Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

22.12.2023 [PERSON] звернулася в суд з позовом до АТ «Райффайзен Банк», , в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1484 від 11.08.2010, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком М.Р., про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS] , який складається з п`яти житлових кімнат житловою площею 163,2кв.м, загальною площею 249,5км.м, і належить [PERSON] , для задоволення вимог АТ «Райффайзен Банк». В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначає, що 25 грудня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк» та нею було укладено Кредитний договір № 014/0046/82/54668 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався повернути його у визначений строк з відсотками. 25 грудня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк» та нею, [PERSON] було укладено Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Марко Я.В., за реєстровим № 6262, відповідно до умов якого передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , який складається з п`яти житлових кімнат житловою площею 163,2кв.м, загальна площа 249,5кв.м (далі - предмет іпотеки). Вищезазначений предмет іпотеки є забезпеченням виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором №014/0046/82/54668 від 25 грудня 2007 року, укладеного між нею, [PERSON] , та банком. 11 серпня 2010 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком М.Р. було вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за №1484, про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок [ADDRESS] , який належить [PERSON] , для задоволення вимог АТ «Райффайзен Банк». На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. перебуває виконавче провадження № 55741445 від 07 лютого 2018 року щодо боржника [PERSON] , відкрите на підставі виконавчого напису №1484 від 10 серпня 2010 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, за рахунок коштів, отриманих від реалізації житлового будинку [ADDRESS] задовольнити вимоги АТ "Райффайзен Банк " в загальному розмірі 233 587,75 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 1 843 217,57 грн., а також стягнути відшкодування внесеної за вчинення виконавчого напису плати в сумі 29 411,76 грн. Вважає, що виконавчий напис від 11 серпня 2010 року №1484 про звернення стягнення на предмет іпотеки вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком М.Р. з порушенням вимог чинного законодавства, а тому повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що АТ «Райффайзен Банк» не надало приватному нотаріусу всіх документів, необхідних для отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості за іпотечними договорами відповідно до п.1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, недотрималося процедур, які були зазначені Верховним Судом у постанові від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17, а саме, АТ «Райффайзен Банк»: 1) не надсилало на адресу позивача повідомлення, в якому повідомляє про початок процедури стягнення боргу; 2) не надавало приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Сиротяку М.Р. всіх документів, на підставі яких підтверджується безспірність вимоги. Крім того, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком М.Р. не було належним чином перевірено безспірність сум, які були нараховані відповідачем як заборгованість позивача, не встановлено факт прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, не перевірено дотримання встановлених законодавством строків для вчинення виконавчого напису та чи не виник спір між зацікавленими особами. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не може свідчити про відсутність спору стосовно заборгованості. Просить визнати вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Провадження у справі відкрито ухвалою від 28.12.2023р. за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Разом з позовом [PERSON] подала заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 28.12.2023р. в порядку забезпечення позову було зупинено стягнення за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса. Ухвалою суду від 22.05.2024р. проведено заміну відповідача правонаступником ТзОВ «Цикл Фінанс». В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Школьна А.В. позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Ткачук О.А. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, звернула увагу на те, що при вирішенні справи не слід приймати до уваги Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України №296/5 від 22.02.2012р., оскільки виконавчий напис вчинено раніше - в 2010 році. Просила застосувати позовну давність, покликаючись на відповідну заяву про це, та відмовити у задоволенні позовних вимог. Треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Сиротяк М.Р., приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце слухання справи. Від приватного нотаріуса Сиротяка М.Р. 24.01.2025 на електронну адресу суду надійшов лист, про розгляд справи у його відсутності. Крім того, приватним нотаріусом Сиротяком М.Р. на виконання ухвали суду від 01.04.2024р. про витребування доказів було скеровано листа з додатком Актом від 07.12.2016р. №1 ро вилучення та знищення документів, згідно якого було знищено копії виконавчих написів та документи на підставі яких вони вчинені за 2005-2012 роки. Заслухавши вступне слово представника позивачки та представника відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши надані сторонами та зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що 25 грудня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк», правонаступником якого є ТзОВ «Цикл Фінанс», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/0046/82/54668 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався повернути його. 25 грудня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Марко Я.В., за реєстровим № 6262, відповідно до умов якого передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , який складається з п`яти житлових кімнат житловою площею 163,2кв.м, загальна площа 249,5кв.м (далі - предмет іпотеки). Вищезазначений предмет іпотеки є забезпеченням виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором №014/0046/82/54668 від 25 грудня 2007 року, укладеним між [PERSON] та банком. 11 серпня 2010 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком М.Р. було вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за №1484, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно: житловий будинок [ADDRESS] , який складається з п`яти житлових кімнат житловою площею 163,2кв. м, загальна площа 249,5кв.м, який належить [PERSON] , для задоволення вимог АТ «Райффайзен Банк». Як вказано у цьому виконавчому написі, він вчинений на підставі ст.87 Закону України «Про нотаріат» та п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. На даний час між сторонами (боржником та правонаступником стягувача) виник спір про можливість виконання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за вимогою АТ «Райффайзен Банк», про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить позивачці. Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У статті\~89\~цього Закону\~визначено вимоги\~до змісту\~виконавчого напису.\~У ньому\~повинні зазначатися\~дата його\~вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, в редакції, що діяла станом на 11.08.2010 року, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з пунктом 2 цього Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а)оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс викладений правовий висновок, згідно якого вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Аналогічний висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №910/5413/17). Нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК України, ст.ст. 50,87,88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Звертаючись в суд з даним позовом, позивач та його представник помилково керуються приписами Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України №296/5 від 22.02.2012р., та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, в редакції зі змінами 2014-2024 років. Оскільки оскаржуваний виконавчий напис вчинено 11.08.2010 року, слід керуватися приписами діючих на той час нормативно-правових актів і в їх редакції на час вчинення нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 на час вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом [PERSON] ще прийнятий не був. А Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, діяв у редакції зі змінами від 29.11.2001 року. У даній справі суд вважає, що позивачем не доведено жодними доказами порушення приватним нотаріусом Сиротяком М.Р. процедури вчинення виконавчого напису та неподання стягувачем АТ «АТ «Райффайзен Банк» необхідних документів для одержання виконавчого напису нотаріуса. Отже, заявлені позовні вимоги по суті є безпідставними. Відповідач у справі подав заяву про застосування позовної давності з огляду на те, що в постанові приватного виконавця Львівського міського нотаріального округу Львівської області Ільчишин Л.В. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 02 травня 2018 року у ВП №55741445 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Сиротяка М.Р. №1484 від 11.08.2010р., міститься особистий підпис позивачки [PERSON] . Це є свідченням того, що [PERSON] з 02.05.2018р. було достовірно відомо про наявність оскаржуваного виконавчого напису № 1484, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком М.Р. 11 серпня 2010 року Позивачка звернулась в суд з позовом лише 22.12.2023 року, тобто, поза межами трирічного строку позовної давності, встановленого ст.257 ЦК України, вимог про поновлення строку не заявлялось, як і доказів на підтвердження поважності причин пропуску позовної давності суду подано не було. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, зробленою до винесення рішення, є підставою для відмови у позові. Суд погоджується з тим, що позивачкою пропущено позовну давність за вимогою про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Обставин для висновку про поважність пропуску позовної давності немає. Проте, оцінюючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмову у задоволенні позову саме з цієї підстави. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до п.9 ст.158 ЦПК України підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 28.12.2023р.

Outcome: dismissed