Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа-Гарант», відповідач) у якому просила суд стягнути із відповідача на її користь 2 736,85 грн. витрат, понесених на лікування та 20 000 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що у провадженні Солом`янського управління Національної поліції в міста Києві перебувають матеріали кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 12020100090005397 від 28 жовтня 2020 року щодо притягнення [PERSON] до відповідальності передбаченої ч.1 ст. 286 КК України. Вказує, що вона є потерпілою у зазначеному кримінальному провадженні, а [PERSON] вручено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12020100090005397 від 28 жовтня 2020 року. Зазначає, що приблизно о 02:40 год. 26.10.2020 водій [PERSON] , перебуваючи за кермом легкового автомобілю TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер [NUMBER] , за адресою: м. Київ, вул. Академіка Коболєва, 1/5, розпочав рух транспортного засобу заднім ходом. Разом з тим, водій [PERSON] , нехтуючи вимогами п.10.9 ПДР України, не переконався що під час руху транспортного засобу заднім ходом він не створить небезпеку чи перешкоди іншим учасникам руху, не звернувся при виконанні маневру в разі потреби до інших осіб, у зв`язку з чим порушив правила безпеки дорожнього руху та здійснив наїзд задньою частиною автомобіля на пішохода [PERSON] , спричинивши їй останній середньої тяжкості тілесне ушкодження. Посилається, що висновком судово-медичної експертизи № 042-1910-2020 від 26 січня 2021 року встановлено, що при звернені за медичною допомогою 26 жовтня 2020 року о 02 год. 55 хв. у громадянки [PERSON] , [INFO] , мали місце такі ушкодження: садна верхніх та нижніх кінцівок; закрита травма лівого колінного суглоба у вигляді розрізів заднього та переднього рогів медіального меніска, садкового розриву передньої хрестоподібної зв`язки, бурситу, синовіїту, підшкірної гематоми партикулярних м`яких тканин. Морфологічні властивості виявлених розривів - дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаних структур суглобу і відновлення їх функції лівого колінного суглобу буде спостерігатися у строк понад 21 добу, та саме з цього строку, обчислювати тривалість тривалість розладу здоров`я, як критерію визначення ступенем тяжкості. Тому вказана закрита травма лівого колінного суглобу за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно п.п. 2.2.1/ 4.6. Правил. Стверджує, що між подіями 26 жовтня 2020 року та отриманням нею тілесних ушкоджень є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Вказує, що судовою авто-технічною експертизою № СЕ-19/111-21/3204-ІТ від 27 січня 2021 року встановлено, що в ситуації, що сталася безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля марки TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , повинен був керуватися вимогами пункту 10.9 Правил дорожнього руху Україні. У даній дорожній ситуації водій [PERSON] , [INFO] , мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог пункту 10.9 Правил дорожнього руху Україні. З технічної точки зору, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , вимог наступних пунктів Правил дорожнього руху України: п. 1.5. ПДР України, п. 2.3 б) ПДР України, п. 2.3. д) ПДР України, п. 10.9 ПДР України. Зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяно шкоду її здоров`ю у виді тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Спричинення цих наслідків перебуває у причинному зв`язку із діяннями [PERSON] , а саме вчиненням ним дорожньо-транспортної пригоди 26 жовтня 2020 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована Товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа- гарант», на підставі полісу № AO/7039491 обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Посилається, що вона за рахунок власних коштів придбала у аптечних кіосках ряд лікарських засобів та матеріалів медичного призначення, оплата проведення досліджень для проведення відповідного лікування на загальну суму 2703 (дві тисячі сімсот три) грн. 00 коп., про що свідчать фіскальні чеки, розрахункові документи, товарні чеки, квитанції, накладні. Таким чином, позивач вважає, що їй, як потерпілому належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Вона вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав. Тому, потерпіла скориставшись своїм правом вимоги обрала саме ТДВ СК «Альфа-гарант». щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди, яка завдана її здоров`ю. Вказує, що їй завдано значної моральної шкоди, яка виразилася в перенесенні фізичного болю, моральних страждань та переживань, погіршенні стану здоров`я, сильних душевних хвилюваннях, зниженні порушенні душевної рівноваги та працездатності, порушенні нормальних життєвих зв`язків. Так, згідно із випискою із медичної карти № 1107 стаціонарного хворого [PERSON] перебувала на лікуванні з діагнозом забій правого плечового суглобу, забій лівого колінного суглобу, паракапсулярний розрив тіла та переднього рогу медіального меніска лівого колінного суглобу, лівобічний гонартроз ІІ-ІІІ ст. Згідно з протоколом обстеження від 26 жовтня 2020 року, висновок МР-ознаки лівостороннього гонартрозу 2-3 ст., встановлено дегенеративні зміни заднього рогу медіального меніска, синовіїт з наявністю утворень в супрапателлярном завороту (вогнище хондроматоз). Зазначає, що на час реабілітації та лікування її витрати становили з вересня 2020 року по лютий 2021 року 2594 грн. 59 коп., на які витрачала всю свою пенсію. Згідно із картою № 373 хворого, який лікується у фізіотерапевтичному відділенні (кабінеті) за адресою: м. Київ, вул. Ярославів Вал, 4 на період з 09 грудня 2020 року по 15 січня 2021 року позивач перебувала на лікуванні у фізіотерапевтичній поліклініці Шевченківського р-ну м. Києва. Під час проходження лікування фізіотерапевтичній поліклініці Шевченківського району м. Києва вона витратила грошові кошти у сумі 1855 грн. 00 коп. Посилається, що вона проходила й проходить довгий реабілітаційний період з приводу лікування нанесених їй тілесних ушкоджень. Оформлення та лікування у фізіотарапетичному відділенні коштувало їй 1 855 грн. 00 коп., проте ніяких чеків чи квитанцій їй не було надано. Окрім цього, активний спосіб життя, що вона вела, наразі унеможливлено, тому оцінює завдану їй шкоду у сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва 06.09.2021 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 16.06.2022 представником відповідача Борзенковою Ю.М. був поданий відзив на позовну заяву у якому останній проти позовних вимог заперечував. Заперечення мотивував тим, що відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Тому вважає, що зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Вказує, що медична допомога в Україні безкоштовна. Що стосується будь-яких інших видів транспортування, то в медичних виписках не заначено необхідності перевезення хворого з однієї медичної установи до іншої для проведення медичних процедур, аналізів чи лікування. До того ж, враховуючи те, що в статті 49 Конституції України чітко зазначено про те, що у державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно та відповідно оскільки діяльність Закладів охорони здоров`я фінансується з державного бюджету та відповідно медичні працівники вказаного закладу повинні надавати безоплатну медичну допомогу громадянам, які потрапили до них, а тому відповідно позивач ніяких витрат нести не повинен був. Зазначає, що в матеріалах справи має бути довідка закладу охорони здоров`я про те яку кількість коштів було витрачено лікарнею на лікування потерпілого, а також відсутні докази того, що медичний заклад не мав можливості провести дослідження та лікування за кошти медзакладу з використанням відповідного обладнання та наявних медичних засобів. Посилається, що відповідач здійснив аналіз витрат позивача на придбання лікарських засобів, та дійшов висновку, що не всі ліки було придбано саме для лікування отриманих травм, оскільки частина ліків була придбана для лікування хронічних хвороб які не пов`язані з ДТП. Стверджує, що в разі надання позивачем доказів того, що лікарська установа не мала можливості лікувати її безкоштовно, а у лікарні були відсутні необхідні лікарські засоби та медикаменти, за умови надання лікарських призначень, та після набуття законної сили вироком суду, позивач матиме право на отримання відшкодування витрат на придбання ліків в розмірі 2 076,93 грн. Окрім цього, відповідач вказує, що відшкодування послуг з переказу коштів 26.10.2020 на суму 19,76 грн. не передбачено законом; відшкодування послуг з переказу коштів 26.10.2020 на суму 19,76 грн. не передбачено законом; відшкодування послуг рухомого (мобільного зв`язку) 26.10.2020 на суму 2,44 грн. не передбачено законом; відшкодування послуг рухомого (мобільного зв`язку) 26.10.2020 на суму 12,44 грн. не передбачено законом; необхідність в медикаментах та медичних виробах (набір гінекологічний, перекис, енап) 25.11.2020 на суму 74,00 грн. не зазначена в медичній документації; а гінекологічний набір та енап не використовуються для лікування травм; необхідність в проведенні аналізів (ЗАК, ЗАС) 07.12.2020 на суму 309,00 грн. не зазначена в медичній документації; необхідність в медикаментах та медичних виробах (вата, перекис, хондрофлекс) 16.12.2020 на суми 200,00 грн., 98,67 грн., 101,33 грн., не зазначена в медичній документації; необхідність в медикаментах та медичних виробах 19.01.2021 на суму 100,00 грн. (шприци, нейраксин) не зазначена в медичній документації. Тому вважає, що вимоги у цій частині не підлягають задоволенню. Окрім цього вказує, що відповідно до положень ст. 26- 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону), МТСБУ відшкодовується потерпілому - фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Тобто, 5% від 2 076,93 грн. становить 103,85 грн., а тому сума моральної шкоди повинна становити не більше 103,85 грн. Проте, відповідач вважає позовні вимоги наразі передчасними, оскільки страховик не має право здійснювати виплату страхового відшкодування до набрання законної сили вироком суду за обвинуваченням [PERSON] . Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження, то сторони у судове засідання не викликалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що у провадженні Солом`янського управління Національної поліції в міста Києві перебували матеріали кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 12020100090005397 від 28 жовтня 2020 року щодо притягнення [PERSON] до відповідальності передбаченої ч.1 ст. 286 КК України. [PERSON] є потерпілою по зазначеному кримінальному провадженні, а [PERSON] вручено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12020100090005397 від 28 жовтня 2020 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.06.2021 було звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою. Кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито. Відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 23.06.2021, [PERSON] 26.10.2020 о 02:40 год. керуючи автомобілем TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер [NUMBER] , за адресою: м. Київ, вул. Академіка Коболєва, 1/5, рухаючись заднім ходом, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок ДТП потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: саден верхніх та нижніх кінцівок; закритої травми лівого колінного суглоба у вигляді розривів заднього та переднього рогів медіального меніска, частково розриву передньої хрестоподібної зв`язки, бурситу, синовіїту, підшкірної гематоми параартикулярних мяких тканин, які за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Висновком судово-медичної експертизи № 042-1910-2020 від 26 січня 2021 року встановлено, що при звернені за медичною допомогою 26 жовтня 2020 року о 02 год. 55 хв. у громадянки [PERSON] , [INFO] , мали місце такі ушкодження: садна верхніх та нижніх кінцівок; закрита травма лівого колінного суглоба у вигляді розрізів заднього та переднього рогів медіального меніска, часткового розриву передньої хрестоподібної зв`язки, бурситу, синовіїту, підшкірної гематоми м`яких тканин. Встановлено, що між подіями 26 жовтня 2020 року та отриманням тілесних ушкоджень [PERSON] є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Судовою авто-технічною експертизою № СЕ-19/111-21/3204-ІТ від 27 січня 2021 року встановлено, що в ситуації, що сталася безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля марки TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , повинен був керуватися вимогами пункту 10.9 Правил дорожнього руху Україні. У даній дорожній ситуації водій [PERSON] , [INFO] , мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання вимог пункту 10.9 Правил дорожнього руху Україні. З технічної точки зору, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , вимог наступних пунктів Правил дорожнього руху України: п. 1.5. ПДР України, п. 2.3 б) ПДР України, п. 2.3. д) ПДР України, п. 10.9 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяно шкоду здоров`ю потерпілій [PERSON] у виді тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Спричинення цих наслідків перебуває у причинному зв`язку із діяннями [PERSON] , а саме вчиненням ним дорожньо-транспортної пригоди 26 жовтня 2020 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована Товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа- гарант», на підставі полісу № AO/7039491 обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Дана обставина сторонами у справі не заперечувалася. На підставі встановлених вище обставин, суд прийшов до наступних висновків. Згідно зі статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки(пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Водночас, згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Саме за потерпілими у дорожньо-транспортній пригоді залишається право вибору способу звернення за захистом своїх прав із заявою до страхової компанії чи із позовом до суду до страхової компанії. Такий висновок зробив Верховний Суд колегією суддів третьої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові №297/2187/19 від 31 березня 2021 року, підтвердивши правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право на звернення до суду із цим позовом до відповідача без попереднього звернення до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial