Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , треті особи - Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком та просить суд визначити місце проживання сина - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 27 липня 2017 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано 31.07.2024р. за рішенням суду. Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Дитина зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинені з 20.06.2020 року, у зв?язку з чим [PERSON] разом з сином [PERSON] почали проживати окремо за адресою місця реєстрації, а саме [ADDRESS] . У догляді за дитиною [PERSON] допомагає його мати - [PERSON] .. Мати дитини [PERSON] проживала та на теперішній час проживає за адресою своєї реєстрації - [ADDRESS] . За вказаною адресою також проживає донька [PERSON] від іншого шлюбу - [PERSON] (2013 р.н.) та бабуся [PERSON] (1938 р.н.). [PERSON] проживає із іншим чоловіком і вони не спілкуються. Таким чином, зважаючи на те, що дитина фактично проживає з батьком [PERSON] , існує необхідність у визначенні місця проживання дитини саме з батьком [PERSON] .. Отже, догляд за дитиною здійснює виключно позивач [PERSON] , який забезпечує їй повний гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку, а тому існує необхідність у визначенні місця проживання дитини з батьком. Також зазначив, що працює та має постійний дохід, щоб задовольнити матеріальні потреби сина. Відповідні обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає та просить суд визначити місце проживання дитини разом з батьком. Представник Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явилася, однак раніше до суду було надано висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком - [PERSON] . Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради у судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином про слухання справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача та визнання позовних вимог відповідачем, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). В постанові Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі №204/6905/17 зазначено, що тлумачення статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. При вирішенні даного спору щодо визначення місця проживання дітей суд бере до уваги вік дітей, потреби дітей. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2017 року, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31.07.2024 р., яке набрало законної сили, у цивільній справі № 521/6775/24 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено, шлюб, зареєстрований 27 липня 2017 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1695 між [PERSON] ( [INFO] , ІПН: [NUMBER] ) та [PERSON] ( [INFO] , ІПН: [NUMBER] ) - розірвано. (а.с. 25-26) Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серія серії [NUMBER] від 10 січня 2019 р., актовий запис № 113, видане 10 січня 2019 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. (а.с. 23) Дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 24) Як вбачається з паспорта громадянина України, позивач [PERSON] також зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 15-18) Вищевказана квартира належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (померлий), [PERSON] (позивач), [PERSON] в рівних частках, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 16.04.2002 р., виданого згідно з розпорядженням органу приватизації від 16.04.2002 р. № 164705, зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 3-18144. Право власності на вказану квартиру зареєстровано в ОМБТІ та РОН за № 126-стор.98-кн.445 пр.. (а.с.27,28-29) У вказаній квартирі разом з дитиною проживає та зареєстрований його батько позивач [PERSON] та бабуся [PERSON] , що підтверджується Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № П5-47041-ф/о від 06.03.2024 р. (а.с. 33) Відповідно до технічного паспорту, вищезазначена квартира складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 50,4 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м. (а.с. 30-32) При цьому, згідно Акту про фактичне проживання від 27.08.2024 р., складеному [PERSON] , за підписами сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які посвідчені начальником дільниці № 2 ТОВ «Керуюча компанія «Сервіс Плюс» Ткач С.М., у зазначеній квартирі проживають лише [PERSON] , [PERSON] та дитина [PERSON] . Отже [PERSON] , яка є матір?ю [PERSON] , та яка вказана у зазначеній довідці, за вказаною адресою не проживає. (а.с.34) [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 103) [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , військове звання матрос, що підтверджується довідкою командира в/ч [NUMBER] [PERSON] № 1941 від 15.08.2024 р.. (а.с. 35) Згідно службової характеристики від 29.08.2024 р. [PERSON] , навідника 1 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти [NUMBER] батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] , за підписом командира [PERSON] , ТВО командира [PERSON] , затвердженої ТВО командира [PERSON] , зазначено, що за час проходження служби на займаній посаді зарекомендував себе з позитивної сторони. Свої службові обов?язки виконує охоче. Проявляє інтерес до фахової підготовки, що призводить до правильної організації своєї службової діяльності. В колективі користується авторитетом та повагою. За характером спокійний. Професійна підготовка на високому рівні. Добре запам?ятовує інформацію. У спілкуванні з іншими військовослужбовцями та старшими командирами поводиться адекватно. В роботі досить самостійний, добре орієнтується та діє при змінах в обстановці. Вимоги керівних документів і військових статутів Збройних Сил України знає на середньому рівні. До службових обов?язків та наказів командирів і начальників завжди ставиться досить сумлінно. На зауваження реагує адекватно, самокритично, що створює передумови до створення правильних висновків. В стройовому відношенні підтягнутий. Фізично розвинутий задовільно. Труднощі військової служби переносить на належному рівні. (а.с. 36-37) Згідно довідки про доходи [PERSON] , який займає посаду навідника, наданої в/ч [NUMBER] , загальна сума доходу за період з 28.10.2022 р. по 30.06.2024 р. становить 1645895 грн. 74 коп. Таким чином за вказаний період часу (20 місяців) середньомісячний дохід [PERSON] становив 82294 грн. 79 коп.. (а.с. 38) Отже, [PERSON] має бажання та фінансові можливості, щоб син [PERSON] проживав з батьком, де йому створені всі необхідні умови для нормального та гармонійного розвитку, що відповідатиме найкращим інтересам дитини. Відповідно до листа КНП «Дитяча міська поліклініка № 5» OMP від 21.08.2024 № 433/вих, дитина [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] знаходиться на обліку та спостерігається КНП «Дитяча міська поліклініка № 5» OMP з народження. Згідно рапорту лікаря - педіатра, за період спостереження дитини в КНП «Дитяча міська поліклініка № 5» ОМР, мати [PERSON] не брала участь у питанні звернення її дитини за медичною, консультативно - діагностичною та профілактичною допомогою, а також у проведенні щеплень. (а.с. 41) Згідно з актом обстеження умов проживання [PERSON] від 06.12.2024р., за адресою: [ADDRESS] складеного територіальним відділом Служби у справах дітей Одеської міської ради у Хаджибейському районі, встановлено, що житло складається з трьох кімнат, кухні, коридору, сумісного санвузлу, балкону. Умови проживання задовільні. Відповідно до листа Центру соціальних служб Одеської міської ради від 06.12.2024р. №04/01-4076 фахівцем відділу 26.11.2024р. здійснений вихід за місцем проживання батька, а саме за адресою: [ADDRESS] , та складений акт оцінки потреб сім?ї/особи № 570/СЖ0/453. Під час виходу встановлено, що дитина відвідує Дитячий центр «[INFO]», любить та поважає батька, матір. Квартира в задовільному стані. Ознаки СЖО відсутні. На адвокатський запит адвоката Блохіна М.Ю. щодо результатів виходу за вказаною адресою Центром соціальних служб Одеської міської ради у відповіді від 12.09.2024 р. № 04/01-3154 надано завірену копію акту оцінки потреб сім?ї № 400/СЖ0/304 та висновок оцінки потреб сім?ї. Відповідно до Акту у квартирі за адресою - [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 68-80) У відповідь на адвокатський запит адвоката Блохіна М.Ю. від 22.08.2024 р. до Малиновського районного суду м. Одеси стосовно притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності надано копії судових рішень у справах № 521/19848/19, 521/154/23, 521/27720/23, 521/3449/24, 521/1989/24, 521/14292/22. З аналізу зазначених рішень можливо зробити висновок, що майже всі адміністративні правопорушення вчинені [PERSON] у стані алкогольного сп?яніння: № 521/19848/19 - постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2020 р. [PERSON] визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено штраф у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Згідно постанови 17.11.2019 р. [PERSON] керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння, вину визнала; № 521/3449/24 - постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.03.2024 р. [PERSON] визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу 170,00 грн. Згідно постанови 03.03.2024 р. [PERSON] , знаходячись у стані алкогольного сп?яніння, висловлювалась нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою в сторону своєї бабусі [PERSON] , чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру; № 521/27720/23 - за об?єднаним провадженням постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.02.2024 р. [PERSON] визнано винною в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 грн. Згідно постанови 30.11.2023 р. [PERSON] вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї бабусі [PERSON] , а також висловлювалась нецензурною лайкою на адресу працівників поліції у громадському місці, чим порушила громадський порядок і спокій громадян; № 521/154/23 - постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2024 р. провадження у справі відносно [PERSON] за ст. 173 КУпАП закрито у зв?язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. При цьому, у постанові зазначено, що 23.11.2022 р. [PERSON] прийшла до колишнього чоловіка для з?ясування питань, пов?язаних з виплатою аліментів на спільну дитину. [PERSON] , знаходячись в стані алкогольного сп?яніння, вибивала двері, вела себе неадекватно. Конфлікт між [PERSON] та [PERSON] , які є колишніми чоловіком та дружиною виник на ґрунті особистих неприязних стосунків та дії [PERSON] не були направленні на порушення громадського порядку та спокою; № 521/1989/24 - постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2024 р. встановлена наявність у діях [PERSON] ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУПАП, однак провадження у справі відносно [PERSON] закрито у зв?язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення. При цьому, згідно постанови 19.01.2024 р. [PERSON] вчинила психологічне насильство, а саме кричала, погрожувала, нецензурно висловлювалась до своєї бабусі [PERSON] ; № 521/14292/22 - вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21.11.2022 р., у якому [PERSON] хоча і визнана потерпілою, однак судом встановлені обставини вживання алкоголю [PERSON] , що потягло за собою наслідки вчинення кримінального правопорушення. Так судом встановлено, що 04.09.2022 р. обвинувачені [PERSON] та [PERSON] випадково зустріли біля магазину «Обжора» по вул. Інглезі потерпілу [PERSON] , якій запропонували спільно вжити алкогольні напої. [PERSON] був разом із співмешканкою [PERSON] . Вони відійшли від магазину і на вулиці на лавочці випивали коньяк, який [PERSON] придбав перед цим у магазині. Під час вживання алкогольних напоїв [PERSON] вирішив викрасти мобільний телефон [PERSON] (а.с. 45-64) За приписами ч. 4, ч. 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради власним висновком № 260/01-20 від 23.01.2025 року вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . (а.с.133-136) Крім того у вищезазначеним висновком встановлено та зазначено наступне (далі прямий текст): «Відповідно до довідки Дитячого центру «[INFO]» ФОП [PERSON] від 23.11.2024 № 11-21, [PERSON] , [INFO] , з 16 жовтня 2024 року по теперішній час, відвідує дитячі розвиваючі заняття, тричі на тиждень при даному центрі раннього розвитку. На заняття приходить з батьком [PERSON] , або з бабусею [PERSON] . Відповідно до акту бесіди від 21.10.2024 складеного Службою у справах дітей Одеської міської ради з малолітнім [PERSON] , [INFO] , з?ясовано, що [PERSON] бачив мати 3 тижні тому, живе постійно з татом та бабусею. До мами не хоче категорично, бо мати веде поганий спосіб життя, вживає алкоголь, постійно приїжджає поліція, мати не працює. Відповідно до пояснень наданих [PERSON] до Служби у справах дітей Одеської міської ради від 08.10.2024, з?ясовано, що вона проти проживання дитини разом з батьком - [PERSON] . На засіданні комісії з питань захисту прав дітей Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради 08.01.2025 був присутній батько та мати дитини. Батько дитини - [PERSON] просив визначити місце проживання [PERSON] разом з ним. Мати дитини - [PERSON] не заперечувала.» Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи убачається про існування між колишнім подружжям стійкого особистого конфлікту, проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Враховуючи, що позивач самостійно займається вихованням та утриманням сина [PERSON] , піклується про нього, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітнього сина з батьком, який фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме його розвитку як психологічному так і фізичному. Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні та утриманні. Враховуючи наведене, проживання дитини разом з батьком та самостійне виховання та утримання дитини батьком відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved