Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

У березні 2025 заявник звернувся до суду із заявою, мотивованою тим, що 22.03.2002 його мати, [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] і з цього часу до 10.01.2025 постійно проживали однією родиною. Вітчим замінив заявнику рідного батька, займався його вихованням, піклувався та матеріально забезпечував до повноліття і у подальшому, до 09.08.2022 коли заявника було призвано до військової служби по мобілізації під час воєнного стану. [INFO] [PERSON] під час виконання військової служби по захисту Батьківщини загинув поблизу населеного пункту Кузьмине, Северодонецького району, Луганської області. Вирішення питання щодо встановлення факту перебування на утриманні заявнику необхідно для звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку із загибеллю батька (вітчима) [PERSON] . Просить встановити факт перебування на утриманні громадянина України, [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] . Ухвалою судді від 14.03.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав із зазначених підстав. Представник заінтересованої особи із заявою не згоден та просить відмовити у її задоволенні оскільки заявником не надано жодних доказів, які встановлюють, що надані заявнику [PERSON] матеріальні засоби були його основним джерелом безперервного існування. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю заявника показала, що метою звернення сина до суду є звільнення з військової служби. З [PERSON] вона зареєструвала шлюб у 2002. І з цього часу вони проживали всі разом однією родиною. У шлюбі народилось ще двоє дітей. [PERSON] замінив сину [PERSON] рідного батька, він про нього піклувався, займався його вихованням та родина перебувала на його утриманні, аж доки син [PERSON] , [INFO] був призваний на військову службу по мобілізації під час воєнного стану. Після досягнення повноліття, син [PERSON] працював і будучи працевлаштованим у віці 27 років, призваний на військову службу. Стверджує, що з шестирічного віку і до 27 років заявник її син перебував на утриманні її чоловіка [PERSON] . Свідок [PERSON] показав, що знайомий з [PERSON] з 2000. У 2002 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. У [PERSON] є син, [PERSON] , якого з шестирічного віку виховував та матеріально утримував [PERSON] і замінив йому рідного батька. На той час [PERSON] працював в ТОВ «Агролісгосп». Доки [PERSON] не був призваний на військову службу він перебував на утриманні вітчима. Свідок [PERSON] показала, що заявник це її сусід. Проживав він з мамою, а з шестирічного віку з мамою та вітчимом [PERSON] і доки не пішов працювати, а потім був призваний на військову службу. Суд, заслухавши пояснення, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в с. Риботин, Коропського району, Чернігівської області. [INFO] мати заявника [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб. З довідки Коропського відділу державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції від 24.01.2025 за № 27.10-34/10 вбачається, що [PERSON] не отримував аліменти з [PERSON] , в період з 23.05.2005 по 08.09.2023, згідно з виконавчим листом № 2-371 виданого Коропським районним судом Чернігівської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки військової частини [NUMBER] від 08.02.2024 старший солдат, [PERSON] з 09.08.2022 перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Згідно сповіщення сім`ї № 114 від 12.01.2025, старший сержант [PERSON] , загинув [INFO] мужньо виконуючи військовий обов`язок в бою за Україну, її свободу і незалежність. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] помер. Відповідно до довідки № 50 від 15.01.2025 виданої Риботинським старостинським округом Коропської селищної ради, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, [PERSON] 1995 року народження з шестирічного віку постійно проживав, виховувався та утримувався вітчимом [PERSON] , [INFO] , який загнув обороняючи Україну, [INFO] . До загибелі вітчима постійно проживали з ним однією родиною. Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частина перша ст. 319 ЦПК України зобов`язує суд у рішенні про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого зазначити мету встановлення факту. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення. Як вбачається із заяви заявника, метою заявленого ним встановлення факту перебування на утриманні потрібно для звільнення з військової служби. Законом України «Про внесення зміни до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо додаткової підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану» від 20.09.2022 № 2599-ІХ внесено зміни до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідно до яких військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий час, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу). Отже, визначальним для вирішення заяви є перебування заявника на утриманні вітчима з шестирічного віку до дня призову на військову службу. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина перша статті 180 СК України). Згідно з частиною першою статті 260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні. Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів і сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (частина перша статті 268 СК України). З огляду на аналіз вищевказаних норм, Верховний Суд у постанові від 14.12.2023 у справі №160/11228/23 зазначає, що вітчим перебуваючи у шлюбі із жінкою, яка має неповнолітніх дітей, має право на участь у вихованні цих дітей (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів і сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. Проте, у судовому засідання встановлено, що до повноліття [INFO] заявник проживав родиною із матір`ю та вітчимом. Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Тобто, виходячи з аналізу вказаної норми Сімейного кодексу України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. Згідно зі ст. 38 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-й. Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99 (№ 5-рп/99) роз`яснив, що під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов`язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні. Членами сім`ї військовослужбовця можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання разом з суб`єктом права на пільги і ведення з ним спільного господарства, тобто не лише його (її) близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому, отримання заявником інших виплат не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування його на утриманні. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц. Проте, заявником не доведено факту перебування на повному утриманні вітчима [PERSON] або одержання від нього допомоги, яка є для нього постійним і основним джерелом засобів до існування. Допитані у судовому засіданні свідки даний факт не підтвердили, а отже суд критично відноситься до їхніх показань. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed