Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

І. Суть позовної заяви 1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Дунай плюс» звернулося до суду з позовом до Приватного підприємства «Ізмаїл-Дунай-Холдінг», [PERSON] та [PERSON] , яким просить: (1) припинити право власності Приватного підприємства «Ізмаїл-Дунай-Холдінг» на 1/90 частину (літ. «К», загальною площею 75,6 кв.м) готельного комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.02.2006 року, реєстраційний номер майна 10616674; (2) припинити право власності [PERSON] на 1/90 частину (літ. «К», загальною площею 75,6 кв.м) готельного комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.08.2013 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 157952651106, номер відомостей про речове право: 2505462; (3) визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунай плюс», право власності на 1/90 частину готельного комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; (4) визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунай плюс», право власності на 13/600 частин готельного комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; (5) визначити, що частка Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунай плюс» у готельному комплексі, розташованому за адресою: [ADDRESS] , складає одиницю (1/1). 1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Дунай плюс», належать 1741/1800 часток об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради свідоцтва про право власності №200 від 10.01.2001 року (дублікат № 12, виданий 05.05.2023 року). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №403057059 від 09 листопада 2024 року, право власності на 1/90 частку готельного комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано як за ПП «Ізмаїл-Дунай-Холдінг», так і за [PERSON] . Водночас, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.06.2013 року у справі №500/3462/13-ц, за [PERSON] , в порядку переходу права власності від Приватного підприємства «Ізмаїл-Дунай-Холдінг», визнано право власності на 1/90 частину (літ. «К», загальною площею 75,6 кв.м) готельного комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.10.2023 року скасовано рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.06.2013 року та у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Приватного підприємства «Ізмаїл-Дунай-Холдінг» відмовлено. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2014 року у справі № 815/349/14 задоволено частково позов ТОВ «Одесатурист» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: визнано протиправними дії Комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» про внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та включення до складу нерухомого майна, що належить на праві власності ТОВ «Дунай плюс» - літери «К» - будівлі, загальною площею 75,6 кв.м за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з цим, позивач вважає, що жодних підстав для реєстрації права власності на 1/90 частину (літ. «К», загальною площею 75,6 кв.м) готельного комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як за ПП «Ізмаїл-Дунай-Холдінг», так і за [PERSON] , немає. Окрім цього, 27.01.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунай плюс» та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу 13/600 частин готельного комплексу, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме літ. Л, загальною площею 151,8 кв.м на земельній ділянці площею 2,9081 гектарів, кадастровий номер: 5110600000601603160108, який 27 січня 2010 року посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2023 року у справі №500/1841/15-ц вказаний договір купівлі-продажу визнано недійсним. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №403057059 від 09 листопада 2024 року, запис про право власності на 13/600 часток, зареєстрованого за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.01.2010 року в Реєстрі прав на нерухоме майно, на підставі вищевказаного рішення суду погашено. При цьому, право власності на 13/600 часток не може бути зареєстровано за ТОВ «Дунай плюс» з огляду на те, що при розгляді справи № 500/1841/15-ц судом не були застосовані правові наслідки недійсності правочину, так як з вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу до суду зверталася третя особа, яка не була стороною правочину, та яка не просила суд застосувати правові наслідки недійсності правочину. ІІ. Процедура та позиції сторін 2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 03.12.2024 року, справа № 946/9723/24 передана на розгляд судді Бальжик О.І. 2.2. 11.12.2024 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні. 2.3. Ухвалою судді Бальжик О.І. від 06.03.2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. 2.4. 10.04.2025 року ухвалою суду позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунай плюс» до Приватного підприємства «Ізмаїл-Дунай-Холдінг», [PERSON] та [PERSON] про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунай плюс» права власності на 1/90 частину готельного комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , залишені без розгляду. 2.5. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача, відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявами про підтримання й визнання позову, відповідно, та розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача, Приватного підприємства «Ізмаїл-Дунай-Холдінг», причини неявки не повідомив. ІІІ. Фактичні обставини та докази на їх підтвердження 3.1. У судовому засіданні встановлено, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Дунай плюс» належать 1741/1800 часток об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 10.01.2001 року (дублікат № 12, виданий 05.05.2023) (а.с.32-37, 91, 95-109). 3.2. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав, право власності на 1/90 частку готельного комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 420168283 від 28 березня 2025 року та листом КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 218 від 07.04.2025 року (а.с.33-37, 91-92). 3.3. Як вбачається з відомостей реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на 1/90 частку готельного комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за Приватним підприємством «Ізмаїл-Дунай-Холдінг», що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №420168283 від 28 березня 2025 року та листом КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 218 від 07.04.2025 (а.с.33-37, 91-92). 3.4. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.06.2013 року у справі № 500/3462/13-ц за [PERSON] , в порядку переходу права власності від Приватного підприємства «Ізмаїл-Дунай-Холдінг», визнано право власності на 1/90 частину (літ. «К», загальною площею 75,6 кв.м) готельного комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.10.2013 року скасовано рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.06.2013 року та у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Приватного підприємства «Ізмаїл-Дунай-Холдінг» про визнання права власності відмовлено (а.с.38, 39, 40). 3.5. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2014 року у справі № 815/349/14 визнані протиправними дії Комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» про внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та включення до складу нерухомого майна, що належить на праві власності ТОВ «Дунай плюс» - літери «К» - будівлі, загальною площею 75,6 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з мотивувальної частини постанови, відносно літ. «К». відповідачем проведені реєстраційні дії та ця «тимчасова будівля» як об`єкт нерухомості включена до реєстру прав власності за відсутності передбачених законом підстав (акт введення в експлуатацію, рішення про визнання права власності в інвентаризаційній справі відсутні). На «тимчасову будівлю» відповідачем виготовлений технічний паспорт, проведений розрахунок ідеальної частки для її подальшого відчуження, та виданий витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що, на думку суду, нівелює «тимчасовість» такого об`єкту нерухомості та навпаки, вимагає наявність правовстановлювального документу на підтвердження правомірності існування даної літери як новоствореного майна, що в свою чергу, підтверджує безпідставність та протиправність дій відповідача з проведення її реєстрації (а.с.41-45). 3.6. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2023 року по справі № 500/1841/15-ц визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений 27 січня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунай Плюс» та [PERSON] , за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Дунай Плюс», засновником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Одесатурист», продало [PERSON] 13/600 часток готельного комплексу за адресою: [ADDRESS] , а саме літ. Л, будівля загальною площею 151,8 кв.м, розташована на земельній ділянці площею 2,9081 гектарів, кадастровий номер: 5110600000601603160108 (а.с.46, 47). 3.7. За змістом листа КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 218 від 07.04.2025 року запис про право власності на 13/600 часток готельного комплексу за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.01.2010, погашено на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2023 у справі № 500/1841/15-ц (а.с.91, 92). 3.8. При цьому, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 403057059 від 09 листопада 2024 року та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №420168283 від 28 березня 2025 року, право власності на 13/600 часток готельного комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] (а.с.33-37, 93-96). 3.9. Згідно з висновком експерта №50/50-2024 за результатами експертного будівельно-технічного дослідження від 28 серпня 2024 року у відповідності до пункту 162 Порядку проведення технічної інвентаризації з огляду на відсутність у складі об`єкту нерухомості по [ADDRESS] , які визначались були складовими 1/90 та 13/600 часток належна Товариству з обмеженою відповідальністю «Дунай Плюс» частка у складі цього об`єкту нерухомості може бути записана у виразі, який дорівнює одиниці 1/1 (а.с.6-31). ІV. Оцінка та висновки суду 4.1. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 4.2. Згідно зі статтею 129 Конституції України, статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 4.3. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. 4.4. Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. 4.5. За змістом статей 346, 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. 4.6. Частиною першою статті 8 ЦК України передбачено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). 4.7. За змістом абзацу першого частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює для сторін тих прав та обов`язків, які зумовлені його вчиненням, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані з його недійсністю. Одним з таких наслідків є реституція. Вона спрямована на відновлення status quo anteу фактичному та правовому становищі сторін, яке існувало до вчинення недійсного правочину, шляхом нівелювання юридичного значення будь-яких дій, які сторони вчинили на виконання цього правочину. 4.8. Аналіз вищезазначених норм цивільного законодавства, а також постанови Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2014 року, дає підстави для висновку про те, що право власності на 1/90 частину (літ. «К», загальною площею 75,6 кв.м) готельного комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як за Приватним підприємством «Ізмаїл-Дунай-Холдінг», так і за [PERSON] , зареєстровано безпідставно. 4.9. Крім того, зважаючи на визнання недійсним укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунай Плюс» та [PERSON] договору купівлі-продажу від 27 січня 2010 року, а також зважаючи на погашення запису про право власності на підставі вказаного рішення суду, реєстрація права власності на 13/600 частину готельного комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] , також є безпідставною. 4.10. Вказані обставини відповідачами [PERSON] та [PERSON] не спростовувалися. 4.11. Відтак, зважаючи на те, що сторони не заявляли про порушення своїх прав, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не заперечували проти задоволення позову, а також враховуючи принципи справедливості, розумності та сумлінності, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунай Плюс» про припинення та визнання права власності підлягають задоволенню.

Outcome: approved