Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з жовтня 2021 року вони з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після народження сина відповідач виїхав за кордон та фактично самоусунувся від виховання та утримання дитини, а тому всі витрати щодо сина позивач змушена нести самостійно. Позивач з дітьми проживає у будинку її батьків, має також на утриманні двох дітей від першого шлюбу, влаштуватися на роботу не має можливості, оскільки найменшому сину тільки два роки і за ним необхідний догляд, а тому допомога відповідача є вкрай необхідною. Відповідач фізично здорова людина, інших осіб на утриманні не має, має можливість працювати, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 10000 грн щомісячно. Відповідач перебуває за межами України, офіційно працевлаштований у Дюссельдорфі Німеччина та має стабільний значний дохід. Окрім того, позивач на даний час доглядає за спільним з відповідачем сином до досягнення ним трьох років, а тому потребує коштів на своє утримання. У зв`язку із чим просить стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 10000 грн щомісячно та на своє утримання в розмірі 3000 грн щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку, а також стягнути судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явилася Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судові засідання 05.03.2025 та 03.04.2025 не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належно шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації. Судові повістки повернуті до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні ... відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, [PERSON] є належно повідомленим про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзив на позовну заяву не надав. 03.04.2025 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріли справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували. Дитина [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.3, 4, 22). Згідно інформації з Адміністрації Державної прикордонної служби України, [PERSON] , [INFO] , з 28.04.2024 перебуває за межами України (а.с.30). Як вбачається з відповіді консульсько-правового відділу Посольства Федеративної Республіки Німеччина, візовий відділ посольства Німеччини в Україні не працює з першого дня повномасштабного вторгнення і до подальших розпоряджень. Жодна віза ними за цей час не видавалася. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом наведеної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 2563 грн. Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд враховує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, про будь-які обставини, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів, не повідомив. Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя. Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі 5000 грн щомісячно, оскільки такий розмір аліментів на ряду з аналогічним обов`язком матері по утриманню дітей буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Особливість даного виду утримання полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Вирішуючи питання про надання можливості відповідачем надавати матеріальну допомогу позивачеві, суд приймає до уваги факт перебування відповідача протягом значного часу за межами України. Суд зауважує, що проживання за межами України протягом значного часу потребує значних коштів, а тому приходить до висновку про можливість надання відповідачем такого утримання позивачці в розмірі 3000 грн. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць суд вважає необхідним допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що суд за заявою позивача присуджує стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, аліменти підлягають щорічній індексації. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 2422,40 грн. Щодо судових витрат, понесених позивачем на правову допомогу в сумі 3000 грн, суд зауважує наступне. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір № 93 про надання правничної допомоги від 03.10.2024 (а.с.7-8), квитанцію № 0885 від 04.10.2024 про сплату грошових коштів в сумі 3000 грн (а.с.9). Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК Українипри вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки відповідач не оспорює розмір витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн, вони підлягають стягненню на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial