Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог, а також позиції учасників справи щодо позову. Виконавчий комітет Диканської селищної ради в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду із позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно цих дітей. В обґрунтування позову вказано, що відповідач є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей [PERSON] помер [INFO] . У 2023 році Виконавчий комітет Диканської селищної ради вже звертався до Диканського районного суду Полтавської області із позовною заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 09.01.2024 у справі № 529/1426/23, яке набрало законної сили 09.02.2024, було частково задоволено позов Виконавчого комітету Диканської селищної ради, відібрано цих малолітніх дітей від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав на 1 рік. Малолітніх [PERSON] та [PERSON] передано під опіку Виконавчому комітету Диканської селищної ради як органу опіки та піклування для їхнього подальшого влаштування. Цим рішенням також було ухвалено щомісячне стягнення з [PERSON] на користь установи чи фізичної особи - опікуна (піклувальника), на утриманні яких будуть знаходитися діти, на утримання цих дітей аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Таким чином, судом було надано [PERSON] можливість виправити своє ставлення до материнства та виконання батьківських обов`язків, надано шанс на повернення дітей у біологічну сім`ю та виховання дівчаток мамою. Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 19.03.2024 у справі № 529/158/24 було задоволено позов [PERSON] та позбавлено [PERSON] батьківських прав стосовно їхньої спільної неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Під час судового розгляду цієї справи стало відомо, що [PERSON] з трирічного віку постійно проживала з батьком [PERSON] у Полтавському районі Полтавської області, а не за кордоном, як про це повідомила [PERSON] . Службі у справах дітей під час інспектування у липні 2022 року. Вказане також підтверджує те, що [PERSON] до материнства ставиться безвідповідально, доля дітей її мало турбує. Рішеннями Виконавчого комітету Диканської селищної ради від 22.02.2024 № 79 та № 80 малолітнім [PERSON] та [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштовано їх під опіку в сім`ю [PERSON] . У лютому 2025 року минув рік з дня набрання законної сили рішенням суду про відібрання дітей, однак [PERSON] не звернулася до суду із позовом про повернення їй доньок [PERSON] та [PERSON] на виховання у сім`ю. Протягом року [PERSON] жодного разу не зверталася до Служби у справах дітей Диканської селищної ради щодо організації побачень з [PERSON] та [PERSON] чи надання консультації з питань повернення дітей в сім`ю. [PERSON] жодного разу не відвідала дітей у школі, не намагалася дізнатися про успіхи дітей у класного керівника, хоча діти відвідують той самий навчальний заклад, що і раніше (Диканську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів). Диканський селищний центр соціальних служб не мав змоги забезпечити здійснення соціального супроводу [PERSON] , оскільки вона не йшла на контакт ні з цим центром, ні із службою у справах дітей. Декілька разів представники цих Служби та Центру намагалися провести інспектування за останнім відомим місцем проживання [PERSON] , однак члени комісії не змогли потрапити до житла відповідачки, хоча з квартири у цей час було чути звуки присутності людини. Відповідачку [PERSON] неодноразово бачили у компанії чоловіків, які перебували у стані алкогольного сп`яніння. За зовнішніми ознаками і сама [PERSON] не була тверезою. Опікун малолітніх [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] стверджував, що [PERSON] протягом року не намагалася налагодити з ним контакт для подальшого спілкування з дітьми. [PERSON] не звертався до відділу державної виконавчої служби щодо стягнення аліментів з [PERSON] . За особистою ініціативою [PERSON] аліменти на утримання дітей не сплачувала, хоча знала, що рішенням суду призначені аліменти на утримання дітей. Під час бесіди представника Служби у справах дітей Диканської селищної ради із малолітніми [PERSON] та [PERSON] щодо їх бажання повернутися до матері [PERSON] , діти просили не повертати їх матері та бажали залишитися проживати в їхнього опікуна. Діти добре пам`ятають як їм жилося з [PERSON] , як вона зловживала алкоголем, залишала їх вдома самих та голодних. Посилаючись на зазначені обставини, те, що протягом тривалого часу мати дітей [PERSON] не цікавилася ні інтересами своїх дітей, ні станом їх здоров`я, не утримувала їх матеріально, не піклувалася про їхній фізичний та духовний розвиток, їх навчання, про забезпечення необхідного харчування та медичного догляду, тобто систематично не виконує свої батьківські обов`язки, протягом наданого їй судом одного року не вжила жодних заходів щодо зміни свого ставлення до материнства, налагодження стосунків з дітьми, відновлення їх довіри до себе, створення належних умов для повернення дітей в сім`ю, не звернулася до суду з позовом про повернення їй дітей після зміни обставин, що слугували підставою для відібрання дітей, позивач просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Представник позивача Виконавчого комітету Диканської селищної ради Горячун Л.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі з підстав, вказаних у позові та в судовому засіданні. При цьому, представник позивача вказала, що у вересні 2023 року Виконавчим комітетом Диканської селищної ради було подано позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Позов було задоволено частково, відібрано дітей у [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Однак, відповідачка на шлях виправлення не стала. Вона жодного разу не зверталася до служби у справах дітей щодо визначення можливості повернення їй дітей. Відповідачку часто бачили з ознаками алкогольного сп`яніння у компанії нетверезих чоловіків. Натомість, з дітьми [PERSON] не бачиться, не дбає про їх виховання, утримання, здоров`я, навчання тощо. Посилаючись на вказане, те, що відповідачка систематично не виконує батьківські обов`язки стосовно своїх малолітніх дітей, представник позивача просила задовольнити позов у повному обсязі, позбавити відповідачку батьківських прав для надання можливості дітям в подальшому жити нормальним життям. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що визнає позов у повному обсязі та просила провести розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Диканського селищного центру соціальних служб Попадинець Є.В. в судовому засіданні вказала, що позов обґрунтований. Вважала наявними підстави для задоволення позову та вказала, що позбавлення батьківських прав відповідачки є доцільним та відповідатиме інтересам дітей. Зазначила, що відповідачка за рік жодного разу не бачилася з дітьми, не цікавилися їх долею. Відповідачку часто бачили у стані алкогольного сп`яніння. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, пояснення малолітніх [PERSON] , [PERSON] , опікуна дітей - [PERSON] , свідка [PERSON] , дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтв про народження дітей /а.с. 7, 8/. Батько дітей - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с. 6/. З наявної у матеріалах справи копії рішення Диканського районного суду Полтавської області від 09.01.2024 у справі № 529/1426/23, яке набрало законної сили 09.02.2024, вбачається, що позов Виконавчого комітету Диканської селищної ради про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] було задоволено частково, відібрано цих малолітніх дітей від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав на 1 рік. Малолітніх [PERSON] та [PERSON] передано під опіку Виконавчому комітету Диканської селищної ради як органу опіки та піклування для їхнього подальшого влаштування. Цим рішенням також було ухвалено щомісячне стягнення з [PERSON] на користь установи чи фізичної особи - опікуна (піклувальника), на утриманні яких будуть знаходитися діти, на утримання цих дітей аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Судом також було роз`яснено [PERSON] , що вона має право на звернення до суду з позовом про повернення дітей після зміни обставин, що слугували підставою для відібрання дітей /а.с. 9-22/. Таким чином, судом було надано [PERSON] можливість виправити своє ставлення до материнства та виконання батьківських обов`язків, надано шанс на повернення дітей у біологічну сім`ю та виховання дівчаток мамою. Рішеннями Виконавчого комітету Диканської селищної ради від 22.02.2024 № 79 та № 80 було надано малолітнім [PERSON] та [PERSON] статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та починаючи з 23 лютого 2024 року призначено опікуном цих дітей [PERSON] . Припинено дію договору від 15.06.2023 "Про патронат над дитиною" між Виконавчим комітетом Диканської селищної ради, патронатним вихователем [PERSON] та [PERSON] /а.с. 23, 24/. З наявної у матеріалах справи копії Акта обстеження № 45 від 15.02.2024, складеного комісією у складі головного спеціаліста Служби у справах дітей Диканської селищної ради Демченко І.Ю. та провідного фахівця з соціальної роботи Диканського селищного центру соціальних служб Попадинець Є.В., вбачається, що при обстеженні умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] відібрані у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав на підставі рішення Диканського районного суду Полтавської області, на час обстеження перебували у сім`ї патронатного вихователя. Батько дітей помер. Співмешканець [PERSON] - [PERSON] мобілізований. Провести обстеження умов проживання не вдалося, оскільки ніхто не відчив двері квартири. В телефонному режимі [PERSON] повідомила, що знаходиться в м. Полтаві на похороні кума /а.с. 27/. З повідомлення Диканського селищного центру соціальних служб від 26.02.2025 за вих. № 01-12/23 /а.с. 25/ вбачається, що 15 червня 2023 року під соціальний супровід взято сім`ю [PERSON] у зв`язку із тим, що сім`я перебуває у складних життєвих обставинах. Двоє неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] влаштовано у патронатну сім`ю за заявою матері [PERSON] . Під час здійснення соціального супроводу [PERSON] надавалися послуги з питань відповідального батьківства, створення комфортних умов для проживання, навчання та відпочинку дітей, недопущення зловживання алкоголем. Протягом здійснення соціального супроводу спостерігалося, що [PERSON] не дотримується рекомендацій спеціалістів соціальної служби, продовжує зловживати алкоголем. Спеціалісти центру часто помічали [PERSON] в селищі Диканька з ознаками алкогольного сп`яніння та із сумнівними особами у відповідному стані. Під час телефонних розмов [PERSON] стверджувала, що робить ремонт у помешканні, але коли представники соціальної служби намагалися провести обстеження житла [PERSON] для підтвердження цієї інформації, остання двері квартири не відчинила, хоча знаходилася вдома. Першого вересня [PERSON] не з`явилася до дітей на свято Першого дзвоника, мотивуючи це відсутністю святкового вбрання та травмою ноги. Перебуваючи у патронатній сім`ї, діти самостійно не виявили жодного бажання побачитися із матір`ю, неохоче спілкувалися з нею під час відвідування їх останньою та під час телефонних розмов. У присутності представників соціальної служби та служби у справах дітей діти підтверджували своє небажання повертатися до матері. Патронатні вихователі констатували, що дівчатка часто розповідали про зловживання матір`ю алкоголем, про те, що вони часто залишалися вдома голодними, бо мама нічого не готувала. 22.02.2024 дітям надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, та передано їх під опіку [PERSON] . Рішенням суду надано [PERSON] один рік на виправлення, тому соціальний супровід продовжено. Протягом подальшого здійснення соціального супроводу з боку соціальних працівників були неодноразові спроби зв`язатися з [PERSON] , які були невдалими. [PERSON] або була відсутня, або не відчиняла двері, коли до неї навідувалися працівники соціальної служби. Неодноразово [PERSON] зустрічали з ознаками алкогольного сп`яніння у компанії нетверезих осіб. Після ухваленого судом рішення жодної зустрічі і контакту із [PERSON] не відбулося. [PERSON] не виявила ніякої зацікавленості у подальшій долі дітей, не говорячи вже про їхнє повернення їй. Посилаючись на вказане, Диканський селищний центр соціальних служб вважав доречним порушення питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав. З повідомлення Опорного закладу "Диканська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області" від 26.02.2025 за вих. № 49 вбачається, що мати [PERSON] та [PERSON] , учениць 2-а класу, [PERSON] за час навчання дітей приходила до школи один раз на початку 1 класу. В подальшому, [PERSON] не цікавилася успіхами дітей, не спілкувалася з класним керівником, не брала участі у шкільному житті дітей. [PERSON] за період опікунства над [PERSON] та [PERSON] постійно підтримує зв`язок з вчителями дівчат, адміністрацією школи. Цікавиться успіхами дітей у навчанні, бере активну участь у шкільному житті [PERSON] та [PERSON] . Діти мають необхідне технічне забезпечення для навчання дистанційно. [PERSON] відповідально ставиться до виховання та навчання дівчат /а.с. 26/. Опікун малолітніх [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні вказав, що діти проживають разом з ним та його дружиною [PERSON] з 23 лютого 2024 року. На підставі рішення Виконавчого комітету Диканської селищної ради він є опікуном дітей. Відносини між ним та дітьми хороші, родинні. Поки що є певні бар`єри у сприйнятті його дівчатками, вони називають його "дядя [PERSON] ". Живуть вони дружно, його молодша донька, якій чотири роки, спілкується з дівчатками як із сестрами. [PERSON] один раз йому зателефонувала, однак він так і не зміг зрозуміти суті розмови. У березні [PERSON] передала через [PERSON] , що хоче привітати дівчат з Днем народження. Однак, діти не захотіли бачитися з матір`ю віч-на-віч. При цьому, діти зазначили, що хотіли б отримати від матері хоч якийсь подарунок. Проте, [PERSON] дівчаткам так нічого і не передала. Під час однієї спільної поїздки у магазин, коли дівчата сиділи у автомобілі, то побачили матір, яка кудись йшла. [PERSON] тоді сказала: "Здається, то пішла наша мама". [PERSON] вказав, що тоді він повідомив дівчаткам, що може організувати їм зустріч з мамою через соціальну службу. Іра трохи плакала, а [PERSON] згадувала, як мати їх била. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона є дружиною [PERSON] , у них є спільні діти, одній дочці 19 років, іншій 4 роки. Діти знаходять спільну мову з [PERSON] та [PERSON] . Вона та чоловік не знають, чи залишать їм в подальшому [PERSON] та [PERSON] , тому намагаються сильно до них не прив`язуватися. Однак, їм хотілося, щоб діти залишилися з ними. Про матір [PERSON] дівчатка завжди згадують лише негатив. Допитана в судовому засіданні у присутності психолога [PERSON] малолітня [PERSON] пояснила, що на день народження тьотя [PERSON] та дядя [PERSON] подарували їй та сестрі [PERSON] одяг і годинники, а минулого разу айфони. Вона та сестра намагаються допомагати дяді [PERSON] та тьоті [PERSON] . Дядя [PERSON] добрий, не кричить. Возив їх у школу автомобілем, нині вони їздять на автобусі. [PERSON] вказала, що хоче жити з тьотьою [PERSON] та дядею [PERSON] . Допитана в судовому засіданні у присутності психолога [PERSON] малолітня [PERSON] пояснила, що мама била їх прутом до ран, багато пила горілки. Мама їм не телефонує і не приходить до них. [PERSON] вказала, що вона та сестра не хочуть знову жити з мамою. Вони хочуть жити із дядею [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 Сімейного кодексу України. Статтями 150, 151 СК України передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов`язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При цьому батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 цієї Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї (ст. 9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд враховує також і практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі "М.С. проти України" від 11.07.2017, де вказано, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України"). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В судовому засіданні було встановлено, що відповідачка [PERSON] протягом тривалого часу не виконувала належним чином свої батьківські обов`язки стосовно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Через це діти значний час перебували у сім`ї патронатного вихователя [PERSON] . Рішенням суду було відібрано цих малолітніх дітей від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав на 1 рік. Судом також було роз`яснено [PERSON] , що вона має право на звернення до суду з позовом про повернення дітей після зміни обставин, що слугували підставою для відібрання дітей. Таким чином, судом було надано [PERSON] можливість виправити своє ставлення до материнства та виконання батьківських обов`язків, надано шанс на повернення дітей у біологічну сім`ю та виховання дівчаток мамою. Протягом року діти перебували під опікою [PERSON] . При цьому, відповідачка [PERSON] протягом цього часу жодного разу не відвідала дітей, не спілкувалася з ними, не цікавилася фізичним та духовним здоров`ям дітей, їх навчанням та розвитком. Відповідачка також не дбала про утримання своїх дітей. [PERSON] не звернулася до суду з позовом про повернення їй дітей після відібрання та навіть жодного разу не зверталася до служби у справах дітей щодо отримання можливості бачитися з дітьми. Протягом наданого їй судом одного року відповідачка не вжила жодних заходів щодо зміни свого ставлення до материнства, налагодження стосунків з дітьми, відновлення їх довіри до себе, створення належних умов для повернення дітей в сім`ю. При розгляді справи суд також враховує те, що відповідачка [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій вказала, що визнає позов у повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності, що на думку суду, також свідчить про те, що відповідачка свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків та не бажає їх виконувати в подальшому. Враховуючи те, що наявні у справі докази у їх сукупності підтверджують те, що відповідачка [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду, вихованню, утриманню своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , не піклується про них, не проявляє до них щонайменшої материнської турботи, зацікавленості у їх долі, навіть після ухвалення рішення суду про їх відібрання без позбавлення батьківських прав, на шлях виправлення не стала, не вжила жодних заходів щодо зміни свого ставлення до материнства, налагодження стосунків з дітьми, відновлення їх довіри до себе, створення належних умов для повернення дітей в сім`ю, визнала позов в повному обсязі, що свідчить про те, що відповідачка свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків та не бажає їх виконувати в подальшому, з метою забезпечення якнайкращих інтересів малолітніх [PERSON] та [PERSON] , суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав стосовно цих дітей. Вирішення судом питання щодо розподілу судових витрат у справі. Враховуючи те, що позов задоволено, беручи до уваги те, що позивач Виконавчий комітет Диканської селищної ради, який є юридичною особою, звільнений від сплати судового збору за подання даного позову до суду, який поданий в інтересах малолітніх дітей, то відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] в дохід держави судові витрати у справі у вигляді судового збору за подання позову до суду в розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved