Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

У січні 2025 року позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Заярна\~М.А., звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись з відповідною заявою до Запорізької районної державної нотаріальної контори. При оформленні прав на спадкове майно нотаріусом встановлено, що правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок відсутні, у зв`язку з чим державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому позивачка вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. 14.01.2025 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. 21.02.2025 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області клопотання представника позивача адвоката Заярної М.А. задоволено. Витребувано з Запорізької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи в відношенні [PERSON] , померлої [INFO] . 28.02.2025 на виконання ухвали суду з Запорізької районної державної нотаріальної контори на адресу суду надійшла копія спадкової справи в відношенні [PERSON] 05.03.2025 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Заярна М.А. до суду не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином. 09.04.2025 представник позивача [PERSON] , адвокат Заярна М.А. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача\~територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області до суду не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином. 09.04.2025 до суду була надана заява про відсутність заперечень на позовні вимоги позивача та розгляд справи за відсутності їх представника. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі, неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з приписами\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.03.2009 (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, у тому числі, у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Відношення позивачки до спадкоємців першої черги підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 13.03.1992 виконавчим комітетом Тольманівської ради народних депутатів Донецької області, за змістом якого батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 17.10.1993 Мар`ївською сільською радою народних депутатів Запорізького району Запорізької області, [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , актовий запис № 17 від 17.10.1993 та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 10). Відповідно до довідки виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького районну Запорізької області № 0591/01928 від 25.10.2024, [PERSON] , [INFO] була зареєстрована та постійно мешкала за адресою: [ADDRESS] по день її смерті, а саме по [INFO] . На день смерті разом з нею за даною адресою згідно погосподарської книги були зареєстровані: [PERSON] , 1974 р.н. та [PERSON] , 1995 р.н. (а.с. 11). Згідно з випискою з погосподарської книги, виданої виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради Запорізького районну Запорізької області № 0592/01213 від 25.10.2024 [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] мала у користуванні земельні ділянки наступного цільового призначення: - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарчих будівель, споруд (присадибна ділянка) 0,25 га; - для ведення особистого селянського господарства 0,01 га; - для ведення селянського (фермерського) господарства 0,0000 га; - земельна частка (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 0,0000 га (а.с. 12). В матеріалах спадкової справи № 22/2025, відкритої 14.01.2025 Запорізької районної державної нотаріальної контори міститься копія заповіту [PERSON] , посвідченого секретарем виконкому Мар`ївської сільської ради Фелоненко Т.Ф. від 18.02.1997 за реєстровим № 06. За змістом даного заповіту [PERSON] зробила заповідальне розпорядження щодо належного їй житлового будинку в с. Смоляне Запорізького району, все її майно де б воно не знаходилось і в чому б воно не складалось, взагалі все те, що буде належати їй на випадок її смерті, заповіла [PERSON] (а.с. 57 зворотня сторона - 58). Відповідно до заяви [PERSON] , [INFO] від 27.01.2025, яка посвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Новіковим А.В., він не прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON] , на спадщину не претендує, звертатись до суду для продовження строку на прийняття спадщини не буде. Отже, відповідно до матеріалів спадкової справи № 22/2025, відкритої 14.01.2025 Запорізькою районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадщину, відкриту після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , за законом, як спадкоємець першої черги донька, прийняла лише позивач [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позивач є єдиною спадкоємицею за законом на майно, належне [PERSON] . Згідно зі\~ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за заповітом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 р. 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до вимог\~ст. 49 Закону України «Про нотаріат», у разі неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову. Відповідно до копії Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцової Л.М. вих. №\~171/02-31 від 04.02.2025 позивачу [PERSON] відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок [ADDRESS] (а.с. 25 зворотня сторона -26). Причиною для відмови у вчиненні вищевказаної нотаріальної дії стало те, що документи, потрібні для вчинення нотаріальної дії, надані не були. Відповідно до п. 23\~Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст.\~1216,\~1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Приписами\~ст. 1258 ЦК України\~встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1\~статті 1297 ЦК України\~встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, яка була чинною до 07.07.1994, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 № 105\~у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. З аналізу положень\~Конституції України\~та\~Цивільного кодексу України\~вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до технічного паспорту, складеного ФОП [PERSON] 25.10.2024 будівлі та споруди, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , а саме: житловий будинок літ. «А» рік побудови 1932, загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 23,9 кв.м., погріб під літ. А літ. «пг», сарай літ. «Б», навіс літ. «В», навіс літ. «Г», навіс літ. «Д», літня кухня літ. «Е», навіс літ. «Ж», паркан № l, ворота № 2, збудовані в період з 1932 по 1991 роки (а.с. 15-19). Таким чином, з урахуванням факту побудови будинку спадкодавцем у 1975-1991 роках, що підтверджується технічним паспортом на будинок, та відповідно до приписів листа ВССУ від 16.05.2013, суд вважає, що за позивачем може бути визнане право власності на цей будинок в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст.\~25,\~30,\~346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23\~постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, враховуючи те, що судом встановлено право позивача на спадщину, відкриту після смерті [PERSON] та неможливість оформити це право у відповідності до чинного законодавства у нотаріальному порядку через відсутність у неї відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд приходить до висновку, що судовий збір не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки відповідні вимоги у позовній заяві позивачем не заявлялися. На підставі викладеного,

Outcome: approved