Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування\~позовних вимог\~ [PERSON] зазначила,\~що13.10.2022 Тиврівським районним судом Вінницької області прийнято рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000 грн щомісяця, до досягнення донькою повноліття. Відповідач аліменти у розмірі 4000 грн щомісячно на утримання дитини сплачує регулярно, але даної суми не достатньо для того, щоб забезпечувати доньку самим необхідним. Вона працює продавцем продовольчих товарів у ПП, її заробітної плати не вистачає для того, щоб належним чином забезпечувати дитину самим необхідним і забезпечувати власну життєдіяльність. Їх донька проживає із нею та перебуває на її утриманні, вона росте, її потреби збільшуються тому вона вимушена витрачати багато коштів на її утримання та розвиток. Дивлячись на щоденний різкий ріст цін та інфляцію, аліменти в розмірі 4000 грн щомісячно, які на сьогоднішній день сплачує відповідач не відповідають навіть мінімальним потребам дитини. У 2022 році, на момент подання нею заяви про стягнення аліментів, відповідач не мав постійного місця роботи, його доходи були мінливі та нерегулярні, точно встановити розмір його доходів не було можливості, тому аліменти на утримання дитини було призначено в твердій грошовій сумі. На даний час відповідач проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , він отримує стабільну, велику, значно більшу, порівняно з 2022 роком, заробітну плату і може сплачувати аліменти в процентному відношенні від свого доходу. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини від його доходу щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального рекомендованого розміру аліментів. Такий розмір аліментів не погіршить матеріального стану відповідача і є реальним для нього, заробітки відповідача є достатніми для сплати саме такого розміру аліментів, який буде достатній для того, щоб вона могла забезпечити дитину самим необхідним. Інших утриманців у відповідача немає. Просить змінити спосіб стягнення аліментів, які були присудженні відповідно до рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.10.2022 і стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального рекомендованого розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.02.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 27.02.2025 позивач [PERSON] подала заяву, у якій просила змінити позовні вимоги в частинні розміру аліментів із 1/3 частки на 1/4 частки. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно (27.03.2025 та 10.04.2025) не з`явився, хоча про слухання справи повідомлений своєчасно, в установленому законом порядку, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. За таких обставин відповідно до ст.\~280\~ЦПК України суд розглядає справу за відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3). Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом частини третьої цієї статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, саме одержувач аліментів наділений правом на звернення до суду із вимогою про зміну способу стягнення аліментів. При цьому положення ч. 3 ст. 181 СК України не пов`язують право особи, яка звертається до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів з обов`язком надання доказів про наявність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки таке право одержувачу аліментів гарантовано ч. 3 ст. 181 СК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом. Судом установлено, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.5). Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 18.05.2022 (а.с.2) шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.10.2022 (а.с.3-4) вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 4000 гривень щомісячно, починаючи з 05.08.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04.02.2025 (а.с.10) позивачка проживає в [ADDRESS] , разом із донькою [PERSON] , має присадибну ділянку розміром 0,25 га, утримує невелике господарство. Донька [PERSON] перебуває на утриманні позивачки, що також стверджується довідкою виданою старостою Василівського старостинського округу Тиврівської селищної ради від 04.02.2025 № 24 (а.с.9). Позивачка [PERSON] працює продавцем продовольчих товарів у ФОП [PERSON] та отримує заробітну плату в середньому 8000 грн на місяць, що стверджується довідками про доходи виданими ФОП [PERSON] від 05.02.2025 № 1 (а.с.11) та від 05.02.2025 № 2 (а.с.12). Відповідач [PERSON] працездатного віку, працює та має постійний дохід, що стверджується довідкою виданою ТВО начальника [INFO] від 20.05.2024 № 2394 (а.с.13), відповідно до якої він проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , а тому має можливість допомагати позивачці в утриманні їхньої доньки [PERSON] та сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів щомісячно. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. У силу приписів ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у ч. 2, 3 ст. 83 цього Кодексу. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, а саме щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів. Водночас відповідач не надав суду жодних доказів, що б указували на неможливість сплати ним аліментів у тому розмірі, який просить позивач. Суд звертає увагу сторін, що ухвалення цього судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved