Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

У листопаді 2024 року адвокат Висоцький О.О. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовуються тими обставинами, що 25.05.2013 року позивач та відповідачка зареєстрували шлюб, від якого мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . В листопаді 2013 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, відповідачка разом із дитиною переїхали проживати окремо та звернулась до суду про стягнення аліментів. В грудні 2024 року відповідачка приїхала до позивача та повідомила йому, що залишає дитину на нього. З того часу дитина проживає разом із позивачем та його сім`єю, він займається вихованням сина та піклується про нього. Відповідачка фактично покинула дитину та з січня 2015 року не займається вихованням сина та не піклується про нього. 27 липня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано за заявою позивача, але присуджені на користь відповідачки з позивача аліменти продовжують стягуватися до досягнення дитиною повноліття. З огляду на наведені обставини, враховуючи, що відповідачка не піклується про сина, не цікавиться ним, він проживає спільно з позивачем та знаходиться на його утриманні, а місце знаходження відповідачки взагалі невідоме позивачу, то він просив суд: - припинити стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] ) на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 24.01.2014 року по справі № 478/2127/13; - стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] ), на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ) на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] . Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 02.12.2024 року, провадження по справі було відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 29 грудня 2024 року представником позивача адвокатом Висоцьким О.О. було подано уточнену позовну заяву, згідно якої було доповнено позовні вимоги додатковою вимогою, та позивач посилаючись на наявність заборгованості зі сплати аліментів за період з грудня 2013 року по липень 2024 року додатково просив суд: - звільнити [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ) від сплати заборгованості по аліментам на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , за виконавчим листом № 478/2127/13 від 24.01.2014 року за період з 01 січня 2015 року по 30 листопада 2024 року. Ухвалою суду від 23.12.2024 року прийнято заяву про зміну предмету позову (уточнену позовну заву). 14 січня 2025 року представником позивача адвокатом Висоцьким О.О. було подано додаткову уточнену позовну заяву, де остаточно просив суд: - припинити стягнення аліментів з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] ) на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 24.01.2014 року по справі № 478/2127/13; - звільнити [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ) від сплати заборгованості по аліментам на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , за виконавчим листом № 478/2127/13 від 24.01.2014 року за період з 01 січня 2015 року по 30 листопада 2024 року; - стягнути аліменти з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] ), на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ) на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] . Ухвалою суду від 14.01.2025 року прийнято заяву про зміну предмету позову (уточнену позовну заву). Ухвалою суду від 17 березня 2025 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті. Сторони та представник третьої особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися вчасно та належним чином. Згідно з поданою заявою, представник позивача просив суд провести судове засідання без його участі та задовольнити позовні вимоги, проти заочного рішення суду не заперечував. Відповідачка у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала, про причини неявки до суду не повідомила. Представник третьої особи у встановлений судом строк пояснень не подавав, жодних заяв чи клопотань не надсилав, про причини неявки до суду не повідомляв. Неявка в судове засідання учасників справи не перешкоджає проведенню судового засідання за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони з 25.05.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28.07.2015 року у справі № 177/384/15-ц було розірвано. Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 24.01.2014 року у справі № 478/2127/13-ц на користь [PERSON] були\~стягнуті з\~ [PERSON] аліменти\~на утримання\~малолітньої дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~ частини\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 30\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку.\~Стягнення провадиться\~щомісячно,\~починаючи з\~03\~грудня 2013\~року і\~до досягнення\~дитиною повноліття. На виконання вказаного судового рішення, 19.02.2014 року державним виконавцем Криворізького відділу\~Державної виконавчої\~служби Криворізького\~районного управління\~юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №42137418. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах від 30.07.2024 року, за період з грудня 2013 року по листопад 2024 року включно, позивачу [PERSON] нараховано аліменти в сумі 236\~081,81 грн. Як також вбачається з матеріалів справи, позивач проживає разом із сином [PERSON] , [INFO] , з 2014 року, що вбачається з довідки Красівського старостинського округу Новопільської сільської ради від 17.09.2024 року № 210, довідки Красівського старостинського округу Новопільської сільської ради від 17.09.2024 року № 211, акту обстеження умов проживання, складеного 26.07.2024 року службою у справах дітей Новопільської сільської ради, та характеризується задовільно, виховує трьох неповнолітніх дітей, що вбачається з характеристики Красівського старостинського округу Новопільської сільської ради від 17.09.2024 року № 259/9/02-29. З 04.09.2016 року по 27.08.2019 року [PERSON] , [INFO] , відвідував Комунальний заклад «Красівський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Золота Рибка» загального розвитку» Новопільської сільської ради, що вбачається з довідки від 18.07.2024 року № 2 виданої Комунальним закладом «Красівський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Золота Рибка» загального розвитку» Новопільської сільської ради. З 2020 року [PERSON] , [INFO] , навчається в Красівському ліцеї Новопільської сільської ради, що вбачається з довідки Красівського ліцею Новопільської сільської ради від 18.07.2024 року № 132. Встановивши наведені обставини, суд керується наступним. Положеннями статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За умовами статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно із частиною 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами частини 4 статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зроблено висновок про те, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти. Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18 (провадження № 61-1347св20). Припинення стягнення аліментів можливе, зокрема, тоді, коли дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №686/18140/21 (провадження №61-6611св22). У постанові Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі № 596/826/21-ц звернено увагу на застосування принципу найкращих інтересів дитини у справах щодо припинення стягнення аліментів. Міжнародні норми закріплюють, що в кожному з питань, які стосуються дітей, всі органи мають керуватися принципом найкращих інтересів дитини. У питаннях щодо аліментів, майнового утримання дитини тощо цей принцип також є застосовним, тому суди зобов`язані його враховувати. Окрім цього, припинення стягнення аліментів можливе тоді, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Судувід 28.09.2022 року у справі №\~686/18140/21). Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. \~ \~ \~ \~При цьому, факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання аліментів з боку того з батьків, з ким стала проживати дитина на користь того з батьків з ким вона проживала. Як встановлено в ході розгляду справи з грудня 2014 року відповідачка передала дитину на виховання позивачу, який з того часу займається її вихованням та утриманням. Окрім цього, з`ясовано, що син сторін проходить навчання за місцем проживання. Враховуючи вищевикладені обставини справи, оскільки син сторін проживає разом із позивачем з грудня 2014 року, відтак наявні підстави для припинення їх нарахування на користь відповідачки у зв`язку зі зміною обставин. Вирішуючи вимогу позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментах, суд виходить з положень частини 2 статті 197 СК України, згідно з якими за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд погоджується з доводами позивача про те, що проживання дитини разом з ним є тією істотною обставиною, яка припиняє його обов`язок сплачувати аліменти на користь відповідачки на утримання дитини та позивача необхідно звільнити від заборгованості по аліментах нараховану з грудня 2013 року по 30 листопада 2024 року, які стягуються на підставі Казанківського районного суду Миколаївської області від 24.01.2014 року у справі № 478/2127/13-ц на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд зазначає таке. Відповідно до частин 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У справі № 520/21069/18\~від 03.02.2021 року та від 04.09.2019 року у справі № 711/8561/16-ц Верховний Суд\~зазначив, що за своєю суттю\~аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину\~всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Згідно із частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає разом із батьком позивачем [PERSON] та перебуває на його утриманні, в той час як жодних доказів участі у матеріальному забезпеченні дитини відповідачкою [PERSON] не надано, як і неможливість утримувати дитину за станом здоров`я чи матеріальним станом тощо, відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання дитини. Враховуючи наведене вище, вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд, відповідно до вимог частини 1 статті 182 СК України, враховує вік та стан здоров`я дитини, потреби на її утримання та розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідачки, яка є особою працездатного віку, відомостей щодо інших осіб на утриманні не має, а також те, що обов`язок брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття покладено на кожного з батьків, та приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача на утримання малолітньої дитини [PERSON] слід щомісячно стягувати аліменти в розмірі заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, та не менше 50 % прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до частини 1 статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 27.11.2024 року та в порядку частини 1 статті 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення частини 1 статті 141 ЦПК України, згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить суд покласти всі судові витрати на нього. Приймаючи до уваги наведене, судові витрати можливо покласти на позивача.

Outcome: approved