Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» звернулися до Соснівського районного суду м. Черкаси з даним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором № 07.12.2019-100000270 від 07.12.2019 у розмірі 31200 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 07.12.2019 між ТОВ«СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферти) № 07.12.2019-100000270 шляхом підписання Заяви, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 16000,00 грн. з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання. 29.02.2022 між ТОВ«СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ«НОВИЙ КОЛЕКТОР» було укладено Договір факторингу № 290224-11, відповідно до умов якого ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» передало ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» прийняло належні ТОВ«СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] . Відповідач належним чином договірні зобов`язання за кредитним договором не виконував, таким чином, згідно з розрахунком, заборгованість за кредитом [PERSON] , станом на 15.05.2025 становить 31200 грн, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 16000,00 грн.; сума заборгованості за відсотками 11200 грн; штраф 4000,00 грн. Враховуючи викладене, позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою по розгляд справи без його участі; заявлені\~ позовні вимоги підтримав в повному обсязі; проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Пропадущого А.В. надійшли письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що Позивачем не надано доказів підтвердження укладення договору та зарахуванню відповідачу кредитних коштів щодо укладеного договору позики, позовні вимоги є недоведеними належними та допустимими доказами, оскільки позивачем не надано докази, які б беззаперечно свідчили про укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів та їх розмір, а тому можна прийти до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Дослідивши матеріали справи, надані учасниками справи докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності,\~ суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. За вимогами ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 07.12.2019 між ТОВ«СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферти) № 07.12.2019-100000270 шляхом підписання Заяви, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 16000,00 грн. з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання. Згідно п. 1.1. договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.1.3. договору протягом 3 робочих днів з дати прийняття пропозиції позичальником кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту - фінансовий кредит; строк, на який надається кредит, встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності (п.2.1 договору). Згідно п. 2.3. договору надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день зарахування коштів на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця (п. 2.4 договору). Заявка на отримання кредиту підписана позичальником із застосуванням електронного підписуодноразового ідентифікатора «2S577». Позичальник ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу кредитні кошті в обумовленій договором сумі, що підтверджується електронною квитанцією про переказ коштів «FONDY» № 181780196 від 07.12.2019 на суму 16000,00 грн. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість за кредитним договором №07.12.2019-100000270 від 07.12.2019. Як вбачається із довідки субконто ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», заборгованість складає 27200,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 16000,00 грн., за відсотками -11200,00 грн. В подальшому, 29.02.2022 між ТОВ«СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ«НОВИЙ КОЛЕКТОР» було укладено Договір факторингу № 290224-11, відповідно до умов якого ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» передало ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» прийняло належні ТОВ«СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] . Письмовим повідомленням від 29.02.2024 [PERSON] було повідомлено про відступлення права вимоги за Договором факторингу № 290224-11 від 29.02.2024 та надіслано вимогу про сплату заборгованості в сумі 3200,00 грн. Відповідно до довідки ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором №07.12.2019-100000270 від 07.12.2019 заборгованість [PERSON] складає 31200,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 16000,00 грн., за відсотками 11200,00 грн., а також нараховано штраф у розмірі 4000,00 грн. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другастатті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК Українипередбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4статті 6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Законувважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. За змістом статті 12 цього Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідност. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною 1ст.\~625\~ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідност.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.ст.1049,1050,1054\~ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно дост. 625 цього кодексу. Відповідно дост.76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1ст.89 ЦПК України). Відповідно до ч. 1ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 07.12.2019 між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 07.12.2019-100000270. За вказаним договором позичальник отримав кредитні кошти, що підтверджується електронною квитанцією про переказ коштів «FONDY» № 181780196 від 07.12.2019. Указані встановлені обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що відповідачем грошові кошти за цим кредитним договором були отримані на виконання умов договору. Однак, після закінчення строку кредитування відповідач не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними. Отже, [PERSON] у визначеному договором порядку не виконав свій обов`язок щодо повернення кредитних коштів та не сплатив проценти за користування ними, а тому з нього на користь ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» в порядку переуступки слід стягнути заборгованість за відповідним кредитним договором. При визначенні розміру заборгованості, яка підлягає до стягнення із відповідача на користь позивача суд враховує наступне. За договором № 07.12.2019-100000270 від 07.12.2019 позивачем ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» заявлено до стягнення суму у загальному розмірі 31200,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 16000,00 грн. та за відсотками11200,00 грн., а також штраф у розмірі 4000,00 грн. Непогашена відповідачем сума основного боргу та заборгованість за відсотками стягується позивачем правомірно на підставі погоджених умов заяви на укладення кредитного договору від 07.12.2019. Разом з тим, суд не погоджується із розрахунком позивача в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 4000,00 грн. Так, пунктом 5.4. договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нарахування неустойки, розмір якої встановлюється в Заявці, яка є невідємною частиною оферти. Разом з тим, на підтвердження нарахування заборгованості за кредитним договором № 07.12.2019-100000270 від 07.12.2019 позивачем надано довідку субконто, складену первісним кредитором ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», що по своїй суті є розрахунком заборгованості, згідно якої заборгованість за вказаним кредитним договором складає 27200,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 16000,00 грн. та за відсотками 11200,00 грн. Відомостей про нарахування штрафних санкцій вказана довідка не містить. Водночас, суд зауважує, що із наданої позивачем довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором № 07.12.2019-100000270 від 07.12.2019, складеної ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» після набуття права вимоги за договором факторингу № 290224-11 від 29.02.2024 вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором № 07.12.2019-100000270 від 07.12.2019 складає 31200,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 16000,00 грн., за відсотками 11200,00 грн., а також нараховано штраф у розмірі 4000,00 грн. При цьому, у вказаній довідці не зазначено період протягом якого відбувалось нарахування штрафних санкцій. Надаючи оцінку доказам у справі, що розглядається, суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 07.12.2019-100000270 від 07.12.2019, складений первісним кредитором, відповідає вимогам до первинних документів, що підтверджують наявність заборгованості у [PERSON] за вказаним кредитним договором. Наданий розрахунок підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових зазначеної заборгованості за кредитом. Вказана позиція прослідковується у постанові Верховного Суду від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, а саме вказується на те, що наданий банком розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст.77,78 ЦПК України. Відтак, зважаючи на вказане вище, суд приходить до висновку, що саме розрахунок заборгованості первісного кредитора є належним доказом щодо розміру заборгованості за кредитним договором № 07.12.2019-100000270 від 07.12.2019, а тому до стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 27200,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 16000,00 грн., та заборгованості за відсотками у розмірі 11200,00 грн. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме за умовами кредитного договору № 07.12.2019-100000270 від 07.12.2019 підлягає до стягнення із відповідача на користь позивача сума 27200,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 16000,00 грн., та заборгованості за відсотками у розмірі 11200,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на правничу правову допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 021023-1 від 02.10.2023, платіжна інструкція №977 від 16.05.2024 (призначення платежу\~оплата за надання правничої допомоги за позовом [PERSON] ) на суму 4000 грн. Також, за звернення до суду з позовною заявою, позивачем були понесені витрати з оплати судового збору в сумі 2422 грн.40 коп., які підлягають до стягнення з відповідача частково, пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2111,80 грн. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь представника позивача при розгляді даної справи, ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи є завищеними та підлягають частковому задоволенню, в розмірі 2000,00 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 15, 16, 526, 530, 554, 559, 629, 1049, 1054 ЦК України\~ та

Outcome: partial