Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач Акціонерне товариство «Асвіо Банк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальность «Проект Лайт Консалтинг», Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіна Регіна Євгенівна, Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як Катерина Анатоліївна про визнання недійсними правочинів та припинення права власності на нерухоме майно. У своєму позові позивач зазначив, що 19 грудня 2022 року між Акціонерним товариством «Асвіо Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проект Лайт Консалтинг» був укладений договір про надання банківської гарантії № 955-22/В1. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання банківської гарантії 1 між АТ «АСВІО БАНК» та [PERSON] був укладений договір поруки № 87-201/22П від 19 грудня 2022 року. 19 грудня 2022 року між АТ «Асвіо Банк» та ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» був укладений договір про надання банківської гарантії № 956-22/В1. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання банківської гарантії 2 між АТ «Асвіо Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 88-201/22П від 19 грудня 2022 року. 19 грудня 2022 року між АТ «Асвіо Банк» та ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» був укладений договір про надання банківської гарантії № 957-22/В1. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання банківської гарантії 3 року між АТ «Асвіо Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 87-201/22П від 19 грудня 2022 року. У зв`язку з невиконанням умов зазначених договорів про надання банківських гарантій АТ «Асвіо Банк» був змушений звернутися до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення заборгованості за вказаними договорами про надання банківських гарантій з ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» та [PERSON] . Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2023 року вимоги АТ «Асвіо Банк» задоволені частково. Стягнуто солідарно з ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» та [PERSON] на користь АТ «Асвіо Банк» заборгованість у розмірі 238\~833 грн., проценти у розмірі 1282,47 грн. та штраф у розмірі 200\~000 грн. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19 березня 2024 року вимоги АТ «Асвіо Банк» задоволені. Стягнуто солідарно з ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» та [PERSON] на користь АТ «Асвіо Банк» заборгованість у розмірі 342\~882,18 грн., проценти у розмірі 1841,21 грн. та штраф у розмірі 489\~831,69 грн. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року вимоги АТ «Асвіо Банк» задоволені. Стягнуто солідарно з ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» та [PERSON] на користь АТ «Асвіо Банк» простроченого кредиту у розмірі 268\~235,69 грн., проценти у розмірі 1 028,85 грн. та штраф у розмірі 383\~193,85 грн. Рішення суду набрали законної сили та на примусове виконання рішень видані судові накази. Загальні грошові вимоги АТ «Асвіо Банк» до ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» та [PERSON] складають 1\~927\~128,97 грн. У зв`язку з невиконанням в добровільному порядку судових рішень АТ «Асвіо Банк» звернувся із заявою про примусове виконання рішення до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Репанова Р.В., яким відкрито виконавче провадження про примусове виконання рішення суду. В рамках примусового виконання рішення суду рухомого та нерухомого майна боржника, на яке можливо зробити стягнення не виявлено. На момент звернення АТ «Асвіо Банк» до Господарського суду Дніпропетровської області із позовами щодо стягнення з ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» та [PERSON] заборгованості за договорами про надання банківської гарантії [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] . Зазначена квартира належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Сухопаровою С.Г. 17 березня 2016 року № 362. Зареєстрованому в спадковому реєстрі 17 березня 2016 року за номером 58723166 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим номером об`єкта нерухомого майна 879632912104. Як стало відомо позивачу 26 липня 2023 року, тобто після порушення провадження по справам відповідно до договору дарування квартири, посвідченого Приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Регіною Євгенівною за № 495, [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] . В подальшому відповідно до договору дарування квартири [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як К.А., [PERSON] подарувала [PERSON] вказану квартиру. На даний час зареєстроване місце перебування [PERSON] залишається квартира [ADDRESS] . Представник позивача у своєму позові посилається на те, що такими діями після звернення АТ «Асвіо Банк» із позовом до суду щодо стягнення заборгованості за договорами про надання банківських гарантій з ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» та [PERSON] та відкриття Господарським судом Дніпропетровської області проваджень по зазначеним справам між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування квартири, який містить всі ознаки фраудаторного правочину, спрямованого на недопущення (уникнення) задоволення вимог Банку за рахунок звернення стягнення на майно [PERSON] та є підстави для визнання його недійсним та застосування наслідків недійсності. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] на даний час належить [PERSON] та підставою для реєстрації є договір дарування квартири від 29 вересня 2023 року укладений між [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як К.А. за № 1636. З урахуванням зазначеного, позивач вказує, що наявність в [PERSON] невиконаних боргових зобов`язань є обґрунтовані підстави стверджувати, що дії по відчуженню квартири шляхом укладання договору дарування квартири між [PERSON] та [PERSON] , що є фраудаторним правочином, а також договору дарування квартири, що був укладений між [PERSON] та [PERSON] порушують презумпцію добросовісності та чесності учасників цивільних відносин та мали на меті унеможливити звернення стягнення на майно боржника. У зв`язку із зазначеним просить суд визнати недійсним договір дарування квартири від 26 липня 2023 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Р.Є. за № 495; Визнати недійсним Договір дарування квартири від 29 вересня 2023 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як К.А. за № 1636; Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 68602341 від 26 липня 2023 року 10:45:09 приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіної Р.Є. щодо реєстрації права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору дарування серія та номер 495 від 26 липня 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіна Р.Є.; Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 69525777 від 29.09.2023 року 13:10:08 приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як К.А. щодо реєстрації права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору дарування серія та номер 1636 від 29.09.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як К.А.; Припинити право власності за [PERSON] за номером відомостей про речові права: 51126807 на квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 879632912104), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; Припинити право власності за [PERSON] за номером відомостей про речові права: 51932080 на квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 879632912104), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; Відновити право власності за [PERSON] на квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 879632912104), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом відновлення (поновлення) записів у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно що існувало до 26 липня 2023 року. У своєму позові посилається на норми ст. ст. 203, 204, 215, 216 ЦК України. Представник відповідача [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву, у якій просила суд відмовити в задоволенні позову. Посилалась на те, що спірну квартиру вона купила за договором купівлі-продажу за 27\~500 доларів США, що підтверджується розпискою про завдаток. Між нею та [PERSON] відсутні будь-які родинні чи дружні зв`язки, до укладання договору від 29 вересня 2023 року вона її не знала, не була з нею знайома, жодних інших підстав, як платити менше податки, для оформлення купівлі продажу квартири шляхом укладання договору дарування на її користь у [PERSON] не було. Договір дарування від 29 вересня 2023 року було укладено договір купівлі-продажу квартири, оплату за яким проведено готівкою [PERSON] за рахунок власних коштів в сумі 27\~500 доларів США. Визнання фраудаторного правочину недійсним не є безумовною підставою для витребування відчуженого за ним майна з володіння останнього набувача. Необхідною передумовою для цього є встановлення обставин щодо недобросовісності саме цього набувача. Позивач не надав суду докази, які б свідчили про наявність підстав для висновку про не добросовісність останнього набувача, зокрема про об`єктивну його можливість бути обізнаним про можливу незаконність вибуття майна з володіння боржника, про недобросовісну поведінку боржника та його контрагента при укладання договорів дарування, що мають ознаки фраудаторності. Та просить суд стягнути судові витрати у розмірі 70\~000 грн. У відзиві посилалась на норми ст.ст. 234, 235, 330 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача Лисенко В.М. підтримав позовні вимоги в повному обсязі та посилався на обставини викладені в позовній заяві просить суд визнати недійсним договір дарування квартири від 26 липня 2023 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Р.Є. за № 495; Визнати недійсним Договір дарування квартири від 29 вересня 2023 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як К.А. за № 1636; Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 68602341 від 26 липня 2023 року 10:45:09 приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіної Р.Є. щодо реєстрації права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору дарування серія та номер 495 від 26 липня 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіна Р.Є.; Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 69525777 від 29.09.2023 року 13:10:08 приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як К.А. щодо реєстрації права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору дарування серія та номер 1636 від 29.09.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як К.А.; Припинити право власності за [PERSON] за номером відомостей про речові права: 51126807 на квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 879632912104), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; Припинити право власності за [PERSON] за номером відомостей про речові права: 51932080 на квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 879632912104), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; Відновити право власності за [PERSON] на квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 879632912104), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом відновлення (поновлення) записів у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно що існувало до 26 липня 2023 року. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнали, посилались на обставини викладені у відзиві на позов, просили суд відмовити в задоволенні позову. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіна Регіна Євгенівна, не з`явилась, надала суду заяву, у якій просить розглядати справу у її відсутність. 2. Заяви, клопотання учасників справи 17 липня 2024 року представником позивача подано клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції. 26 липня 2024 року відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи. 19 серпня 2024 року відповідачем поданий відзив на позов. 04 вересня 2024 року представником позивача надана суду відповідь на відзив. 11 вересня 2024 року заява відповідача про відкладення розгляду справи. 19 вересня 2024 року відповідачем надані заперечення на відповідь на відзив та документи. 18 вересня 2024 року відповідачем надана заява про виклик свідка. 09 жовтня 2024 року представником позивача подана заява про забезпечення позову. 11 вересня 2024 року представником позивача подана заява про розгляд підготовчого судового засідання у його відсутність. 20 січня 2025 року представником позивача надана заява про відшкодування витрат. 05 лютого 2025 року представником відповідача подане клопотання про відмову в задоволенні заяви представника позивача про судові витрати. 3.Процесуальні дії суду 28 червня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 28 червня 2024 року ухвалою суду в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовлено. 28 серпня 2024 року відповідачем долучені докази по справі. 14 жовтня 2024 року ухвалою суду заяву про забезпечення позову задоволено. 31 жовтня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин В судовому засіданні встановлено, що 19 грудня 2022 року між Акціонерним товариством «Асвіо Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проект Лайт Консалтинг» був укладений договір про надання банківської гарантії № 955-22/В1. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання банківської гарантії 1 між АТ «АСВІО БАНК» та [PERSON] був укладений договір поруки № 87-201/22П від 19 грудня 2022 року. 19 грудня 2022 року між АТ «Асвіо Банк» та ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» був укладений договір про надання банківської гарантії № 956-22/В1. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання банківської гарантії 2 між АТ «Асвіо Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 88-201/22П від 19 грудня 2022 року. 19 грудня 2022 року між АТ «Асвіо Банк» та ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» був укладений договір про надання банківської гарантії № 957-22/В1. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання банківської гарантії 3 року між АТ «Асвіо Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 87-201/22П від 19 грудня 2022 року. У зв`язку з невиконанням умов зазначених договорів про надання банківських гарантій АТ «Асвіо Банк» звернутися до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення заборгованості за вказаними договорами про надання банківських гарантій з ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» та [PERSON] . Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2023 року вимоги АТ «Асвіо Банк» задоволені частково. Стягнуто солідарно з ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» та [PERSON] на користь АТ «Асвіо Банк» заборгованість у розмірі 238\~833 грн., проценти у розмірі 1282,47 грн. та штраф у розмірі 200\~000 грн. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19 березня 2024 року вимоги АТ «Асвіо Банк» задоволені. Стягнуто солідарно з ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» та [PERSON] на користь АТ «Асвіо Банк» заборгованість у розмірі 342\~882,18 грн., проценти у розмірі 1841,21 грн. та штраф у розмірі 489\~831,69 грн. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року вимоги АТ «Асвіо Банк» задоволені. Стягнуто солідарно з ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» та [PERSON] на користь АТ «Асвіо Банк» простроченого кредиту у розмірі 268\~235,69 грн., проценти у розмірі 1 028,85 грн. та штраф у розмірі 383\~193,85 грн. Рішення суду набрали законної сили та на примусове виконання рішень видані судові накази. Загальні грошові вимоги АТ «Асвіо Банк» до ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» та [PERSON] складають 1\~927\~128,97 грн. У зв`язку з невиконанням в добровільному порядку судових рішень АТ «Асвіо Банк» звернувся із заявою про примусове виконання рішення до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Репанова Р.В., яким відкрито виконавче провадження про примусове виконання рішення суду. В рамках примусового виконання рішення суду рухомого та нерухомого майна боржника, на яке можливо зробити стягнення не виявлено. Судом встановлено, що на час звернення АТ «Асвіо Банк» до Господарського суду Дніпропетровської області із позовами щодо стягнення з ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» та [PERSON] заборгованості за договорами про надання банківської гарантії [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Сухопаровою С.Г. 17 березня 2016 року № 362, зареєстрованому в спадковому реєстрі 17 березня 2016 року за номером 58723166 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим номером об`єкта нерухомого майна 879632912104. 26 липня 2023 року відповідно до договору дарування квартири, посвідченого Приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Регіною Євгенівною за № 495, [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування квартири [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як К.А., [PERSON] 29 вересня 2023 року подарувала [PERSON] вказану квартиру. Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.15,\~16\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна\~особа має\~право звернутися\~до суду\~за захистом\~свого особистого\~немайнового або\~майнового права\~та інтересу. Позивачем обраний спосіб захист у, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є скасування державної реєстрації на нерухоме майно та припинення права власності. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних\~вимог вбачається,\~що між\~сторонами виник\~спір з\~цивільних правовідносин,\~до яких застосовуються положення Гл. 16 ЦК України. 5. Оцінка суду Вислухавши представників сторін та відповідача, свідка, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ст.202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину\~не може\~суперечити цьому\~Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також\~інтересам держави\~і суспільства,\~його моральним\~засадам. Особа,\~яка вчиняє\~правочин,\~повинна мати\~необхідний обсяг\~цивільної дієздатності. Волевиявлення\~учасника правочину\~має бути\~вільним і\~відповідати його\~внутрішній волі. Правочин\~має вчинятися\~у формі,\~встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Недійсним\~є правочин,\~якщо його\~недійсність встановлена\~законом (нікчемний\~правочин).\~У цьому\~разі визнання\~такого правочину\~недійсним судом\~не вимагається. У\~випадках,\~встановлених цим\~Кодексом,\~нікчемний правочин\~може бути\~визнаний судом\~дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до\~вимог ст.ст.\~626,\~627,\~628,\~629\~ЦК України,\~договором є\~домовленість двох\~або більше\~сторін,\~спрямована на\~встановлення,\~зміну або\~припинення цивільних\~прав та\~обов`язків. Договір\~є одностороннім,\~якщо одна\~сторона бере\~на себе\~обов`язок\~перед другою\~стороною вчинити\~певні дії\~або утриматися\~від них,\~а друга\~сторона наділяється\~лише правом\~вимоги,\~без виникнення\~зустрічного обов`язку\~щодо першої\~сторони. Договір\~є двостороннім,\~якщо правами\~та обов`язками\~наділені обидві\~сторони договору. До\~договорів,\~що укладаються\~більш як\~двома сторонами\~(багатосторонні\~договори),\~застосовуються загальні\~положення про\~договір,\~якщо це\~не суперечить\~багатосторонньому характеру\~цих договорів. Договір є\~відплатним,\~якщо інше\~не встановлено\~договором,\~законом або\~не випливає\~із суті\~договору. Відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу\~сторони є\~вільними в\~укладенні договору,\~виборі контрагента\~та визначенні\~умов договору\~з урахуванням\~вимог цього\~Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~звичаїв ділового\~обороту,\~вимог розумності\~та справедливості. У\~договорах за\~участю фізичної\~особи -\~споживача враховуються\~вимоги законодавства\~про захист\~прав споживачів. Зміст договору\~становлять умови\~(пункти),\~визначені на\~розсуд сторін\~і погоджені\~ними,\~та умови,\~які є\~обов`язковими\~відповідно до\~актів цивільного\~законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Окрім цього,\~ст.81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст.76\~ЦПК України,\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Згідно до вимог ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, за положеннями до ч. 2 ст.\~78, ч. ч. 1, 6 ст.\~81ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1\~ст. 717 ЦК України\~за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостоюстатті 203 цього Кодексу(ч. 1\~ст. 215 ЦК України). Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою, шостоюстатті 203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4\~ст. 263 ЦПК України). Неодноразово наголошував Верховний Суд України (постанови від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14, від 30.11.2016 у справі №910/31110/15), що під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину необхідно застосовувати загальні положення статей3,15,16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, а й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно сталося. Фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в українському законодавстві регулюються тільки в певних сферах. Зокрема: у банкрутстві (стаття 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»); при неплатоспроможності банків (стаття 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»); у виконавчому провадженні (частина четверта\~статті 9 Закону України «Про виконавче провадження»). Окрім цього, Верховний Суд України здійснив розширювальне тлумачення\~статті 234 ЦК\~і кваліфікував договір, укладений з метою уникнути виконання грошового зобов`язання, як фіктивний (постанови Верховного Суду України від 19.10.2016 у справі № 6-1873цс16, від 23.08.2017 у справі № 306/2952/14-ц, від 09.09.2017 у справі № 359/1654/15-ц). Велика Палата Верховного Суду, кваліфікуючи правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам, як фраудаторні правочини, зробила такий правовий висновок: Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частинами другою та третьою статті 13\~ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Боржник (дарувальник), проти якого ухвалено вирок про стягнення коштів та відкрито виконавче провадження, та його сини (обдаровувані), які укладають договір дарування, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки укладається договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6\~статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя\~статті 13 ЦК України) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц). У постанові від 06.10.2022 у справі № 904/624/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог. Зокрема,але не виключно, такими критеріями можуть бути: - момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, упродовж 3-х років до порушення провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі; - контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи); - щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2023 року вимоги АТ «Асвіо Банк» задоволені частково. Стягнуто солідарно з ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» та [PERSON] на користь АТ «Асвіо Банк» заборгованість у розмірі 238\~833 грн., проценти у розмірі 1282,47 грн. та штраф у розмірі 200\~000 грн. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19 березня 2024 року вимоги АТ «Асвіо Банк» задоволені. Стягнуто солідарно з ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» та [PERSON] на користь АТ «Асвіо Банк» заборгованість у розмірі 342\~882,18 грн., проценти у розмірі 1841,21 грн. та штраф у розмірі 489\~831,69 грн. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року вимоги АТ «Асвіо Банк» задоволені. Стягнуто солідарно з ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» та [PERSON] на користь АТ «Асвіо Банк» простроченого кредиту у розмірі 268\~235,69 грн., проценти у розмірі 1 028,85 грн. та штраф у розмірі 383\~193,85 грн. Рішення суду набрали законної сили та на примусове виконання рішень видані судові накази. Загальні грошові вимоги АТ «Асвіо Банк» та ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» та [PERSON] складають 1\~927\~128,97 грн. У зв`язку з невиконанням в добровільному порядку судових рішень АТ «Асвіо Банк» звернувся із заявою про примусове виконання рішення до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Репанова Р.В., яким відкрито виконавче провадження про примусове виконання рішення суду. В рамках примусового виконання рішення суду рухомого та нерухомого майна боржника, на яке можливо зробити стягнення не виявлено. На момент звернення АТ «Асвіо Банк» до Господарського суду Дніпропетровської області із позовами щодо стягнення з ТОВ «Проект Лайт Консалтинг» та [PERSON] заборгованості за договорами про надання банківської гарантії [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] . 26 липня 2023 року відповідно до договору дарування квартири, посвідченого Приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Регіною Євгенівною за № 495, [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] . 29.09.2023 року відповідно до договору дарування квартири [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як К.А., [PERSON] подарувала [PERSON] вказану квартиру. Виконавче провадження № 74468220 було відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Репан В.С. вже після вчинення оспорюваних договорів. Оспорювані позивачем договори дарування квартири [ADDRESS] , укладені між [PERSON] та [PERSON] , другий між [PERSON] та [PERSON] , між якими відсутні будь-які родинні зв`язки. Із встановлених обставин суд дійшов до висновку, що договори дарування від 26 липня 2023 року та 29 вересня 2023 року не мають ознак фраудаторних правочинів, оскільки вони були укладені не лише до відкриття виконавчого провадження на примусове виконання рішення суду, а й до ухвалення судом самих рішень в справах про стягнення заборгованості за договорами. Суд приймає до уваги твердження сторони представника позивача в частині того, що після звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за договорами [PERSON] мало бути відомо про виникнення в неї обов`язку з відшкодування заборгованості. Але не можливо однозначно вважати, що такий обов`язок у неї виник безпосередньо з моменту звернення позивача до суду із позовом про стягнення заборгованості за договорами, враховуючи, що обов`язок щодо відшкодування боргу виник з часу винесення рішення. Так як самими рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2023 року, від 15 листопада 2023 року, від 19 березня 2024 року було визначено грошовий розмір у відшкодування боргу, тому не можна стверджувати про недобросовісність сторін договорів при укладенні ними 26.07.2023 року та 29.09.2023 року договорів дарування, а також що вони діяли не з метою настання реальних правових наслідків щодо переходу права власності на нерухоме майно. Отже, з урахуванням визначених Верховним Судом критеріїв фраудаторності правочину, суд вважає недоведеними обставини позову стосовно того, що договори дарування були укладені між відповідачами недобросовісно та з метою умисного уникнення [PERSON] цивільно-правової відповідальності за не виконання рішень Господарського суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2023 року; від 19 березня 2024 року; від 15 листопада 2023 року. З огляду на встановлені за наслідками судового розгляду обставини, спірні правовідносини та норми права, які їх регулюють, правові висновки Верховного Суду, недоведеність заявлених у позові вимог суд відмовляє в їх задоволенні, у зв`язку із чим в задоволенні вимог позивача про визнання недійсними договори дарування квартири від 26 липня 2023 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , договору дарування квартири від 29 вересня 2023 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , а також скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на спірну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та припинення право власності за [PERSON] та за [PERSON] із відновленням право власності за [PERSON] на спірну квартиру, шляхом відновлення (поновлення) записів у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно що існувало до 26 липня 2023 року, слід відмовити. Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються\~ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до ч. ч. 5, 6\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктом 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Частиною 8\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 в справі № 755/9215/15-ц). Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 в справі № 826/1216/16, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.11.2018 в справі № 753/15687/15-ц, від 26.09.2018 в справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2019 в справі № 910/3929/18 та інших. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 в справі№ 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 в справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін(пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 в справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 в справі № 904/4507/18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 в справі№ 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). Оскільки суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із того, що представником відповідача не надані відповідні докази на підтвердження витрат юридичної допомоги, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Outcome: dismissed