Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Любарської селищної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 26.09.2018, було розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 26.09.2018 місце проживання дитини визначене з позивачкою. Позивачка зазначає, що дочка позбавлена батьківського піклування, так як відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дитини не займається, життям дитини не цікавиться, з дитиною не спілкується, аліменти не сплачує. Задовго до розірвання шлюбу відповідач припинив будь-яке спілкування з позивачкою, фактично після народження дитини, та на даний час її невідомо його місцеперебування. На підставі викладеного вище позивачка просить суд ухвалити рішення про позбавлення [PERSON] , батьківських прав щодо його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. 19 серпня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Окрім того, надано компетентному суду Республіки Азербайджан провести процесуальні дії у цивільній справі: вручити копію позовної заяви з додатками до неї та повістку про виклик до суду [PERSON] та допитати його в якості відповідача, провадження у справі зупинено. 11 липня 2023 року з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли документи складені в ході виконання на території Азербайджанської Республіки судового доручення про вручення документів та проведення окремих процесуальних дій. 17 липня 2023 року поновлено провадження у справі підготовче засідання призначено на 10 год 30 хв 04 серпня 2023 року. В зв`язку з тим, що доручення суду про надання правової допомоги компетентним судом республіки Азербайджан не виконане в повному обсязі, а саме не допитаний в якості відповідача [PERSON] , 4 серпня 2023 року ухвалою суду доручено компетентному суду республіки Азербайджан провести процесуальні дії: вручити копію ухвали суду від 04 серпня 2023 року та повістку про виклик до Любарського районного суду [PERSON] , а також допитати його в якості відповідача. Провадження у справі зупинено до надходження відповіді від іноземного суду на судове доручення про надання правової допомоги. 22 липня 2024 року із Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду надійшли документи, складені в ході виконання на території Азербайджанської республіки доручення Любарського районного суду про допит та вручення процесуальних документів [PERSON] . 26 серпня 2024 року ухвалою суду поновлено провадження у справі. Надано доручення компетентному суду Республіки Азербайджан повідомити [PERSON] про час та місце проведення судового засідання за його участю в режимі відеоконференції та забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції призначеного на 10 год 00 хв 24 лютого 2025 року між Харчмазським районним судом та Любарським районним судом для допиту [PERSON] . Встановлено резервну дату на 10 год 00 хв 24 березня 2025 року. 13 листопада 2024 року ухвалою суду залучено до участі у справі перекладача ФОП « [PERSON] » для здійснення перекладу тексту ухвали суду від 26.08.2024 та зобов`язано позивачку здійснити оплату послуг перекладача. 17 лютого 2025 року з Хачмазського районного суду Азербайджанської Республіки надійшла без виконання ухвала Любарського районного суду від 26 серпня 2024 року. 27 лютого 2025 року до суду від [PERSON] надійшла нотаріально завірена заява про часткове визнання позовних вимог. Розгляд справи просить провести без його участі, оскільки його місце проживання та місце знаходження суду територіально знаходяться дуже далеко. 24 березня 2025 року до початку підготовчого засідання надійшла заява від представника відповідача адвоката Шияна А.О. про визнання відповідачем позову. Ухвалою суду від 24 березня 2025 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позову про позбавлення батьківських прав. Підготовче засідання закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 13 год 00 хв 10 квітня 2025 року. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. 24.03.2025 від представника відповідача надійшла заява про визнання відповідачем позову. Розгляд справи представник відповідача просить провести без його участі та без участі відповідача. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. [INFO] в м.Хачмаз Хачмазського району республіки Азербайджан народилася [PERSON] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Довідка видана 29 червня 2016 року начальником УДМС України в Житомирській області вказує на те, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована громадянкою України. Рішенням Любарського районного суду від 26 вересня 2018 року №282/1035/18, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище - " [PERSON] ". Доньку [PERSON] , [INFO] , залишено для проживання з матір`ю - [PERSON] . Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що 15 листопада 2023 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище - " [PERSON] ", що стверджується актовим записом №2277. Із довідки виданої Вигнанським закладом дошкільної освіти Любарської селищної ради 28 червня 2022 року №34 матері [PERSON] , [INFO] , яка відвідує Вигнанський заклад дошкільної освіти слідує, що батько дитини [PERSON] за період відвідування дитиною Вигнанського ЗДО контакту із закладом не підтримував, жодного разу не з`являвся до ЗДО, участі у вихованні дитини не приймав, життям дочки не цікавився та не допомагав матеріально у потребах дитини. Рішенням виконавчого комітету Любарської селищної ради від 04 жовтня 2022 року №202 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] . Із висновку органу опіки та піклування Любарської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] вбачається, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю гр. [PERSON] та перебуває на повному її утриманні. Батько дитини гр. [PERSON] проживає в республіці Азербайджан, на засідання комісії не з`являвся. [PERSON] підтвердила та не заперечила проти позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , так як батько дитини повністю ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не надаючи ніякої матеріальної допомоги, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, не навідується до дитини, не вітає зі святами, не бере участі у вихованні та розвитку дитини. Беручи до уваги викладені факти, враховуючи роль батька у вихованні, утриманні дитини, виконанні своїх батьківських обов`язків, виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування Любарської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька - [PERSON] , [INFO] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Із протоколу судового засідання Хачмазського районного суду від 22.12.2023, справа №10(067)-7/2023 та ухвали Хачмазського районного суду від 22.12.2023, справа №10(067)-7/2023 слідує, що в судовому засіданні [PERSON] дав пояснення про те, що дійсно знаходився в шлюбі з [PERSON] . У шлюбі у них народилася дитина [PERSON] . [PERSON] не визнає позовні вимоги [PERSON] . Він неодноразово намагався зустрітися зі своєю дочкою, однак мати дочки та її рідні не дали йому побачитися з дочкою та поставили йому умову щоб він відмовився від прав на дитину, а вони не будуть вимагати аліменти. Він погоджується платити аліменти на утримання доньки в розмірі 100-150 манатів, так як він не має можливості платити аліменти в більшій сумі оскільки його щомісячний заробіток становить 300-400 манатів. Він як батько бажає щоб його дитина [PERSON] кожне літо один місяць проводила з ним, що б він міг піклуватися про неї. Пропонує дати пояснення в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку. Із поданої 27.02.2025 до суду представником відповідача та нотаріально засвідченої приватним нотаріусом Хачмазської районної нотаріальної контори Тагієвим Даянат Адгозел огли заяви слідує, що [PERSON] підтверджує, що з моменту народження його доньки, він не займався її вихованням, не піклувався про неї та не спілкувався з донькою, не надавав і не надає матеріальної допомоги на її утримання. Проте, не може погодитися з вимогою щодо стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки не має можливості сплачувати аліменти у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Також не заперечує проти розгляду справи без його участі. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції «Про права дитини» держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про неї. У відповідності із ст.164 Сімейного Кодексу України однією із підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків, чи когось одного з них від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення, і поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи батьком малолітньої [PERSON] , ухиляється від виконання передбачених законом обов`язків, не надає будь-якої матеріальної допомоги на її утримання, не відвідує, не турбується про фізичний і духовний розвиток, не займається її вихованням та навчанням, а також той факт, що представник відповідача подав до суду заяву про визнання позову відповідачем, суд дійшов переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. За правилами ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками цього обов`язку визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищенаведене та з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені нею судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 992,20 грн за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 992,40 грн судового збору.

Outcome: approved