Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Нафтогаз України», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» в якому, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог, просила скасувати борг за постачання природного газу, який нарахований ТОВ «ГК «Нафтогаз України» за період з 01.05.2022 року по 31.08.2024 рік у розмірі 40\~938,20 гривень, заборонити ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» вчиняти будь-які дії щодо припинення газопостачання будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , повернути сплачені кошти ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у подвійному розмірі у сумі 81\~876,40 гривень, а також стягнути з ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» моральну шкоду у розмірі 40\~938,20 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 27.10.2024 року нею було отримано повідомлення про припинення споживання природного газу від ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в якому був вказаний рахунок для сплати нібито простроченої заборгованості за спожиті послуги. Перевіривши вказаний рахунок нею було встановлено, що вказаний рахунок не відкривався у Державній казначейській службі України, а вказане товариство станом на 03.10.2024 року немає на балансі Казначейства бюджетних та не бюджетних рахунків. З відкритих джерел встановлено, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» є приватною компанією, а частка держави у ній дорівнює нулю. Зазначила, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» помилково вважає, що вона є споживачем послуг з газопостачання, які надаються цим товариством, оскільки жодних договорів з цим товариством нею не укладалося, і на таке постачання природного газу до її будинку цим товариством вона своєї зголи не надавала. До неї постійно телефонують невідомі особи, які представляються представниками ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та вимагають сплатити неіснуючий борг за постачання природного газу перед цим товариством. При цьому жодних платіжних документів, які б були оформлені належним чином, а саме з зазначенням інформації про суму платежу, порядок та строки оплати на її адресу не надходило, та вона такі документи не отримувала. Просила врахувати, що рішення, договір постачання, ліцензія на продаж українського газу, прийняті НКРЕКП щодо приватного товариства ТОВ «ГК «Нафтогаз України», є нікчемними, а затверджені НКРЕКП «Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам», «Правила постачання природного газу» до неї, як до громадянки України не мають ніякого значення. Типовий договір НКРЕКП має колізію і юридичну невизначеність, як і самі нормативно-правові акти, тому вона вважає Типовий договір НКРЕКП з незареєстрованими в Міністерстві юстиції України змінами до цієї постанови, таким, що не відповідає законодавству України та нормам міжнародного права. 27.09.2024, 08.10.2024, 09.10.2024 та 18.10.2024 року, вона отримувала погрози відключення газопостачання, а 22.10.2024 року за її місцем проживання по [ADDRESS] приїхали представники Хмельницької філії ТОВ «Газороподільні мережі України», які мали намір припинити газопостачання до її будинку. Такі дії є неправомірними, оскільки вказане товариство має ліцензію лише на здійснення розподілу газоподібного палива, а не на щодо постачання (припинення постачання) газу. До того ж, такі дії вчинялися в період опалювального сезону, що є прямо заборонено законом. За її викликом на місце прибули співробітники поліції та щодо дій працівників Хмельницької філії ТОВ «Газороподільні мережі України», був складений відповідний протокол. 24.10.2024 року за їх місцем проживання знову прибули працівники Хмельницької філії ТОВ «Газороподільні мережі України» та посилаючись на повідомлення про витік газу проводили відповідні вимірювання. На кожній ділянці де проводилося вимірювання показники приладів показували відсутність витоку газу. 25.10.2024 року до їх будинку знову прибули працівники Хмельницької філії ТОВ «Газороподільні мережі України», які за допомогою спеціальної техніки (трактора та екскаватора) припинити постачання газу до її будинку у зв`язку із чим, вона вимушена була викликати знову наряд поліції. Вона намагалася домовитися з працівниками ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про припинення дій з відключення її будинку від газопостачання на час розгляду даної справи, проте почула лише вимогу сплатити заборгованість. В цей же день, не витримавши психологічного тиску, її донька перерахувала на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз України» кошти у сумі 40 938,20 гривень. У поданому відзиві ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Хмельницької філії позов не визнало, просило відмовити у його задоволенні. Зазначено, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» є оператором газорозподільної системи України на території Хмельницької області та згідно виданої ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу на території Хмельницької області в тому числі Хмельницького району. [PERSON] є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] . Взаємовідносини між споживачами природного газу та оператором ГРМ регулюється Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015 року. Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст.ст.641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документальне підтверджене споживання природного газу. За адресою [ADDRESS] здійснюється фактичне споживання природного газу, що є підтвердженням факту приєднання позивача до умов договору розподілу природного газу. З заявами про припинення розподілу природного газу за вказаною адресою позивачка не зверталася, а фактично користувалася послугами із розподілу природного газу, що свідчить про наявність відповідних правовідносин, а відтак і взаємних прав і обов`язків. Щодо дій із припинення газопостачання за адресою: м. Хмельницький, вул. Радзієвського, 13 просило врахувати, що такі дії були проведені законно, у відповідності до положень Кодексу ГРМ. Так, 30.01.2024 року між Оператором ГРМ ТОВ «Газорозподільні мережі України» та постачальником природного газу ТОВ «ГК «Нафтогаз України» укладено договір №12584ХМЛФ-01-1-24/101/ПГ-5161-ПО на виконання робіт з припинення (обмеження) газопостачання. Листом №119/4.3.1-50474-2024 від 08.10.2024 року ТОВ «ГК «Нафтогаз України» повідомило Хмельницьку філію ТОВ «Газорозполілні мережі України» про необхідність припинення газопостачання 40 споживачам, в тому числі і споживачу [PERSON] . Позивачу [PERSON] були направлені повідомлення про припинення газопостачання за адресою: [ADDRESS] , яке мало відбутися 18.10.2024 року. У зв`язку із не допуском позивачем представників філії до об`єкту, газопостачання не було припинено, а у подальшому листом від 29.10.2024 року ТОВ «ГК «Нафтогаз України» просив залишити доручення про припинення газопостачання без виконання. Просило врахувати, що вимога позивача заборонити ТОВ «Газорозподільні мережі України» вчиняти дії щодо припинення газопостачання за адресою [ADDRESS] є неналежним способом захисту, оскільки є по суті вимогою вчиняти дії у майбутньому, та задоволенню не підлягає. У поданому відзиві ТОВ «ГК «Нафтогаз України» позов не визнало, просило відмовити у його задоволенні. Щодо підстав постачання природного газу ТОВ «ГК «Нафтогаз України» просило врахувати, що товариство здійснює ліцензовану діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб на підставі постанови НКРЕКП №880 від 04.07.2017 року. Пунктом 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496 передбачено, що постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу, та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015№2501, який є публічним, а його умови однаковим для всіх. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. Відповідно до пункту 1 наказу Міністерства енергетики України від 08.06.2022 року №198 «Про постачання природного газу» було наказано ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснювати постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору та базової річної пропозиції: з 01.05.2022 року побутовим споживачам, яких на день набрання чинності цим наказом внесено до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи; з дня початку постачання природного газу постачальником «останньої надії» - побутовим споживачам, яких після набрання чинності цим наказом буде внесено до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи. Так, з травня 2022 року [PERSON] за ЕІС-кодом 56ХМ36А813134А, о/р № [NUMBER] знаходиться в реєстрі постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України». За період постачання ТОВ «ГК «Нафтогаз України» природного газу, згідно даних про фактичний місячний відбір/споживання природного газу, що надається Оператором ГРМ з травня 2022 року по жовтень 2024 рік включно споживачем за особовим рахунком № [NUMBER] було спожито 6003,00 куб.м природного газу на загальну суму 47\~765,23 грн., з яких несплаченими залишились 6\~819,05 гривень. Вказаний обсяг спожитого газу розрахований у відповідності до вимог чинного законодавства та доказів на його спростування позивачем не надано. [PERSON] зверталася до товариства щодо підстав постачання природного газу та виникнення відповідної заборгованості, та на вказане звернення 21.10.2024 року їй була надана відповідь №119/2.1.5-53100-2024. В судовому засіданні позивач позов, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог, підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Надала пояснення, аналогічні викладеним у мотивувальній частині позову. Представник Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Надала пояснення, аналогічні викладеним у поданому відзиві на позов. Представник ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] є споживачем послуг з постачання природного газу в точці обліку газифікованого об`єкту за адресою: [ADDRESS] (ЕІС-код 56ХМ36А81853134А, о/р [NUMBER] ). ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснює ліцензовану діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 4липня 2017 року №880. Відповідно до\~наказу Міністерства\~енергетики України\~від 8\~червня 2022\~року №198 з 1 травня 2022 року ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснювало постачання природного газу споживачам на підставі Типового договору. [PERSON] отримувала такі послуги з 1 травня 2022 року (особовий рахунок № [NUMBER] ). За період з травня 2022 року по жовтень 2024 року (згідно показників газового лічильника, наданих оператором ГРМ) [PERSON] фактично спожила 6003,00 куб.м природного газу вартістю 47\~765,23 гривень, оплачено за послуги з газопостачання 40\~946,16 гривень (оплата була проведена 25.10.2024 року (платіжна інструкція а.с. 52)). 30.01.2024 року між ТОВ «Газорозподільні мережі України» (Оператором ГРМ) та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» був укладений договір № 1258ХМЛФ-01-1-24/101/РГ-5161-ПО предметом якого є здійснення виконавцем робіт (ТОВ «Газорозподільні мережі України») з припинення газопостачання за письмовим дорученням Замовника (ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України») у випадках, передбачених чинним законодавством. 08.10.2024 року за № 119/3.1-50340-2024/3600490000 від ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на адресу Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» надійшло письмове повідомлення (доручення) на припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної запірної арматури споживачу [PERSON] (ЕІС-код 56ХМ36А81853134А) за адресою: [ADDRESS] у термін до 7.00 години 29.10.2024 року у зв`язку із нездійсненням оплати за спожитий природний газ та наявною заборгованістю. 09.10.2024 року Хмельницькою філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про припинення газопостачання (розподілу ) природного газу за адресою: [ADDRESS] з 18.10.2024 року. 28.10.2024 року ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на адресу Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» був надісланий лист-відзив про залишення доручення про припинення газопостачання № 119/3.1-50340-2024/3600490000 від 08.10.2024 року без виконання. Мотиви з яких виходить суд. Згідно з частиною 1\~статті 4 ЦПК України, частиною 1\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому\~ЦПК України. Положеннями частини 1 ст.\~4, ст.\~12,\~13 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1, 2\~ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 208 ЦК України\~у письмовій формі належить вчиняти: правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою\~статті 206 цього Кодексу. Згідно з\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1\~ст. 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1\~ст. 530 ЦК України). Частиною 1\~статті 714 ЦК України\~передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1\~ст. 901 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі\~статтею 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) здійснюється крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. Пунктом 5 ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні-послуги щомісяця , якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення договору. Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту споживачів та безпеки постачання природного газу, визначені\~Законом №329-VIII. Згідно зі\~статтею 12 Закону №329-VIII\~постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і\~Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу. Споживач, серед іншого, зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору (частина друга\~статті 13 Закону №329-VIII). Згідно з пунктом 1 глави 5 розділу ІУ Кодексу газотранспортної системи, затвердженого\~постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496, та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника «останньої надії», не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. Пунктом 2 глави 5 розділу ІУ Кодексу ГТС передбачено, що з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником «останньої надії» та випадків, передбачених цією главою) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація постачальником, крім постачальника «останньої надії», побутового споживача здійснюється на безстроковий період. Положеннями пункту 1 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених\~постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, визначено підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального EIC-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді. За приписами пункту 15 розділу ІІІ Правил 15 вказаних Правил постачання природного газу постачальником починається з дня реєстрації споживача в Реєстрі споживачів постачальника. Відповідно до висновку Верховного Суду викладеного, у постанові від 14.02.2018 у справі № 462/6393/15-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16. Зазначена правова позиція підтверджена також і постановою Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, де Велика Палата Верховного Суду зазначила, що погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги. Приписами статті 319 ЦК України\~визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Відповідно до положень\~глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням\~Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 № 285, а також нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, у таких випадках: несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором газорозподільних систем (далі - ГРМ) договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання. Відповідно до\~пункту 27 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496\~(далі - Правила), якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ\~протягом десяти днів\~після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника постачальника за пред`явленням службового посвідчення на об`єкт для пломбування запірних пристроїв, що має здійснюватися з дотриманням техніки безпеки. Зібрані у справі докази вказують на те, що [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . З травня 2022 року газифікований об`єкт споживача [PERSON] з ЕС-кодом ЕІС-код 56ХМ36А81853134А, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Радзієвського, 13, включений до реєстру постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на інформаційній платформі ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», а споживачем відповідно розпочато споживання природного газу, постачання якого за вказаною адресою здійснюється позивачем. За період з травня 2022 року [PERSON] не оплачувала вартість спожитого природного газу, який постачався ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у зв`язку із чим, за період з травня 2022 року по жовтень 2024 рік вказаним товариством була нарахована заборгованість за спожитий газ в обсязі фактичного споживання 6003,00 куб.м природного газу загальною вартістю 47\~765,23 гривень. 25.10.2024 року була проведена часткова оплата вартості фактично спожитого газу у розмірі 40\~946,16 гривень та заборгованість станом на жовтень 2024 рік становила 6 819,05 гривень. Вказаний розрахунок обсягів спожитого газу та його вартості відповідає встановленому порядку визначення обсягу фактично спожитого газу, докази на його спростування матеріали справи не містять, і такі докази позивачем суду не надані. Щодо посилань позивача на неправомірність дій відповідачів щодо припинення газопостачання до належного їй будинку, суд зазначає, що такі дії проводилися у відповідності до вимог діючого законодавства на підставі наданого постачальною організацією відповідного доручення у зв`язку із наявним у позивача боргу за спожитий газ, який виник за період з травня 2022 по жовтень 2024 рік (два з половиною роки). Таке право (припинення постачання у зв`язку із несвоєчасною та/або неповною оплатою послуг із газопостачання) прямо передбачено положеннями Кодексу ГРМ, Правилами постачання природного газу. При цьому, суд звертає свою увагу на те, що фактичного припинення газопостачання не відбулося у зв`язку із частковим погашенням споживачем наявного боргу. Позивачем не доведено протиправності дій відповідачів щодо нарахування боргу за постачання природного газу, безпідставності проведеної оплати на користь відповідача ТОВ «Газорозподільні мережі України» вартості спожитого газу за спірний період, щодо вчинення дій з припинення газопостачання за об`єктом споживання природного газу позивача. З таких обставин вимоги позивача щодо скасування боргу за постачання природного газу, заборони ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» вчиняти будь-які дії щодо припинення газопостачання будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , повернення сплачених коштів ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у подвійному розмірі у сумі 81\~876,40 гривень, та стягнення з ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» моральної шкоди є безпідставними та задоволенню не підлягають. При цьому суд зазначає, що вимога позивача про заборону ТОВ «Газорозподільні мережі України» вчиняти дії щодо припинення газопостачання будинку за адресою: [ADDRESS] не може бути задоволена, оскільки така вимога фактично стосується заборони вчиняти дії у майбутньому. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed