Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шполянського районного суду Черкаської області із позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 04 листопада 1995 року Іскренською сільською радою Шполянського району Черкаської області, актовий запис про шлюб № 12. В обґрунтування позову зазначив, що 04.11.1995 вони з відповідачем уклали шлюб. У період шлюбу в них народилась донька, [PERSON] , [INFO] . Починаючи з жовтня 2023 року у них з відповідачем подальше сумісне життя і збереження сім`ї не склалось, і є неможливим на даний час через несумісність характерів та поглядів, вони мають відчуття неприязні один до одного, що є перешкодою для збереження родини. Подальше спільне життя є неможливим і він не бажає проживати з відповідачкою. 11.03.2025 судом відкрито провадження у справі, вирішено розгляд цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, в окремо поданій заяві просив справу розглядати без його участі, позов підтримує. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, в заяві від 03.04.2025 просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Установлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.11.1995, про що зроблено актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 04.11.1995 Іскренською сільською радою Шполянського району Черкаської області. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на [PERSON] . У період шлюбу в них народилась донька, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 03.08.2012 виконавчим комітетом Капустинської сільської ради Шполянського району Черкаської області. Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом з`ясовано, що між сторонами немає згоди на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає. Ураховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд вважає доцільним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Ураховуючи, що відповідачка до початку розгляду справи по суті визнала позов, про що надала відповідну заяву, а позивач звільнений на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ( пенсійне посвідчення серія [NUMBER] ), тому 50% судового збору, який би підлягав сплаті при поданні позову, підлягає стягненню з відповідачки на користь держави, відповідно до положень ч.ч.1,2ст. 141\~ЦПК України. На підставі ст. ст. 24, 56, 105, 110-113, ч.2ст. 114 СК України,

Outcome: approved