Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього [PERSON] , [INFO] на період його навчання або до досягнення дитиною 23-річного віку в розмірі частини від його заробітку щомісячно. На обґрунтування позову посилається на те, що відповідач є батьком [PERSON] , який на даний\~часє студентом 3 курсу Дніпровського техніко-економічного фахового коледжу 1 рівня акредитації з терміном навчання по січень 2026 року та потребує додаткової матеріальної допомоги від батька. Позивач зазначає, що у зв`язку з проходженням навчання, [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки будь-якого доходу не отримує. Позивач в суді позов підтримала та пояснила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого народився син [PERSON] , який на даний час навчається на денній формі навчання на 3 курсі. До 18 років відповідач сплачував аліменти на рівні 1\~500 гривень на місяць. На даний час син проживає разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні, а домовленості про утримання дитини після досягнення 18 річного віку вона з відповідачем не досягла. [PERSON] також підтримав позов та пояснив, що він навчається на денній формі навчання, але стипендію не отримує. Тому потребує допомоги від батька. Представник відповідача адвокат Надолинський Р. Ф. заперечував проти задоволення позову та посилався на те, що стан здоров`я відповідача є незадовільним, а тому він не має можливості сплачувати аліменти через своє лікування. Також посилався на те, що згідно інформації з сайту Дніпровського техніко-економічного фахового коледжу, студенти навчаються на дистанційній формі навчання, що не заважає додатково працювати. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчатися і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином, а відповідно до ст. 201 цього Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.9), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно копії Довідки Дніпровського техніко-економічного фахового коледжу від 30 січня 2025 року № 08 (а.с.10), [PERSON] на час розгляду справи навчається на 3 курсі з терміном навчання по січень 2026 року. Під час навчання [PERSON] проживає в с. Микільське разом з матір`ю, що також підтверджується Актом обстеження від 04 лютого 2025 року (а.с.13). У зв`язку із зазначеним суд вважає, що позивач має право на звернення з позовом до суду, оскільки є матір`ю [PERSON] , який проживає з нею. Представник відповідача посилався на те, що згідно інформації з сайту Дніпровського техніко-економічного фахового коледжу, студенти коледжу навчаються на дистанційній формі навчання, що не заважає [PERSON] додатково працювати. Разом з тим, суд вважає, що денна форма навчання, яка включає в себе як дистанційне так і очне навчання, є формою навчання під час якої студенти отримують знання та завдання і зобов`язанні виконувати домашні завдання невідкладно. Тому навіть з урахуванням того, що [PERSON] періодично за рішенням Дніпровського техніко-економічного фахового коледжу навчається дистанційно, що не заперечувалося ним в судовому засіданні, проте вказане не звільняє його від обов`язку виконувати завдання невідкладно. У зв`язку з вказаним суд не приймає посилання представника відповідача в частині того, що [PERSON] має можливість працювати та самостійно себе утримувати, оскільки працевлаштування під час денної форми навчання, навіть у поєднанні з дистанційним навчанням, не можливе. Крім того, дистанційне навчання вимагає від студента додаткових витрат на відповідні прилади та засоби зв`язку як то: стабільне інтернет-з`єднання, наявність комп`ютера (планшета, ноутбуку). Тому суд вважає, що [PERSON] у зв`язку з навчанням потребує фінансової допомоги як на транспортні витрати у зв`язку з прибуттям до місця навчання з с. Микільське до м. Дніпро, так і на забезпечення дистанційного навчання. У зв`язку з тим, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, тому суд вважає, що останній потребує кошти також на придбання одягу, продуктів харчування, розвитку здібностей, духовного та фізичного розвитку, проїзду, житла та забезпечення інших матеріально-побутових умов з урахуванням його віку, стану здоров`я, віддаленості місця проживання від місця навчання та інше, а відповідач має можливість надавати повнолітньому сину, який навчається, матеріальне утримання, оскільки є працездатною особою. Суд оцінив надані представником відповідача докази щодо стану здоров`я відповідача (а.с.34-38) та врахував їх під час вирішення питання про розмір аліментів. Суд вважає, що надані докази не свідчать про неможливість надання відповідачем допомоги дитині, яка навчається у зв`язку з тим, що доказів про непрацездатність у вигляді інвалідності або іншим чином не можливість надавати фінансову допомогу з боку відповідача не було надано суду. Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Тому, при визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України враховує сукупність таких юридичних фактів, як досягнення [PERSON] віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років (а.с.9); продовження ним навчання до січня 2026 року (а.с.10); потреби у зв`язку з навчанням в матеріальному утриманні батьками, в тому числі і відповідачем; стан здоров`я та матеріальне становище як повнолітньої дитини, так і відповідача, тобто обставини, визначені ст.182 СК України. Враховуючи вищенаведене, суд відповідно до ст. ст. 199-200 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання до 31 січня 2026 року, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом. Суд вважає, що аліменти слід стягнути саме по вказану дату з урахуванням того, вказівка в довідці про навчання (а.с.10) «січень 2026 року» включає в себе повний місяць навчання, оскільки 23-річного віку [PERSON] досягне [INFO] , тобто вже після закінчення навчання, а тому позов підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів саме на період навчання. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання до досягнення 23 років, підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини від його заробітку щомісячно до 31 січня 2026 року, що на думку суду є достатнім для утримання дитини, яка навчається з боку батька. Крім цього, у зв`язку із з частковим задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивач при зверненні з позовом до суду була звільнена від цих витрат.\~ На підставі ст. ст. 182, 187, 189-192, 199-201 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial