Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» борг у сумі 6280,75 грн та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є споживачем послуг філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», що підтверджується оформленим особовим рахунком за № [NUMBER] . Нарахування відповідачці за надані послуги здійснювалися відповідно до показань приладу обліку та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 16.12.2020р. № 2499, від 22.12.2021р. № 2841, а відповідачка в свою чергу користувалася такими послугами. [PERSON] плату за надані водоканалом послуги не здійснювала в повному обсязі, внаслідок чого, утворилась заборгованість у розмірі 6280,75 грн за період з 01.03.2022 по 31.07.2024. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 05.11.2024 на адресу суду від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Єгорова О.С. надійшов, сформований в системі «Електронний суд» 05.11.2024, відзив на позовну заяву, в якому зокрема зазначив, що відповідачка дійсно є власником будинку розташованого за адресом [ADDRESS] , на підставі договорів купівлі-продажу від 30.05.2017, що укладені між КС «КРЕДИТІНВЕСТ» та [PERSON] . Проте з моменту набуття права власності на зазначений будинок, відповідачка жодного разу не була у будинку та фактично позбавлена можливості користування зазначеною нерухомістю у зв`язку із протиправними перешкодами з боку колишніх власників. Колишні власники намагались визнати недійсними договори купівлі-продажу, але їм у позові було відмовлено в повному обсязі. Оскільки колишні власники займали приміщення спірного будинку, а відповідачка не мала можливості потрапити до спірного приміщення вона вимушена була звернутись із позовом про їх виселення. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2021 по справі №522/19546/17 частково задоволений позов [PERSON] щодо виселення [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] . Під час розгляду зазначеної справи встановлено преюдиційний факт, а саме, що [PERSON] позбавлена доступу до будинку в який здійснювалось постачання води та надання послуг з водовідведення, заборгованість за який є предметом стягнення у позовній заяві. Першим Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 69971380 щодо виселення [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] , проте не зважаючи на численні спроби примусового проникнення виконавців до будинку та виконання рішення - рішення про виселення досі не виконане. У зв`язку із зазначеним відповідачкою було подано заяву до органів НП, щодо вчинення злочину передбаченого ст. 382 КК України. Зазначив, що відповідачка не може споживати послуги, що постачається до будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , не має доступу до систем обліку відповідних послуг (лічильнику), відтак відсутні будь які підстави для нарахування заборгованості за даними наведеними позивачем та стягнення їх з неї. Крім того, відповідачка 06.09.2023 та 11.09.2023 надсилала прохання до позивача, щодо припинення водопостачання. Проте, в отриманій відповіді позивач зазначив, що для відключення/припинення водопостачання позивачу начебто необхідно отримати доступ на ділянку де розташовані будинки. Відповідачка не має жодної можливості надати доступ на ділянку, оскільки сама його позбавлена через незаконні дії третіх осіб та бездіяльність правоохоронних органів. Крім того, управлінням «Водозбут», що належить позивачу 15.09.2023 було здійснено тампонування каналізаційних випусків за адресами: [ADDRESS] . Вищезазначене підтверджує обізнаність позивача, щодо відсутності доступу [PERSON] до власного нерухомого майна та того факту, що відповідачка не користується послугами водопостачання та водовідведення, у зв`язку з протиправною діяльністю третіх осіб. Вважають, що [PERSON] не є належним відповідачем по даній справі. 11.11.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла сформована в системі «Електронний суд» 08.11.2024, відповідь на відзив, в якій зокрема зазначив, що ТОВ «Інфокс» не погоджується з обставинами викладеними у відзиві на позовну заяву з наступних підстав. Ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Заява [PERSON] про відключення від надання послуг була розглянута та відповідачці повідомлено, що для відключення від водопостачання необхідно надати доступ до ділянки. Законної можливості доступу до території, окрім як надання такого доступу власником майна, філія «Інфоксводоканал» не має. За адресою: [ADDRESS] споживання послуг з водокористування проводиться, про що свідчить складений співробітниками філії «Інфоксводоканал» Акт № 2637 від 24.09.2024 (обсяг споживання 82 куб. за період з 01.10.2023 по 24.09.2024), послуга водовідведення не надається. Нарахування за послугу водовідведення не проводиться з жовтня 2023 року. Також зазначив, що користувач приміщення за адресою [ADDRESS] використовуючи отримані комунальні послуги, крім власних потреб забезпечує утримання майна власника майна в належному стані. Норми законодавства України безумовно передбачають обов`язок власника майна його утримувати та нести відповідальність по зобов`язанням, що виникають з утримання, користування, розпорядження майном. З викладено вбачається, що саме на власника приміщення покладено обов`язок щодо утримання приміщення, в тому числі сплату за житлово-комунальні послуги, що надаються за адресою розташування майна власника. Вважають, що позовні вимоги заявлено до належного відповідача, оскільки тільки власник приміщення може вживати заходи направлені на його утримання. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до\~ст. 268 ЦПК України\~датою складання повного тексту рішення суду є\~14 квітня 2025 року. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 30.05.2017 між КС «КРЕДИТІНВЕСТ» та [PERSON] було укладено договори купівлі продажу, які посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М. та зареєстровані в реєстрі за №1382 та №1385, відповідно до яких [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 8 9). На ім`я побутового споживача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Як вбачається з розрахунку суми заборгованості по особовому рахунок № [NUMBER] у період з 01.03.2022 по 31.07.2024 наявна заборгованість перед ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» у розмірі 6280,75 грн (а.с. 6). У відзиві на позовну заяву стороною відповідача зазначено, що з моменту набуття права власності на зазначений будинок, відповідачка жодного разу не була у будинку та фактично позбавлена можливості користування зазначеною нерухомістю у зв`язку із протиправними перешкодами з боку колишніх власників. На підтвердження зазначеного до відзиву надані відповідні докази, з яких зокрема слідує наступне. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси\~ від 16 червня 2021 року у справі № 522/19546/17, яке набрало законної сили 29.08.2022, частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про виселення та зняття з реєстраційного обліку. Висилено [PERSON] з житлового будинок у [ADDRESS] , заг. пл. 315 кв.м., житл. пл.97,5 кв.м. Знято з реєстраційного обліку [PERSON] з житлового будинок у [ADDRESS] , заг. пл. 315 кв.м., житл. пл.97,5 кв.м. В іншій частині позову відмовлено. 04.10.2022 державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свешніковим І.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69971380 з примусового виконання виконавчого листа № 522/19546/17, виданого 26.09.2022 щодо виселення [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] . Як слідує з актів державного виконавця від 30.03.2023, 13.07.2023, 02.08.2023 та 20.10.2023 особи перешкоджають у вчинені виконавчих дій щодо виселення [PERSON] . Відповідно до роздруківки з автоматизованої системи виконавчого провадження від 31.10.2024 виконавче провадження № 69971380, боржник [PERSON] , стягувач [PERSON] перебуває у стані «Відкрито». 17.06.2023 [PERSON] звернулася з заявою до відділу поліції № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області щодо невиконання рішення Приморського районного суду м.Одеси по справі 522/19546/17 [PERSON] , а саме не наданні доступу до житлового будинку [ADDRESS] з метою виселення [PERSON] , що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження №12023163510000479 від 17.06.2023). \~ \~ \~ \~Ухвалою Слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси\~ від 17 серпня 2023 року у справі №522/10766/23 задоволено скаргу адвоката Попелюка В.П. в інтересах [PERSON] на рішення слідчого. Постанову слідчого СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області Гуринчук А.Ю. від 29.06.2023 про закриття кримінального провадження №12023163510000479 від 17.06.2023 - скасовано. 06.09.2023 та 11.09.2023 відповідачка надсилала до філії «Інфоксводоканал» прохання щодо припинення надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Листом ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» №М-536 від 07.09.2023 на адресу директора юридичного департаменту повідомлено про те, що за адресою: [ADDRESS] з 01.04.2019 переоформлено особовий рахунок № [NUMBER] на [PERSON] та укладено договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 176510/ЧВ-СДВ від 02.04.2019 на підставі правовстановлюючих документів. Нарахування за послуги водокористування здійснюються за показниками приладу обліку з 15.09.2023 без урахування водовідведення. 15.09.2023 здійснено тампування каналізаційного випуску. Листом ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» №М-536 від 09.10.2023 на адресу [PERSON] зокрема повідомлено, що для здійснення обстеження та подальшого відключення від мереж водопостачання будинку [ADDRESS] просять усунуте перешкоди, а саме надати вільний доступ на ділянку. Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV (далі Закон № 1875-ІV) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Як зазначено у частині сьомій статті 26 вказаного Закону, договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Закон № 1875-ІV покладав на споживача обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункти 1 і 5 частини третьої статті 20 Закону). Як слідує з досліджених судом матеріалів справи 01.04.2019 між ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 176510/ЧВ-СДВ за адресою: [ADDRESS] . 01 травня 2019 року набув чинності та був ведений в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (далі Закон № 2189-VІІІ). Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 5 Закону № 2189-VІІІ\~до житлово-комунальних послуг належать, зокрема,\~комунальні послуги - послуги з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення. Згідно з частиною першою статті 10 Закону № 2189-VІІІ \~ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Як зазначено у частині першій статті 12\~ Закону № 2189-VІІІ, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За змістом частини другої вказаної статті договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Частиною першої статті 13 Закону № 2189-VІІІ передбачено, що договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до частини третьої цієї статті договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Відповідно до пункту 3 розділу\~VІ\~Прикінцевих та Перехідних положень\~Закону № 2189-VІІІ договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. \~У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п.5 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VІІІ) Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень\~ст. 162 ЖК України\~плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 67 ЖК України\~передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з\~ ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України власність зобов`язує. Відповідно до\~ст. 322 Цивільного кодексу України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідачка, як власниця будинку, у відповідності до ч. 4 ст.\~319, ст.\~322 ЦК України зобов`язана утримувати належне їй майно та нести витрати, необхідні для збереження майна, та вживати всіх заходів, пов`язаних із забезпеченням належного стану майна. Вказані норми встановлюють презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Доводи сторони відповідача про те, що відповідачка фактично за адресою: [ADDRESS] не проживає, судом не приймаються, як такі, що спростовуються вищевикладеним. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» заборгованість у розмірі 6280,75 грн. Крім того, з урахуванням ст.\~141\~ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved