Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] , внаслідок чого відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачка прийняла спадщину після смерті матері. Оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку, було втрачено, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У підготовче судове засідання позивачка не з`явилась, проте у позові просить розглянути справу без її участі. Позов підтримує та просить задовольнити. У підготовче судове засідання представник відповідача Коропської селищної ради не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Позов визнають повністю. Відзив на позов не надіслали. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ Дослідивши\~матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3). Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав про земельну ділянку, номер НВ-0000153372025 від 29.01.2025, земельна ділянка кадастровий номер 7422289500:03:000:1061, місце розташування: Чернігівська область, Коропський район, Шабалинівська сільська рада, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа 0,7073 га, інформація про власника вказано: [PERSON] (а.с. 8-9). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 275/2024 із заявою про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] звернулась донька [PERSON] та прийняла спадщину за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України. Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2024 року. Проте, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,7073 га, кадастровий номер 7422289500:03:000:1061, розташованої на території Шабалинівської сільської ради Новгород-Сіверського (Коропського) району, Чернігівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у зв`язку з неможливістю надання спадкоємцем правовстановлюючого документа на спадкове майно, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] . Про втрату державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 854877 від 18.12.2012 виданого на ім`я [PERSON] було розміщено оголошення в газеті «Нові горизонти». Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Громадяни та юридичні особи, відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України, набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Тобто, державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. Згідно п «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved