Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

24 лютого 2025 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області [PERSON] (далі - [PERSON] , заявниця), діючи через представника - адвоката Кривку П.П. звернулась до суду із цією заявою. В обґрунтування заяви посилалась на те, що вона постійно проживала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] , [INFO] починаючи з 2009 року за адресою [ADDRESS] . За цей час у них народились спільні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Біологічним батьком усіх дітей був [PERSON] , проте оскільки він не перебував у зареєстрованому шлюбі з заявницею - відомості про батька було внесено до відповідних актових записів відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. З 13 вересня 2022 року [PERSON] був мобілізований до Збройних Сил України, а 14 грудня 2022 року під час здійснення заходів по захисту суверенітету, територіальної цілісності та оборони України зник безвісти. Встановлення факту батьківства має юридичне значення оскільки необхідне заявниці для захисту майнових і немайнових прав неповнолітніх дітей, а в інший спосіб встановити батьківство неможливо. В судовому засіданні представник заявниці - адвокат Кривка П.П. підтримав заяву та просив її задовольнити з викладених у ній підстав. Суд установив такі фактичні обставини. [INFO] в смт Міжгір`я Міжгірського району Закарпатської області народилась [PERSON] , про що 15 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Міжгірського районного управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 151. Батьками [PERSON] у свідоцтві про народження серії [NUMBER] (а.с. 11) записані [PERSON] та [PERSON] . [INFO] в смт Міжгір`я Міжгірського району Закарпатської області народився [PERSON] , про що 04 травня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Міжгірського районного управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 51. Батьками [PERSON] у свідоцтві про народження серії [NUMBER] (а.с. 12) записані [PERSON] та [PERSON] . [INFO] в смт Міжгір`я Міжгірського району Закарпатської області народилася [PERSON] , про що 22 січня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Міжгірського районного управління юстиції у Закарпатській області було зроблено відповідний актовий запис № 12. Батьками [PERSON] у свідоцтві про народження серії [NUMBER] (а.с. 10) записані [PERSON] та [PERSON] . Допитана в судовому засіданні за її добровільною згодою, як свідок, заявниця [PERSON] , показала суду, що з 2009 року вона дійсно проживала однією сім`єю з [PERSON] в будинку його батьків, де проживає й на цей час. Підтвердила, що за увесь зазначений період до моменту розгляду судом цієї справи вона постійно проживає в зазначеному будинку, та їх сімейні відносини з [PERSON] не переривались, ні з ким іншим вона не проживала. [PERSON] надала показання, що саме [PERSON] є батьком їх спільних дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO], відомості про батька до їх свідоцтв про народження були внесені з її слів. Допитана в судовому засіданні свідок неповнолітня [PERSON] , [INFO] , надала показання, що дійсно знає єдиного батька - [PERSON] . За увесь час свого життя навіть будь-яких припущень, що її батьком може бути інша особа вона не мала й подібного не чула. З довідки, виданої 01.10.2024 Міжгірським закладом дошкільної освіти № 4 Міжгірської селищної ради слідує, що [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] відвідували Міжгірський заклад дошкільної освіти № 4. Їх батько [PERSON] приводив дітей до закладу й забирав додому, відвідував батьківські збори, тощо. З витягу № 23171/К-09.2024 про зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб від 09.09.2024 (а.с. 14) слідує, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані, зокрема: [PERSON] , [INFO] - з 12.08.2009 по теперішній час та [PERSON] , [INFO] - по теперішній час, а також троє малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] [PERSON] та [PERSON] 19 червня 2011 року провели церковний обряд вінчання (а.с. 30). Обставини, щодо спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] та того, що останній фактично є батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] підтверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов громадянки, складеним 12 вересня 2024 року комісією Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області за результатами відповідного фактичного обстеження (а.с. 22). У характеристиках, виданих Міжгірською гімназією-філією Міжгірського ліцею № 1 Міжгірської селищної ради Хустського району учням цього навчального закладу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] також наявна інформація про те, що їх батьком є [PERSON] (а.с. 23, 24 і 26). Заявницею долучено до матеріалів справи фотографії щодо яких [PERSON] під час її допиту як свідка показала, що на них відображений [PERSON] та заявниця разом з їх спільною дитиною - [PERSON] в період часу невдовзі після народження останньої. Із сповіщення про смерть (загибель) від 25 грудня 2022 року № 674 (а.с. 15), листа військової частини [NUMBER] від 25.09.2024 (а.с. 16) та наказу командира військової частини [NUMBER] за №1198/КП від 03.2023 (а.с. 17-21) слідує, що солдат [PERSON] 14.12.2022 зник безвісти. Суд доходить висновку, що зазначеними доказами в їх сукупності та взаємозв`язку доводиться , що [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO]. Суд не встановив обставин, які б спростовували або ж ставили зазначений факт під сумнів. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Відповідно до змісту ч.1 ст. 121СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно п. 3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15травня 2006року №3у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зіст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2ст.55СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно зі ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1ст. 135 цього Кодексу. Як вбачається з ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст.130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи. У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №643/9245/18 зроблено висновок, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання особою свого батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Такі правові висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц. У п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п.13постанови Пленуму зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Чинним законодавством України процедура встановлення факту батьківства за особою, яка зникла безвісти, не передбачена, тому у даному випадку за аналогією мають застосовуватися норми щодо встановлення факту батьківства за померлою особою. При цьому суд виходить з того, що ця справа стосується прав неповнолітніх дітей, а тому при вирішенні спору належить керуватись їх найкращими інтересами. Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає встановленими в судовому засіданні наявність підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. На підставі наведеного та

Outcome: approved