Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

06.03.2025 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що згідно з заявою та відповідними документами [PERSON] була призначена державна допомога на дітей одиноким матерям з 01.11.2021 до 30.11.2021 у розмірі 830,35грн. щомісячно, з 01.12.2021 до 30.04.2022 у розмірі 938,35грн. щомісячно, та державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям з 01.11.2021 до 30.11.2021 у розмірі 3132,90грн. щомісячно, з 01.12.2021 до 30.04.2022 у розмірі 3449,40грн. щомісячно. В подальшому проводились автоматичні перерахунки розмірів державних допомог у зв`язку з підвищенням рівня прожиткового мінімуму та автоматичне продовження строку у зв`язку із запровадженням карантину. 22.11.2022 відповідачка знов звернулась до управління з заявами про надання таких державних допомог, подавши пакет документів, і їй була призначена державна допомога на дітей одиноким матерям в розмірі 1876,70грн щомісячно та державна допомога малозабезпеченій сім`ї в розмірі 3694,31грн щомісячно. Разом з тим, відповідно до визначеного законом порядком виплати вказаної державної соціальної допомоги, така допомога не призначається, якщо у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані у філії регіонального центру зайнятості (або міському, районному, міськрайонному центрі зайнятості - до дати припинення їх діяльності) (далі - центр зайнятості) як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених у пункті 11 цього Порядку). Як в подальшому було встановлено, 18.10.2022 відповідачка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який є працездатний, не працював і не проходив військову службу, внаслідок чого відповідачка втратила право на отримання зазначеної державної соціальної допомоги. У зв`язку з цим відповідачці за період з 01.11.2022 до 31.12.2022 було надмірно виплачена допомога на дітей одиноким матерям у розмірі 3753,40грн., допомога малозабезпеченим сім`ям у розмірі 7388,62грн. З урахуванням повернутих управлінню банком коштів в розмірі 6,38грн., загальна сума надмірно виплачених коштів складає 11 142,02грн. Вказані кошти добровільно відповідачкою [PERSON] не повернуті, у зв`язку з чим підлягають стягненню в судовому порядку. Просить стягнути з відповідачки вказану суму та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00грн. Ухвалою суду від 07.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю, просить вирішити питання про розподіл судових витрат згідно з ст.142 ЦПК України. Крім того, просить розстрочити їй виконання рішення суду, пославшись на скрутне матеріальне становище, що ускладнює виконання нею рішення суду. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з п.1 ч.2 ст.49, ч.1,4 ст.206 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради. При цьому, суд виходить з того, що відповідачка [PERSON] повністю визнала позовні вимоги. Таке визнання не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Так, підстави та порядок виплати державної допомоги на дітей одиноким матерям визначені Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» №2811-XII від 21.11.1992 (далі - Закон №2811-XII) та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою КМУ №1751 від 27.12.2001 (далі - Порядок №1751), а підстави та порядок виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям - Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» №1768-III від 01.06.2000 (далі - Закон №1768-III) та Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим постановою КМУ №250 від 24.02.2003 (далі - Порядок №250), Згідно з ст.18-1 Закону №2811-XII право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Згідно з ст.1,3 Закону №1768-III малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний дохід нижчий, ніж прожитковий мінімум для сім`ї. Право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України, а також інші малозабезпечені сім`ї у випадках, встановлених законом. Обидві державні соціальні допомоги призначаються на шість місяців. Відповідно до абз.4 п.34 Порядку №1751 та абз.8 п.5 Порядку №250 до складу сім`ї особи, яка звертається за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям та допомоги малозабезпеченій сім`ї, включаються чоловік, дружина, рідні та усиновлені діти віком до 18 років, а також діти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (в тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти і вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців) до досягнення 23 років і не мають власних сімей; неодружені повнолітні діти, визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи, які проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи та доглядає за нею; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю і мають спільних дітей. Склад сім`ї особи, яка звертається за призначенням допомоги, визначається на дату звернення за її призначенням. Згідно з абз.1 п.34 Порядку №1751 допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається в розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Згідно з п.7,9 Порядку №250 розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та середньомісячним сукупним доходом малозабезпеченої сім`ї. Розмір прожиткового мінімуму для сім`ї залежить від її складу і визначається як сума прожиткових мінімумів, розрахованих і затверджених відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення. Середньомісячний сукупний дохід малозабезпеченої сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів малозабезпеченої сім`ї, одержаний ними протягом шести місяців. Відповідно до п.35-2 Порядку №1751 та п.10 Порядку №250 допомога на дітей одиноким матерям та допомога малозабезпеченій сім`ї не призначаються, якщо у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених в абзацах дванадцятому - шістнадцятому цього пункту). Виплата допомоги на дітей одиноким матерям припиняється, зокрема, якщо сім`єю подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на отримання допомоги на дітей одиноким матерям та на визначення її розміру, або встановлено фактичну зайнятість особи, що приносить дохід (винагороду), без оформлення, реєстрації в установленому законодавством порядку, - з місяця, що настає за місяцем, у якому виявлено порушення. В такому разі на наступний строк допомогу на дітей одиноким матерям може бути призначено не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення 9П.36 Порядку №1751). Виплата призначеної державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї припиняється, якщо нею подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на отримання державної соціальної допомоги та на визначення її розміру, або встановлено фактичну зайнятість особи, що приносить дохід (винагороду), без оформлення, реєстрації в установленому законодавством порядку, - з місяця, що настає за місяцем, у якому виявлено порушення. В такому разі на наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця, в якому виявлено порушення (п.16 Порядку №250). В силу положень п.49 Порядку №1751 та п.25 Порядку №250 суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги повертаються: отримувачем державної допомоги сім`ям з дітьми самостійно; за згодою отримувача державної допомоги сім`ям з дітьми у повному обсязі за рахунок її наступних виплат; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок сум наступних виплат державної допомоги сім`ям з дітьми у розмірі, який не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання коштів, які підлягають поверненню, такі кошти стягуються в судовому порядку. Як встановлено судом, відповідачка [PERSON] з 2019 перебуває на обліку в органах соціального захисту населення Запорізької міської ради як отримувач державних соціальних допомог. За заявою відповідачки від 02.11.2021 рішеннями УСЗН їй була призначена державна допомога на дітей одиноким матерям та державна соціальна допомога малозабезпеченій сім`ї у відповідних розмірах первісно на період з 01.11.2021 до 30.11.2021, потім з 01.12.2021 до 30.04.2022, з подальшим автоматичними перерахунками розмірів у зв`язку з підвищенням рівня прожиткового мінімуму та автоматичним продовженням строку виплати у зв`язку із запровадженням карантину. 18.10.2022 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який є працездатним, але не працює, військову службу не проходить, внаслідок чого втратила право на отримання обох видів державної допомоги, але своєчасно не повідомила орган соціального захисту населення про зміну обставин, які впливають на призначення та виплату державної соціальної допомоги. У зв`язку з цим відповідачці [PERSON] за період з 01.11.2022 до 31.12.2022 було надмірно нараховано та виплачено допомога на дітей одиноким матерям у розмірі 3753,40грн., державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям у розмірі 7388,62грн. З урахуванням коштів в розмірі 6,38грн., повернутих позивачу АТ «Ощадбанк», загальна сума надмірно виплачених відповідачці коштів складає 11 142,02грн., які нею добровільно не повернуті. Вказані обставини відповідачка [PERSON] не оспорювала, у зв`язку з чим вони не підлягають додатковому доказуванню. На підставі вищевикладеного, позов Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради слід задовольнити повністю. Відповідно до ст.141,142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачкою до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним стягнути з неї на користь позивача 50% понесених ним судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1211,20грн., а інші 50% - повернути позивачу з державного бюджету. Вирішуючи клопотання відповідачки [PERSON] про розстрочку виконання рішення суду, суд виходить з такого. Відповідно до п.2 ч.7 ст.265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення; Згідно зі ст.124,129 Конституції України, ст.18 ЦПК України, ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно з ч.1 ст.33 вказаного Закону за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. Відповідно до ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для цього є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Так, суд враховує, що відповідачка [PERSON] має на утриманні трьох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , усі вони є внутрішньо переміщеними особами. Крім того, відповідачка офіційно не працевлаштована, будь-яких стабільних джерел доходу немає, виплата їй державних соціальних допомог припинена. Крім того, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. в Україні з 24.02.2022р. введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією рф, який діє до теперішнього часу. Виходячи із завдань цивільного судочинства, принципів верховенства права, справедливості, пропорційності, оцінивши повідомлені відповідачкою [PERSON] обставини - скрутне матеріальне становище, враховуючи розмір заборгованості, підстави та період її виникнення, загальну економічну ситуацію в країні, в т.ч. пов`язану із воєнним станом в Україні, які істотно ускладнюють виконання судового рішення, суд вважає доцільним розстрочити виконання цього рішення суду на 12 (дванадцять) місяців з дня його ухвалення шляхом погашення заборгованості щомісячно рівними частинами, а саме, по 1054,67грн., виходячи із загальної суми коштів, які підлягають стягненню на користь позивача, - 12 656,02грн ( надмірно виплачена державна допомога 11 142,02грн. + судовий збір 1514,00грн.)

Outcome: approved