Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (далі ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ») звернулось до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 28 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР» (далі ТОВ «ЗАЙМЕР») та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28 жовтня 2021 року до договору факторингу № 01-28/10/2021 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] 19 серпня 2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено договір № 146300 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Підписуючи договір, відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами договору, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору ТОВ «ЗАЙМЕР» надає клієнту фінансовий кредит у гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором, на наступних умовах: сума виданого кредиту - 1000,00 грн; дата надання кредиту 19 серпня 2020 року; строк кредиту - 30 днів; валюта кредиту - UAH; стандартна процентна ставка - 2 % в день або 730 % річних. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором станом на 04 грудня 2024 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 5200,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1000,00 грн; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4200,00 грн. Відповідно до п. 2.4. кредитного договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. На виконання вимог п. 2.4. кредитного договору відповідачкою були зазначені реквізити платіжної банківської карти [NUMBER] для перерахування кредитних коштів. Умовами п. 6.1 кредитного договору визначено, що цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». На виконання вимог ч. 4\~ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування»,\~п. 6 ч. 3\~ст. 175 ЦПК України\~позивач повідомляє, що ним на адресу [PERSON] була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачкою без виконання. Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, у поданій до суду письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надіслала. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається із відповіді № 1192884 від 12 березня 2025 року, місце проживання [PERSON] зареєстроване у [ADDRESS] . Надіслана [PERSON] судова повістка повернулася до суду із повідомленням про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Такі дані вказані у поштовому повідомленні, яке повернулося до суду у зв`язку з неможливістю вручення судової повістки на 11 квітня 2025 року о 11 год. 00 хв. Іншої адреси свого місця проживання чи перебування [PERSON] суду не повідомила. Тому у зв`язку з відсутністю [PERSON] за адресою місця реєстрації суд вважає, що остання повідомлена належним чином. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 серпня 2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено договір № 146300 про надання фінансового кредиту. Згідно з п.п. 1.1, 1.2 договору ТОВ «ЗАЙМЕР» надає клієнту фінансовий кредит в сумі 1000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 17 вересня 2020 року. Відповідно до п. 1.3 договору за користування кредитом клієнт сплачує ТОВ «ЗАЙМЕР» 730 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки\~- фіксована. Згідно з п. 1.4 договору кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Відповідачкою у кредитному договорі були зазначені реквізити платіжної банківської карти [NUMBER] для перерахування кредитних коштів. Як убачається з інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» від 10 січня 2025 року, на сайті торговця через платіжний сервіс "Platon" була проведена успішна транзакція 19 серпня 2020 року в сумі 1000,00 грн за реквізитами вказаної платіжної картки, з описом - видача кредиту № 146300. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.2 договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 146300 від 19 серпня 2020 року в сумі 5200,00 грн, з яких: 1000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4200,00 грн - сума заборгованості за відсотками. 12 листопада 2021 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» на адресу [PERSON] було направлено вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором № 146300 від 19 серпня 2020 року. Вказані обставини підтверджуються: вимогою про виконання зобов`язань за кредитним договором № 146300 від 19 серпня 2020 року; довідкою про ідентифікацію; випискою з особового рахунка; інформаційною довідкою; договором факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року; витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року; договором про надання фінансового кредиту № 146300 від 19 серпня 2020 року. Згідно з ч. 1\~ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з\~ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно\~з ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1\~ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до\~ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними ст.ст. 12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається із матеріалів справи, 19 серпня 2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 146300, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в сумі 1000,00 грн строком на 30 днів безготівковим шляхом. Відповідно до п. 1.3 вказаного договору за користування кредитом клієнт сплачує ТОВ «ЗАЙМЕР» 730 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки\~- фіксована. На підтвердження заявлених позовних вимог та розміру заборгованості відповідачки за договором кредиту № 146300 позивачем надано суду розрахунок заборгованості за період з 19 серпня 2020 року по 04 грудня 2024 року, який не містить обґрунтованого розрахунку заборгованості відповідачки по відсотках в сумі 4200,00 грн, а саме - в ньому не зазначено періоду нарахування таких відсотків, процентна ставка. Отже, позивачем не надано суду обґрунтованого розрахунку нарахованих відсотків в сумі 4200,00 грн із врахуванням умов договору кредиту. Не надано позивачем суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що мало місце продовження строку кредитування відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту № 146300. При цьому згідно графіку розрахунків (додаток № 1 до договору) сума нарахованих процентів за 30 днів кредитування становить 600,00 грн. У свою чергу відповідачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання нею зобов`язань за кредитним договором № 146300. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з\~\~ [PERSON] на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором № 146300 від 19 серпня 2020 року в розмірі 1600,00 грн, а саме: 1000,00 грн\~- заборгованість за сумою кредиту; 600,00 грн -\~заборгованість за процентами. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню із відповідачки на користь позивача пропорційно сумі задоволених вимог у розмірі 745,35 грн. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Частиною першою\~статті 137 ЦПК України\~встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Зважаючи на той факт, що позивач у справі належним чином документально підтвердив такі витрати, враховуючи, що позовну заяву задоволено частково, витрати на правову допомогу слід стягнути з відповідачки на користь позивача пропорційно сумі задоволених вимог у розмірі 3230,77 грн (1600,00 ? 10 500 ? 5200,00 = 3230,77). Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. На підставі викладеного,

Outcome: partial