Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 31 січня 2025 року [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), де третя особа на стороні позивача Бережанська міська рада в особі Органу опіки та піклування, з вимогою про позбавлення батьківських прав. 2. Позов обґрунтовано тим, що позивачка народилась [INFO] у м. Бережани тернопільської області і її батьком є [PERSON] . Через кілька місяців після її народження батько покинув сім`ю і переїхав проживати до своїх батьків в с. Великі Дедеркали Кременецького району Тернопільської області. Офіційно шлюб між батьками позивачки було розірвано у Шумському відділі РАЦС 19 червня 2008 року. Як зазначає позивачка, з моменту її народження батько не займався її вихованням, ніколи не спілкувався з нею, не цікавився її здоров`ям та навчанням, тобто самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно неї. Позивачка навіть не знає як виглядає її батько, бо ніколи його не бачила. 25 листопада 2024 року [PERSON] звернулась в орган опіки та піклування Бережанської міської ради із заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] . Працівниками служби у справах дітей проводилась детальна перевірка її заяви і було встановлено, що для її розвитку та проживання створено належні умови, позивачка забезпечена всім необхідним. 10 січня 2025 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Бережанської міської ради було прийнято рішення про те, щоб вважати за доцільне позбавлення батьківських прав відносно позивачки, як такого що ухиляється від виконання батьківських обов`язків. На підставі викладеного, просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неї. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого розгляду на 25 лютого 2025 року, яке було відкладено на 18 березня 2025 року. 4. Ухвалою суду від 18 березня 2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 08 квітня 2025 року. 5. 08 квітня 2025 року від представника позивачки [PERSON] - адвоката Прийдуна В.М. на електронну адресу суду надійшло клопотання про проведення судового засідання у справі без його участі та участі позивачки [PERSON] . Просив позовні вимоги задовольнити. 6. Від третьої особи Бережанської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, позов підтримали. 7. Відповідач [PERSON] в судове засідання жодного разу не з`явився, хоча судом вживались заходи щодо належного його повідомлення про місце, дату та час розгляду справи, зокрема шляхом надсилання на зареєстровану адресу проживання ухвали суду, позовної заяви з додатками та судової повістки про виклик до суду, однак на адресу суду повернулось три поштові конверти із вкладенням та відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, Крім того на офіційному веб-порталі Судової влади України було розміщено оголошення про виклик відповідача до суду. Про причини неявки [PERSON] суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності на адресу суду не скеровував, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. 8. Відповідно до вимог ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 9. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 10. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом РАЦС Бережанського РУЮ Тернопільської області підтверджується, що [PERSON] народилась [INFO] в м. Бережани Бережанського району Тернопільської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . 11. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом РАЦС Шумського РУЮ Тернопільської області слідує, що 19 червня 2008 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 12. Згідно із психолого-педагогічною характеристикою на здобувача освіти Бережанського ЗДО «Ромашка» [PERSON] , наданою Закладом дошкільної освіти ясла-садок «Ромашка» відділу освіти, молоді і спорту Бережанської міської ради №06 від 17.01.2025 вбачається, що за час перебування в закладі дошкільної освіти дитину приводила мама, дитина завжди була доглянута, мама брала активну участь у заходах, які проводились в групі. За час відвідування дитини закладу дошкільної освіти батько жодного разу не приймав участі у вихованні дитини. 13. Із характеристики учениці Бережанського ліцею №1 [PERSON], яка надана Бережанським ліцеєм №1 Бережанської міської ради Тернопільської області за №12 від 17.01.2025 слідує, що [PERSON] навчалась у Бережанському ліцеї №1 з 01 вересня 2013 року по 31 травня 2022 року. Мати приділяла належну увагу вихованню дочки, регулярно відвідувала батьківські збори, цікавилась життям дитини, організовувала правильне проведення вільного часу, постійно контактувала з класним керівником. Батько жодного разу не відвідував заклад освіти, не цікавився навчанням та вихованням доньки, не з`являвся на батьківські збори. 14. Рішенням виконавчого комітету Бережанської міської ради №1521 від 16 січня 2025 року «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав», зокрема затверджено Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення гр. [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON] , [INFO] , як такого, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дитини. Відповідно до Висновку слідує, що комісією було прийнято рішення: вважати за доцільне позбавити гр. [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON] , [INFO] , як такого, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дочки. ІV. Оцінка Суду. 15. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 16. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 17. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 18. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 19. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. 20. Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 21. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 22. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 23. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено коло осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. Так, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про позбавлення її батька [PERSON] батьківських прав відносно неї, посилаючись на ст. 165 Сімейного кодексу України як дитина, якій на момент звернення із позовом до суду виповнилось 17 років. 24. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. 25. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 26. За змістом частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 27. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. 28. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). 29. Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. 30. Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 31. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. 32. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. 33. Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. 34. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). 35. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що протягом тривалого часу, починаючи з 2007 року, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не турбується про неї, не виявляє ніякого інтересу до фізичного і духовного розвитку дочки, її навчання, підготовки до самостійного життя, що є умисним ухиленням від виконання ним батьківських обов`язків. 36. Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити, зважаючи на те, що відповідач не приділяє жодної уваги вихованню доньки, не забезпечує належних умов проживання, не цікавиться її життям. Він не надав суду доказів наявності перешкод у здійсненні батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по вихованню дитини, тому наявні виключні обставини для застосування крайнього заходу впливу на особу, яка не виконує батьківські обов`язки - позбавлення батьківських прав. 37. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Як слідує з матеріалів справи, до суду із вищевказаним позовом про позбавлення батьківських прав звернулась сама дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , якій на момент звернення до суду виповнилось 17 років, а на момент винесення рішення позивачка має повних 18 років. 38. Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Із матеріалів справи вбачається, що батьки позивачки у справі припинили сімейні стосунки у 2008 році шляхом розірвання шлюбу, однак фактично проживати окремо колишнє подружжя стало ще до прийняття судом рішення про розірвання шлюбу. Спільна дитина колишнього подружжя - позивачка [PERSON] проживає з матір`ю з віку немовляти, яка опікується нею, виховує. [PERSON] впродовж життя не піклувався про свою дитину - позивачку [PERSON] , не відвідував її, не приймав участі у її вихованні; не забезпечує належний фізичний, духовний розвиток, порушує права дитини на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків; позивачка його жодного разу не бачила та не зустрічалась з ним; така його поведінка є тривалою та стійкою. Байдуже ставлення відповідача до дитини, відсутність зі сторони батька будь-яких дій, які б вказували на його інтерес до доньки, його бажання буди присутнім в житті дитини шляхом її матеріального забезпечення, турботи про її здоров`я і розвиток також підтверджується висновком органу опіки та піклування. У зв`язку із вищевикладеним, суд дійшов висновку, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно доньки - позивачки [PERSON] , безпричинно та свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться її фізичним, духовним, моральним розвитком. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , [INFO] . Водночас, суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові № 459/3411/18 від 29 вересня 2021 року зазначив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 39. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. 40. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 41. Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Відповідно до ч. 2 цієї статті, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Згідно із Відомостями з Державного реєстру ФОП про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 24.01.2025 слідує, що позивачка за період з І кварталу 2024 року по 3 квартал 2024 року (з січня по червень 2024 року) отримувала стипендію у розмірі 890 грн на місяць, відтак розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», то враховуючи норми закону, з відповідача підлягає стягненню в користь держави судовий збір за вимоги про позбавлення батьківських прав у розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved