83. 07 липня 2024 року між Адвокатським Бюро «Ростислава Никитюка» та позивачем [PERSON] укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 25. Повноваження адвоката Никитюка Р.І. підтверджуються копією ордера серії ВО № 1067802 від 06 вересня 2024 року. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в суді представником позивача подано додаток №1 до Договору №25 про надання правничої (правової) допомоги «Вартість правничої допомоги», акт №2 приймання-передачі виконаних робіт по наданню правничої допомоги від 06 вересня 2024 року. Згідно Додатка №1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 25 від 07 липня 2024 «Вартість правничої допомоги» сторони визначили види правничої (правової) допомоги та погодили розмір гонорару по Договору. Судом також встановлено, що в додатку до Договору №2 (акт приймання-передачі виконаних робіт по наданню правничої допомоги) від 06 вересня 2024 року міститься опис виконуваних робіт (наданих послуг) у справі № 609/1268/24, до складу якого входять підготовка та подання позовної заяви. Вартість виконаних робіт становить 12000 грн. Таким чином, позивачем надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість, понесених у суді. 84. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Так, у поданому представником відповідача відзиві на позовну заяву останній вказує на те, що розмір витрат на правничу допомогу, заявлений позивачем є явно завищеним з урахуванням складності та категорії цієї справи, оскільки справу про спадковий спір, у якій розглядаються питання прийняття спадщини, не можна віднести до категорії справ, що потребують надзвичайно високого обсягу роботи адвоката чи використання спеціальних знань. Суд, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених [PERSON] на професійну правничу допомогу, взявши до уваги вищевказані докази, дійшов висновку про те, що визначений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді в розмірі 12000,00 грн. є завищеним. З огляду на вищевикладене, розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу [PERSON] , суд, бере до уваги співмірність витрат зі складністю справи та із наданим адвокатом позивача обсягом послуг під час розгляду справи в суді, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, враховуючи виконані роботи, з урахуванням принципу розумності та справедливості, зважаючи на ту обставину, що відповідач заперечує проти розміру витрат на правову допомогу, а також з урахуванням часткового задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат до 10000,00 грн. Таким чином, підлягає розподілу витрати понесені на професійну правничу допомогу [PERSON] в сумі 10000,00 грн., які слід розподілити пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема, 10000 * 50/100 = 5000 грн. Відтак, слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. З цих підстав,

Outcome: partial