Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] ,\~ [INFO] \~на її\~користь аліменти\~на утримання\~дочки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~ частки\~від заробітку\~(доходу)\~щомісяця,\~починаючи з дня подання заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08.07.2017 між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований в органі РАЦС Маловисківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №43, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 08.07.2017. Від шлюбу сторони мають спільну дитину, доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.06.2020. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, а сімейні стосунки припинили з лютого 2023 року. Після припинення сімейних стосунків, відповідач перестав надавати матеріальну допомогу дитині, а добровільної угоди про сплату аліментів між позивачем та відповідачем не досягнуто. На даний час дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, а відповідач має постійне місце роботи та стабільну заробітну плату. Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач заперечує проти позову та погоджується на сплату аліментів в сумі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наведені в позовній заяві обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги не відповідають фактичним обставинам. Щодо абзацу 5 тексту позовної заяви «після припинення сімейних стосунків, відповідач перестав надавати матеріальну допомогу дитині». З лютого 2024 по серпень 2024 відповідач надіслав на рахунок позивача [PERSON] 67'800 грн. Це кошти на утримання і забезпечення потреб в харчуванні і придбанні необхідного для дитини. Відповідач перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] з 27.04.2022 по теперішній час і це може бути основною причиною «невдалого шлюбу» на думку позивача. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, представник відповідача залишився на позиціях свого відзиву. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.06.2020. Батьками дитини в ньому зазначені [PERSON] та [PERSON] . Сторони зареєстрували шлюб 08.07.2017 (актовий запис №43, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ), після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.\~180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2563 грн. Позивач у своєму відзиві пропонує сплачувати аліменти саме на мінімально можливому рівні, встановленому законодавцем. Водночас, він жодним чином не аргументує підстав застосування найнижчого аліментного зобов`язання. Доказів злиденного існування, наявності чисельних утриманців, непрацездатності чи інших обставин, які мають враховуватися судом, згідно ст. 182 СК України, позивачем не надано і навіть не заявлено. Окрім того, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є твердою сумою, а позивачка просить стягувати аліменти у частці від доходу батька дитини і право вибору способу стягнення належить їй, згідно ч. 3 ст. 181 СК України (оскільки [PERSON] , проживає із матір`ю (позивачем), що не заперечувалося відповідачем), а не відповідачу. Тому вимога відзиву про сплату аліментів в сумі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є необгрунтованою та безпідставною. З іншого боку, позивачка просить стягувати аліменти в розмірі частки від заробітку (доходу) батька щомісяця. Така вимога є поміркованою і навіть безспірною, згідно п.\~4 ч.\~1 ст.\~161 ЦПК України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому припинення фактичних шлюбних відносин між батьками та проживання окремо від дитини, - не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від виконання обов`язків щодо дитини до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, відповідач є молодою працездатною особою, отримує заробітну плату, про що свідчить довідка про проходження військової служби та інформація з відзиву відповідача. Як пояснив відповідач у судовому засіданні, він проходить службу в ЗСУ у званні старший солдат на посаді старшого хіміка - дегазатора у в/ч [NUMBER] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на\~утримання дочки\~в розмірі\~1/4\~частки від\~заробітку (доходу)\~щомісяця,\~починаючи з дня подання заяви до суду до досягнення нею повноліття, підставні, ґрунтуються на вимогах закону та є такими, що підлягають задоволенню. Оскільки вимоги підлягають задоволенню, а позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів), судовий збір слід стягнути з відповідача у користь держави (у відповідності до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України) в розмірі 1'211,20 грн.

Outcome: approved