Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем громадянином України (на час укладення шлюбу гр.. Республіки Судан) [PERSON] [PERSON] , посилаючись на те, що між сторонами 29.10.2009 був укладений шлюб від якого у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що подружнє життя у сторін не склалося, оскільки почали виникати непорозуміння, агресія, насильство та ненависть з боку відповідача до позивача.. З 2018 року вона не проживає із відповідачем разом, не веде спільного господарства, не підтримує подружніх стосунків. Вважає, що шлюб між сторонами існує формально, а тому просить його розірвати. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити з підстав наведених у позові. Терміну на примирення з метою збереження сім`ї просить не надавати, оскільки не бажає перебувати у шлюбі із відповідачем, який до неї проявляє агресію. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив [PERSON] та на момент укладення шлюбу громадянин республіки Судан [PERSON] , перебувають в зареєстрованому шлюбі із 29 жовтня 2009 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 29 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. \~ \~ \~ \~У даному шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Судом із пояснень позивача з`ясовано, що сторони не проживають разом з 2018 року, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, втратили почуття взаєморозуміння та любові один до одного, стали чужими людьми. \~ \~ \~ \~Сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Шлюб існує лише формально. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Натомість позивачкою зазначено, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] до задоволення. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного та

Outcome: approved