Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [INFO] по відношенню до її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що до служби у справах дійтей Буджацької селищної ради Болградського району Одеської області звернулася в.о. директора КЗ «Вознесенська спеціальна школа» Миколаївської обласної ради Наталія Хоронжук, з проханням вжити заходів щодо неналежного виконання [PERSON] , [INFO] , батьківських обов`язків по відношенню до її доньки [PERSON] , 21 Батько [PERSON] - [PERSON] , помер [INFO] . Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , покладених законом на батьків обов`язків не виконує, з дитиною не спілкується, ніяким чином не піклується про неї, не проявляє заінтересованості в житті, не цікавиться успіхами дитини, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не приймає участі у вихованні доньки. Враховуючи викладене, представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, з позовними вимогами позивача згодна. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до положень ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Батько дитини - [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Згідно характеристики [PERSON] наданої КЗ «Вознесенська спеціальна школа» [PERSON] навчається в цьому закладі з 1 класу. За роки навчання дівчинки у школі, мати не цікавилася навчанням та успіхами дитини. У вихованні [PERSON] участі не бере. З Класним керівником на зв`язок не виходила. Шкільним приладдям та одягом не забезпечувала (а.с.9). Згідно витягу з реєстру територіальної громади, відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , відсутні (а.с. 8). Відповідно до листа КЗ «Вознесенська спеціальна школа» Миколаївської області від 06.09.2024 року № 510, мати дівчинки [PERSON] , [INFO] , за весь період літніх канікул і по теперішній час на зв`язок не виходить, на телефонні дзвінки класного керівника і вихователів класу, в якому навчається [PERSON] , не відповідає та фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. За заявою матері, на літніх канікулах дівчинка перебувала у тітки [PERSON] , яка вже певний час опікується дитиною, фактично виконуючи батьківські обов`язки (а.с.14). Згідно пояснювальної [PERSON] , вона із матір`ю вже тривалий час сімейні стосунки не підтримує. В дитинстві [PERSON] проживала з бабусею, яка на даний час померла. З матір`ю ніколи не проживала. Після смерті бабусі, [PERSON] проживає у своєї тітки [PERSON] , яка фактично замінила дитині матір. [PERSON] не заперечує проти позбавлення батькіських прав своєї матері [PERSON] (а.с.7). Відповідно до характеристики Веселодолнського старостинського округу Бородінської селищної ради, [PERSON] мешкає на території старостинського округу без реєстрації, разом із двома неповнолітніми дітьми та співмешканцем [PERSON] , який є інвалідом ІІІ групи, в будинку матері [PERSON] . Офіційно не працевлаштована. Схильна до вживання спиртних напоїв, в стані алкогольного сп`яніння в сім`ї виникають конфлікти. Діти залишаються без нагляду та в жахливих антисанітарійних умовах. Мати [PERSON] постійно скаржиться на поведінку [PERSON] . Посадовими особами [PERSON] протягом року проводили профілактичні бесіди з гр. [PERSON] та її родиною, але певних висновків [PERSON] не зробила (а.с.13). Висновком комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Бородінської селищної ради 09.10.2024 року № 456 про доцільність позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування Бородінської селищної ради, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.16-17). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч її бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Оцінюючи вищенаведені докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки остання не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, виховання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток дитини як складову виховання, а тому позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача при подачі позовної заяви звільнено від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved