Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

22.01.2025 року Орган опіки та піклування Луцької міської ради звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що [INFO] відповідачка [PERSON] народила дитину - сина [PERSON] , реєстрація народження якого проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 27.06.2021 року малолітній [PERSON] був направлений до обласного притулку для дітей у зв`язку з самовільним залишенням місця постійного проживання, де перебував до 31.08.2021 року. Соціальною службою Луцької міської ради було встановлено, що в сім`ї [PERSON] були наявні ознаки та чинники складних життєвих обставин. 23.02.2022 року малолітній [PERSON] , [INFO] , вдруге потрапив до обласного притулку для дітей. У лютому 2023 року відповідачка повідомила про покращення житлово-побутових умов, а тому дитина була повернутою на виховання матері. Однак, починаючи з жовтня 2023 року, до служби у справах дітей почали надходити усні та письмові повідомлення про те, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, не займається утриманням та вихованням дитини, часто залишає сина на декілька днів самого. З того часу відповідачка не створила належних умов для проживання сина, остання не займається доглядом дитини, не слідкує за його зовнішнім виглядом та станом здоров`я, ніде не працює, змінює співмешканців, перебуває у сумнівних компаніях. Крім того, при обстеженні умов проживання [PERSON] , [INFO] було встановлено, що помешкання відповідачки відключене від енергопостачання, у житлі безлад та таке не опалюється. У зв`язку з цим, [PERSON] втретє був доставлений до обласного притулку для дітей. Відповідачка проявляє байдужість та небажання приймати активну участь у навчально-виховному процесі сина, притулок, де перебуває дитина, остання не відвідувала взагалі. Враховуючи наведене, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та передати його органу опіки та піклування Луцької міської ради для подальшого влаштування до сімейних форм виховання, а також стягнути з відповідачки на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на рахунок дитини в АТ «Ощадбанк». До початку судового засідання від представника позивача надійшла до суду заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 54). Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи були повідомленою належним чином, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від відповідачів на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України передбачено можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Суд, зі згоди сторони позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 280-282 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . Його матір`ю вказана [PERSON] , а батьком [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Відомості про батька [PERSON] , [INFO] , внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Як вбачається із рапорту поліцейського взводу № 1 роти № 4 БУПП у Волинській обл. капрала поліції Крука Є.Є. від 27.06.2024 року, останній, перебуваючи у складі екіпажу, 26.06.2021 року о 22:21 отримав повідомлення про дитину, яка блукала містом. Прибувши на місце події було виявлено хлопчика 9 років на ім`я [PERSON] . Останнього було доставлено за місцем проживання, а також встановлено, що матері останнього в помешканні не було. Крім того, їх житло відключене від електропостачання, по всіх приміщеннях безлад та антисанітарія. Зі слів сусідів матір`ю дитини є [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-зворот). На підставі направлення служби у справах дітей Луцької міської ради від 27.06.2021 року (№ 31-69/949/2021 від 29.06.2021 року) [PERSON] поміщено до притулку для дітей служби у справах дітей Волинської ОДА (а.с. 11). Із листа притулку для дітей служби у справах дітей Волинської ОДА № 295 від 29.06.2021 року слідує, що малолітній [PERSON] , [INFO] , самовільно залишив місце свого проживання, оскільки він постійно залишається вдома без нагляду матері (а.с. 12). Згідно з інформаційним листом Луцького РУП ГУНП у Волинській обл. № 3/4578 від 07.07.2021 року, за вищевказаним фактом працівниками правоохоронних органів було проведено перевірку та встановлено, що виявлений 26.06.2021 року у вечірню пору малолітній [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , з якою вони проживають за адресою: [ADDRESS] . За наслідками опрацювання даної події щодо відповідачки складено адміністративні матеріали за ст. 184 КУпАП, а також повідомлено службу у справах дітей Луцької міської ради з метою проведення обстеження умов проживання малолітнього (а.с. 10). 20.07.2021 року працівниками управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Луцької міської ради було складено висновок оцінки потреб сім`ї [PERSON] яким встановлено наявність ознак та чинників складних життєвих обставин (а.с. 13-14). Із заявою про повернення із притулку в сім`ю на виховання дитини [PERSON] , [INFO] його мати [PERSON] звернулася лише 30.08.2021 року (а.с. 15), у зв`язку з чим останній видано відповідне направлення для повернення сина додому (а.с. 16). На підставі направлення служби у справах дітей Луцької міської ради від 23.02.2022 року (№ 31-69/336/2022 від 23.02.2022 року) [PERSON] було повторно поміщено до притулку для дітей служби у справах дітей Волинської ОДА по причині самовільного залишення місця проживання (а.с. 17). Із листа притулку для дітей служби у справах дітей Волинської ОДА № 98 від 24.02.2022 року слідує, що малолітній [PERSON] , [INFO] , самовільно залишив місце свого проживання, оскільки у нього виникли непорозуміння з матір`ю (а.с. 18). Згідно з наказом служби у справах дітей Луцької міської ради «Про взяття на облік дитини, яка перебуває в складних життєвих обставинах» від 08.04.2022 року № 53/31-24, [PERSON] , [INFO] , взято на облік як дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах (а.с. 19). Із заявою про повторне повернення із притулку в сім`ю на виховання дитини [PERSON] , [INFO] його мати [PERSON] звернулася лише 06.02.2023 року (а.с. 20), у зв`язку з чим останній видано відповідне направлення для повернення сина додому (а.с. 21). Як вбачається із подання КЗ ЗСО «Луцький ліцей № 2 Луцької міської ради» № 1-17/267 від 13.12.2024 року, [PERSON] , [INFO] навчається у 5-му класі даного навчального закладу. Усе необхідне канцелярське приладдя у нього відсутнє, зошити та інші засоби придбані за кошти батьківського фонду. Дитина постійно спізнюється на уроки та інколи їх пропускає, оскільки не орієнтується в часі. Одяг у [PERSON] підібраний не по сезону, не охайний, з неприємним запахом, гігієнічні навички відсутні. Дитина харчується в навчальному закладі за благодійні кошти, а також бере хліб додому. Мати [PERSON] - [PERSON] систематично змінює місця проживання, не має постійного місця роботи, не проявляє інтересу до навчання та виховання сина, за 4,5 роки навчання дитини не відвідувала батьківські збори. Інформація про батька [PERSON] відсутня. 12.12.2024 року педагогічним складом навчального закладу проведено обстеження умов проживання та виховання [PERSON] . За адресою проживання хлопчика ручка дверей відсутня і вони були не замкнені. Пройшовши коридор і кухню, в кімнаті на дивані, в темряві був помічений [PERSON] , біля якого лежав ще хтось вкритий кількома ковдрами та куртками, на яких сиділо декілька котів. Малолітній сказав, що це мама і вона спить. Під час розмови з хлопчиком жінка прокинулась, вона була в нетверезому стані та не могла відповісти на запитання, чому [PERSON] не ходить до школи та скільки часу це триває? На запитання чи десь працює, відповіла, що ходить на стажування. Під час відвідування з`ясувалось, що умови в будинку не придатні для проживання: відсутнє електропостачання, водопостачання та опалення (ні газове, ні пічне), сирість, цвіль та неприємний запах, на підлозі калюжі води (можливо протікає дах), розкидані речі та сміття, на кухні брудний посуд, в кімнаті стоїть відро з нечистотами, на табуретці біля дивана, де спали мама з сином брудний посуд із залишками їжі, у яких нишпорили коти (6-7 особин) . Провівши бесіду з відповідачкою про важливість відвідування навчального закладу, [PERSON] пообіцяла, що приведе дитину в школу, однак її син знову був відсутній на заняттях (а.с. 23). На підставі направлення служби у справах дітей Луцької міської ради від 16.12.2024 року (№ 31-69/949/2021 від 29.06.2021 року) [PERSON] втретє поміщено до притулку для дітей служби у справах дітей Волинської ОДА (а.с. 24). У своєму позові, Орган опіки та піклування Луцької міської ради зазначає, що [PERSON] взагалі не виконує батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та не приймає будь-якої участі в житті дитини, у зв`язку з чим наразі існують усі підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав. Згідно ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Встановлені в ході розгляду справи обставини беззаперечно дають підстави для висновку, що відповідач [PERSON] не забезпечує належної турботи по відношенню до свого малолітнього сина; не піклується про стан його здоров`я; не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом; не вживає заходів щодо підготовки дитини до самостійного життя; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, що негативно впливає на фізичний, духовний та моральний розвиток її сина [PERSON] , [INFO] та у зв`язку із аморальним способом життя фактично самоусунулася від його догляду та виховання. Суд також враховує, що після неодноразового вилучення [PERSON] до притулку для дітей, відповідачка впродовж тривалого проміжку часу не здійснювала жодних заходів для його повернення додому, для свого працевлаштування та приведення житла у відповідності санітарно-гігієнічним нормам. 15.01.2025 року Виконавчим комітетом Луцької міської ради було прийнято рішення № 47-1, яким затверджено висновок служби у справах дітей № 7 від 07.01.2025 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 4-6). Даний висновок органу опіки та піклування суд вважає належним чином мотивованим та обґрунтованим. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оцінюючи надані сторонами докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачка не піклувалася про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої дитини, її підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування сина, тобто в жодній мірі не виявляє інтереси до його догляду та виховання, а також не приймає участі в його утриманні. З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Луцької міської ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] і його подальшому життю. При цьому, дитина не може бути передана бабі через аморальний спосіб її життя; відомості про наявність у малолітньої батька, діда, повнолітніх брата чи сестри, або ж інших родичів, які здатні здійснювати її виховання та забезпечувати належний догляд, судом в ході розгляду справи не здобуто. У зв`язку з цим, малолітнього [PERSON] , [INFO] внаслідок позбавлення його матері щодо неї батьківських прав, необхідно передати органу опіки та піклування Луцької міської ради для його подальшого влаштування до сімейних форм виховання. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровою, працездатною, на обліку у лікарів з приводу неналежного стану здоров`я не перебуває, розмір її середньомісячного доходу не відомий, інших утриманців остання немає. Доказів іншого відповідачкою суду надано не було. Малолітній [PERSON] , [INFO] є здоровою, на обліку в лікарів не перебуває, самостійних доходів не має. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідачки та малолітньої дитини, реальну спроможність [PERSON] сплачувати аліменти на утримання доньки. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітків (доходу), але не менше 50 відсотків для дитини відповідного віку, щомісячно, на рахунок дитини в АТ «Ощадбанк». Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява Органу опіки та піклування Луцької міської ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Із наведеного слідує, що Орган опіки та піклування Луцької міської ради при зверненні до суду в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зі змісту позовної заяви слідує, що Органом опіки та піклування Луцької міської ради було заявлено три позовні вимоги, а саме: немайнового характеру (про позбавлення батьківських прав) та майнового характеру (про стягнення аліментів). Так, у відповідності до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір, який підлягав би сплаті за вищевказані позовні вимоги, виходячи зі змісту позовних вимог, становить загальну суму 6056 грн., з яких: 3028 грн. за вимогу про позбавлення батьківських прав та по 3028 грн. за вимогу про стягнення аліментів. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», тому, виходячи із положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки слід також стягнути на користь держави судовий збір в загальному розмірі 6056 грн. На підставі ст.ст. 164-167, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved