Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу (порядку) спілкування з нею. Так, позивач просить суд: 1) зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та спілкуванні із сином [PERSON] , [INFO] ; 2) встановити наступний порядок спілкування [PERSON] із сином [PERSON] , [INFO] : - кожну другу та четверту неділю місяця: з 11 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, за місцем реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] , у присутності [PERSON] ; - наступний день після дня народження [PERSON] : з 10 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, за місцем реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] , у присутності [PERSON] ; - у день народження [PERSON] : з 13 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, за місцем реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] , у присутності [PERSON] ; - щорічно кожного другого січня: з 11 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, за місцем реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] , у присутності [PERSON] ; - в літній період дозволити [PERSON] вивозити дитину на оздоровлення до моря та/чи до культурно розважальних місць на території України, впродовж двох тижнів, з поверненням дитини матері [PERSON] та її попередженням не пізніше як за десять днів до поїздки. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народився син [PERSON] . Через непорозуміння у сімейному житті з травня 2021 року позивач перестав проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем, а його син [PERSON] став проживати із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Після припинення особистих стосунків із [PERSON] , остання систематично чинить [PERSON] перешкоди у спілкуванні із сином. Вона особисто повідомляла, що позивач вже не є батьком, а дитину вона не має наміру давати. Іноді відповідач погоджувалась та дозволяла батьку зустрічатись із сином, але на обмежений термін і в її присутності, без права забирати сина за місцем проживання позивача та без права спілкуватись з ним наодинці. Так, згідно відповіді та наданих матеріалів перевірки, встановлено, що 15.11.2024 року близько 16 год. 30 хв., [PERSON] , [INFO] , забрав із ЗДО "Світанок" с. Чутове свого сина [PERSON] , [INFO] . Заявниця [PERSON] , [INFO] , яка не проживає разом із [PERSON] близько року та виховує сина сама - проти спілкування сина із батьком, а тому викликала поліцію. Щодо дитини [PERSON] жодних протиправних дій вчинено не було. Зі [PERSON] та [PERSON] проведено профілактичну бесіду, роз`яснено право батьків на виховання та спілкування з дитиною. Факт викрадення дитини не знайшов свого підтвердження. Таким чином, [PERSON] , [INFO] , який є батьком дитини, забрав сина [PERSON] з дитячого садочку, при цьому вихователька не чинила жодних перешкод, оскільки особисто знає, що останній є батьком дитини. Після чого позивач одразу зателефонував [PERSON] та повідомив, що забрав сина із дитячого садочку для того, щоб поспілкуватись з ним на протязі години, але відповідач, яка має неприязне відношення до позивача, звернулась до поліції із завідомо неправдивим повідомленням про викрадення дитини, яке не знайшло свого підтвердження. Позивач, як батько, має бажання приймати активну участь у вихованні дитини, піклуватись про нього та допомагати матеріально, що не буде перешкоджати нормальному вихованню дитини. Проте відповідач не дозволяє побачення з дитиною, а тому позивач просив суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у його спілкуванні з дитиною, визначивши місце та час його, як батька, спілкування з сином за адресою проживання позивача без присутності відповідача, а також стягнути судові витрати у справі. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 04.02.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 04.03.2025 року, від третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області надійшов Висновок про вирішення спору з виховання дитини [PERSON] , [INFO] , між батьками [PERSON] та [PERSON] в якому служба у справах дітей виконавчого комітету Чутівської селищної ради вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини [PERSON] визначити способи участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] шляхом: систематичних побачень двічі на місяць у вихідні дні за місцем проживання батька [PERSON] ; систематичного вільного спілкування батька [PERSON] у телефонному режимі з сином [PERSON] ; спільного проведення сімейних свят: Днів народження дитини та батька, Нового року; спільного проведення літнього відпочинку впродовж двох тижнів. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 18.03.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача, адвокат Белей В.М. надав заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник, [PERSON] в судове засідання не з`явились, представник відповідача надав заяву про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника, в задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, Штепка Т.І. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності. При прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з матір`ю. Згідно судового наказу виданого Чутівським районним судом Полтавської області 03.06.2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 16.12.2024 року, проведеного старшим державним виконавцем Валківського ДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУ МЮ Омельченко В.В. заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з січня 2021 року по грудень 2024 року, станом на 16.12.2024 року відсутня (а.с.12). Згідно довідки про результати розгляду звернення, зареєстрованого до ІТС ІПНП (ЄО) за №12080 від 15.11.2024 року, [PERSON] 15.11.2024 року звернулася до чергової частини ВП №3Полтавського РУП про те, що 15.11.2024 року близько 16 год. 30 хв. колишній чоловік [PERSON] , із дитячого садочка «Світанок» викрав дитину [PERSON] , 2020 року народження. В подальшому малолітнього [PERSON] було повернуто його матері, а з батьками було проведено профілактичну бесіду та роз`яснено права батьків на виховання та спілкування з дитиною. Також їм було роз`яснено, що всі спірні питання вони повинні вирішувати мирним шляхом або в судовому порядку. Факт безвісти зникнення малолітнього [PERSON] не знайшов свого підтвердження (а.с.15). Рішенням виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавської області від 27.02.2025 за №13, затверджено висновок органу опіки та піклування щодо вирішення спору з виховання дитини [PERSON] , [INFO] , між батьками [PERSON] та [PERSON] , яким позивачу визначено наступний графік побачень з сином: систематичних побачень двічі на місяць у вихідні дні за місцем проживання батька [PERSON] ; систематичного вільного спілкування батька [PERSON] у телефонному режимі з сином [PERSON] ; спільного проведення сімейних свят: Днів народження дитини та батька, Нового року; спільного проведення літнього відпочинку впродовж двох тижнів. Місцем передачі сина [PERSON] від матері до батька та від батька до матері визначити фактичне місце проживання (перебування) матері [PERSON] . Серед іншого, у висновку встановлено, що дитина має психічні захворювання(гіперкінетичний розлад з дефіцитом уваги, затримка мовного розвитку, міокардія)(а.с.50-57). Згідно характеристики виданої 18.02.2025 року старостою Різуненківського старостинського округу [PERSON] , [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони. У спілкуванні з односельцями тактовний, ввічливий, чемний, підтримує доброзичливі відносини. Проявляє громадську активність в житті села. Компрометуючими матеріалами відносно [PERSON] старостинський округ не володіє (а.с.70). Відповідно до листа Чутівського закладу дошкільної освіти «Світанок» відділу освіти виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області від 18.11.2024 року №205, [PERSON] відвідує Чутівський заклад дошкільної освіти «Світанок» з 03.11.2021 року по теперішній час. На даний час вихованням [PERSON] опікується мама [PERSON] , яка завжди вчасно приводить дитину до дитячого закладу. За рекомендацією фахівців Чутівського інклюзивно-ресурсного центру мама регулярно відводить дитину на додаткові психолого-педагогічні та корекційно-розвиткові заняття, що позитивно впливає на психічний та емоційний стан дитини. Тато [PERSON] більше півроку до дитячого садка не з`являвся. [PERSON] дитина з особливими освітніми потребами, тому він потребує особливої уваги та догляду. Мовлення хлопчика не відповідає віковій нормі. Соціально-побутові навички та навики самообслуговування сформовані на достатньому рівні. Фізично дитина розвинута добре (а.с.93). Згідно наказу №204 від 18.11.2024 року «Про організацію інклюзивного навчання для виховання групи «Калина» [PERSON] виданого Чутівським закладом дошкільної освіти «Світанок» відділу освіти виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, організовано інклюзивне навчання для вихованця молодшої групи «Калина» [PERSON] , дитини з особливими освітніми потребами, з 12.03.2024 року (а.с.94). Судом встановлено, що після виникнення неприязних відносин та припинення стосунків між позивачем та відповідачем, в результаті чого виник спір щодо порядку спілкування позивача з сином та прийняття участі у вихованні останнього. Проте, у підтвердження того, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди у праві позивача [PERSON] на спілкування з сином та його виховання, позивачем не надано до суду переконливих доказів. Бажання батька спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні, знаходить відображення лише у твердженнях, що зазначені у позовній заяві. В ч. 3 ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України та у ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеній Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно з принципом ст. 6 зазначеної Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Статтею 153 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. На підставі ч.1,2 ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування. Відповідно до ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Визначаючи час для спілкування позивача з малолітнім сином, суд враховує вік дитини та стан здоров`я, її прихильність до кожного з батьків, необхідність їх духовного та фізичного розвитку. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78). З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування з дитиною, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини та виходячи з інтересів дитини і вимог статей 157, 158 Сімейного кодексу України , суд, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини на час вирішення цього питання, стан здоров`я (дитина має психічні захворювання - гіперкінетичний розлад з дефіцитом уваги, затримка мовного розвитку, міокардія, має особливі освітні потреби, навчається на інклюзивній формі навчання), режим її розпорядку дня, дійшов висновку про часткове задоволення позову та визначення судом способу спілкування батька з сином, дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Так суд зауважує, що під час розгляду справи, відповідачем не спростовано наявність у позивача права на особисте спілкування з дитиною, передбачене положеннями ч.2 ст. 157 Сімейного кодексу України, не доведено неспроможність батька спілкуватися та доглядати за сином самостійно, що могло б перешкоджати нормальному його розвитку. Суд, на підставі даних про особу батька [PERSON] , стосовно якого відсутні негативні характеристики, вважає, що побачення з сином [PERSON] мають носити систематичний характер. Однак, оскільки дитина проживає з матір`ю, природно, що мати більше часу знаходиться з сином. Зважаючи на зазначене, виходячи із сукупності всіх обставин по справі, суд вважає за можливе встановити позивачу [PERSON] такий порядок спілкування з сином [PERSON] : кожну другу та четверту неділю місяця: з 11 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, за місцем реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] , у присутності [PERSON] ; наступний день після дня народження [PERSON] : з 10 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, за місцем реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] , у присутності [PERSON] ; у день народження [PERSON] : з 13 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, за місцем реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] , у присутності [PERSON] ; щорічно кожного другого січня: з 11 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, за місцем реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] , у присутності [PERSON] ; в літній період дозволити [PERSON] вивозити дитину на оздоровлення до моря та/чи до культурно розважальних місць на території України, впродовж двох тижнів, з поверненням дитини матері [PERSON] та її попередженням не пізніше як за десять днів до поїздки. Визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування відповідає інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування з сином, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини. Спілкування з дитиною у присутності матері [PERSON] встановлюється судом з врахуванням віку дитини та її стану здоров`я(дитина має психічні захворювання: гіперкінетичний розлад з дефіцитом уваги, затримка мовного розвитку, міокардія). Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, стану здоров`я, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. Суд також звертає увагу, що рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивача з дитиною. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статей 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, вважаю, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 605,60 грн в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Outcome: partial