Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 04.12.2024 року позивач звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 08.06.2018 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач матеріально не забезпечує дітей, не цікавиться їх розвитком, тобто не виконує своїх батьківських обов`язків. Позивач власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати своїх дітей, виконує інші обов`язки, необхідні для належного їх утримання. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дітей, тому просить стягнути такі на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення кожною дитиною повноліття. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до суду надала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся відповідно до вимог закону. Причину неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву не скористався. Судом здійснювалось належне повідомлення відповідача про день та час слухання справи відповідно до вимог закону, проте поштове відправлення з рекомендованим повідомленням про вручення повернулося до суду як не вручене, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. ІІІ.\~Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 22.01.2025 року відкрито провадження в цивільній справі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 07.04.2025 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 5 ст.268 ЦПК України зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст.268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08.06.2018 року виконавчим комітетом Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] 08.06.2018 року зареєстрував шлюб із [PERSON] , про що було складено відповідний актовий запис №2, прізвище дружини після реєстрації шлюбу: « [PERSON] » (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.11.2017 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась донька [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.03.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась донька [PERSON] (а.с.7). У відповідності до довідок про взяття на облік внутрішньопереміщеної особи від 13.06.2024 року фактичне місце проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] знаходиться за адресою: [ADDRESS] . V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Сімейним кодексом України та Цивільним кодексом України. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1ст.5\~ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст.ст.12,81,82\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Положеннями ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1,2\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього Кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-ХІІ\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1ст. 183 СК України). \~ \~ \~ \~Частиною 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі) здійснюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, та змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). Таким чином, суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц. Згідно з вимогами ст.\~191\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви з огляду на нижчевикладене. Так, судом встановлено, що шлюб між сторонами не розірвано, діти проживають разом із матір`ю, за місцем реєстрації матері як внутрішньо переміщеної особи, тому суд вважає підставними вимоги позивача, тож з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей VІІ. Судовий збір. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.180,181,182,184,191 Сімейного кодексу України, ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства»,ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», ст.4,5,12,13,81,82 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved