Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» звернулися до суду з указаним позовом, просять суд стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість згідно Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 00020103001 від 23.10.2020 у розмірі 80533,35 грн., з яких 15000 грн. тіло кредиту; 6255 грн. проценти; 3028,35 грн. інфляційне збільшення; 56250,00 грн. проценти поза межами строку дії договору та судові витрати у розмірі 3028,00 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.10.2020 між ТОВ «КФ.ЮА» та відповідачем укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 00020103001. 23.10.2020 на виконання умов договору Позивачем було передано Відповідачу грошові кошти у розмірі 15000 грн., що підтверджується актом про видачу грошових коштів. Натомість, Відповідач не виконала свої зобов`язання, не сплатила грошові кошти в порядку та у строки визначені умовами Договору внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 80533,35 грн.грн. Ухвалою Соснівського районного суду м.\~Черкаси від 30 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17.01.2025 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що Позивач не мав право нараховувати відсотки поза межами строку договору. Крім того, наданий розрахунок заборгованості є необгрунтованим оскільки є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити чи передавалися позичальнику кошти. В судове засідання представник позивача не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, скерувала до сууд заяву про розгляд справи без її участі. У задоволенні позовних вимог просить відмовити. Вивчивши матеріали справи, надані докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що 23 жовтня 2020 року між ТОВ «КФ.ЮА» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 00020103001, за умовами якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 15000 грн. строком до 21.11.2020 року, за яким проводиться нарахування відсотків в розмірі 1,39 % на день та 2,50 % в день поза межами строку дії договору що підтверджується копією договору про надання позики на умовах фінансового кредиту. При цьому, на підтвердження перерахування грошових коштів на виконання умов кредитного договору № 00020103001 для позичальника були видані зазначені кошти, що підтверджується підписом [PERSON] в акті про видачу грошових коштів. Згідно із ст.\~526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом\~ст. 634 ЦК\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі\~ст. 1054 ЦК\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст.\~1048\~ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст.\~1049\~ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст.\~610\~ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст.\~625\~ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за таким кредитним договором щодо повернення кредиту, процентів за користування ним, внаслідок чого у [PERSON] утворилась заборгованість, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача. Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд вказує, що за розрахунком заборгованості ТОВ «КФ.ЮА» за договором № 000200315540 вбачається, що відповідач має заборгованість в сумі становить 80533,35 грн., з яких: 15000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3028,35 грн. інфляційне збільшення (за період 22.11.2020 -23.02.2022); 6255,00 грн. процентів; 56250,00 грн. проценти поза межами строку дії договору (за період 22.11.2020 -20.04.2021.). Суд при цьому зазначає, що згідно з п. 5.12 договору №00020103001 процентна ставка становить 1.39 % на день в межах строку кредитування, оскільки строк дії договору кредиту з 23.10.2020 по 21.112020 (30 днів). Натомість, за п. 5.13 договору № 00020103001 процентна ставка в день у разі користування кредитом поза межами строку дії договору складає 2,50 % на день. З огляду на викладене суд зазначає, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Отже, регулятивна норма ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~та охоронна норма ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~не можуть застосовуватись одночасно. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 4 лютого 2020 року по справі № 912/1120/16. Таким чином, якщо грошове зобов`язання виникло з договірних відносин, то прострочення його виконання призводить до відповідальності боржника перед кредитором, зокрема, настання обов`язку зі сплати процентів річних у розмірі, встановленому законом або договором, але саме грошове зобов`язання залишається при цьому незмінним. Так само якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до\~ст. 625 ЦК України. Суд зазначає, що за п. 5.13 договору № 00020103001 процентна ставка в день у разі користування кредитом поза межами строку дії договору складає 2,50 % на день, тобто відповідно до\~ст. 625 ЦК, оскільки нараховуються в випадку порушення клієнтом умов договору. Відтак, зі змісту даного пункту договору вбачається, що плата за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою встановлено саме за порушення строків повернення кредиту, тобто за невиконання грошового зобов`язання. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, то за ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~на вимогу кредитора він зобов`язаний сплатити проценти від простроченої суми боргу. Однак суд вказує, що нарахована відповідачу заборгованість за процентами відповідно договору № 00020103001 майже в чотири рази перевищує заборгованість за тілом виданого боржнику кредиту. Таким чином, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до\~ст. 625 ЦК України, оскільки вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. З урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція була вкладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року по справі № 902/417/18. Виходячи з наведеного вмотивування, в охоронних правовідносинах, в яких права та інтереси позивача забезпечені ч. 2\~ст. 625 ЦК України, суд з огляду на не співмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді процентів річних відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~з відповідача, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, вважає, що нарахований за умовами кредитного договору розмір процентів в суми 56 250 грн. не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, внаслідок чого в цій частині підлягає зменшенню до розміру боргу за тілом кредиту, тобто до 15000 грн. Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «КФ.ЮА» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 00020103001 від 23.10.2020 року, яка складається з наступного: 15000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6255,00 грн. проценти за договором, 3028,35 грн. інфляційні втрати, 15000 грн. проценти поза межами строку дії договоору. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК\~на користь позивача з відповідача підлягають також стягненню витрати ТОВ «КФ.ЮА» зі сплати судового збору в сумі 3028.00 грн.

Outcome: partial