Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ковалевська Д.С., звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25 лютого 2021 року, о 13 год. 30 хв., по просп. Лобановського, 119 в м. Києві сталася ДТП за участю автомобілів Volkswagen Tiguan, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Toyota Camri, номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] .. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 10 червня 2021 року постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року залишено без змін. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант»» відповідно до страхового поліса № 200287681. Страхова сума за вказаним полісом становить 130000 грн., розмір франшизи - 2000 грн.. Відповідно до Звіту № 126/03-21 про визначення вартості матеріального збитку, складеного 15.03.2021ТОВ «Клевер Експерт», вартість відновлювального ремонту складає 287478,61 грн., вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ - 175974,33 грн., а вартість матеріального збитку без урахування ПДВ - 153260,36 грн.. Отже, розмір страхового відшкодування, який має бути виплачений ТДВ «СК «Альфа-Гарант»» становить 128000 грн. Проте, 8 липня 2021 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант»» було переведено на банківську картку позивача страхове відшкодування у розмірі 54658,68 грн., а в подальшому, 13 серпня 2021 року, доплачено страхове відшкодування у розмірі 46053,82 грн., тобто усього сплачено страхового відшкодування в розмірі 100712,50 грн.. Таким чином, з урахуванням викладеного, враховуючи розмір оціненої шкоди, позивач вважає, що розмір страхового відшкодування, яке повинно бути сплачене на його користь ТДВ «СК «Альфа-Гарант»» становить 27287,50 грн.. Несплата страховиком страхового відшкодування у повному обсязі у передбачені законодавством строки, є неналежним виконанням грошового зобов`язання, внаслідок чого має місце прострочення виконання такого зобов`язання. Оскільки заява на виплату страхового відшкодування була подана 26.02.2021, то строк передбачений ст. 36 Закону про ОСЦПВВНТЗ, коли страховик має прийняти рішення та здійснити виплату в повному обсязі обмежується датою 27.05.2021. Однак, вбачаючи, що [PERSON] було визнано винним постановою Київського апеляційного суду 10.06.2021, то дату прострочення виконання зобов`язання вважає 11.06.2021. Враховуючи, що страховик сплачував страхове відшкодування з простроченням термінів двома платежами та не в повному обсязі, пеню розраховано поетапно, а саме: з 11.06.2021 по 08.07.2021 (27 днів прострочення): пеня - 1420,27 грн., інфляційні втрати - 256 грн., 3% річних - 284 грн.; з 09.07.2021 по 13.08.2021 (35 днів прострочення): пеня - 1097 грн., 3% річних - 211 грн. та з 14.08.2021 по 16.08.2021 (2 дні прострочення): пеня - 68,99 грн., 3 % річних - 4 грн.. Вважає, що з відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант»» на користь позивача слід стягнути недоплачене страхове відшкодування в розмірі 27287,50 грн, що становить різницю між лімітом відповідальності страховика та виплаченим страховим відшкодуванням, а також пеню в розмірі 2586,36 грн., інфляційні втрати в розмірі 256 грн. та 3% річних в розмірі 499 грн.. Решта коштів, що відповідають розміру завданої позивачу шкоди слід стягнути з [PERSON] , як особи, яка завдала збитків. Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 287478,61 грн., то з відповідача [PERSON] слід стягнути різницю між вартістю відновлювального ремонту та лімітом відповідальності страховика за шкоду, завдану майну позивача в межах полісу, а саме 159478,61 грн.. Крім того позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилася в його душевних стражданнях та втраті немайнового характеру і яку він оцінює в 5000 грн. З урахуванням уточнених позовних вимог (т. 2 а.с. 103-107, 164-168) позивач просить суд стягнути на його користь: із ТДВ «СК «Альфа-Гарант»» страхове відшкодування в розмірі 10885,73 грн., пеню - 14556,21 грн., інфляційні втрати - 5326,44 грн. та 3% річних - 1501 грн.; із [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 96048,79 грн., інфляційні втрати - 44809,66 грн. та 3% річних - 9497 грн., а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн., судові витрати стягнути із відповідачів., стягнути із відповідачів судовий збір та витрати на проведення експертиз. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 27 серпня 2021 року, відкрито провадження у вказаній справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (т. 1 а.с. 43-44). Відповідачам був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову. 25 січня 2022 року відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» подано до суду відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 54-59), в якому просять відмовити в задоволенні позову в зв`язку з безпідставністю, необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначили, що 16 червня 2020 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200287681, забезпечений транспортний засіб Volkswagen, номерний знак [NUMBER] . 25 лютого 2021 року відбулася ДТП за участю автомобіля Volkswagen, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Toyota, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. 26 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування та надав відомості про особисті банківські реквізити для здійснення виплати страхового відшкодування. Оскільки виплата страхового відшкодування з боку ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснювалася безпосередньо на особистий рахунок [PERSON] , а останнім не надано доказів, які підтверджують факт оплати проведеного ремонту, то ТДВ СК «Альфа-Гарант» було зменшено розмір виплати на суму податку на додану вартість. Також договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісом) № 200287681, передбачено франшизу у розмірі 2000 грн.. 08.07.2021 ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 54658,68 грн. на особистий рахунок позивача. 12.07.2021 ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримало від позивача заяву, в якій останній висловив свою незгоду із розміром виплаченого страхового відшкодування, у зв`язку з чим ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до незалежного оцінювача для проведення оцінки пошкодженого КТЗ. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № ЦВ/21/1290 від 21.07.2021, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Toyota, номерний знак [NUMBER] , складає 119381,41 грн., в тому числі 16668,90 грн. ПДВ на вартість матеріалів та складових. З урахуванням результатів вказаного висновку 13.08.2021 ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 46053,82 грн.. Всього ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача було виплачено страхове відшкодування в розмірі 100712,50 грн.. Отже, ТДВ СК «Альфа-Гарант» були виконані всі обов`язки страховика визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а розмір матеріального збитку та відповідно страхового відшкодування - з додержанням положень вказаного закону та законодавства у сфері страхування і оцінки майна загалом. Щодо строку в межах якого страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, зазначили. ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримало від позивача заяву про виплату страхового відшкодування 26.02.2021. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов`язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 10 червня 2021 року постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року залишено без змін. Отже, після отримання 26.02.2021 від позивача заяви про виплату страхового відшкодування, строк на прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та виплату його призупинився у зв`язку з розглядом справи щодо обставин ДТП та встановлення вини особи, що завдала шкоди. 10.06.2021, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду, вказаний строк було поновлено. 08.07.2021 відбулася виплата першої частини страхового відшкодування, а 13.08.2021 - доплата страхового відшкодування. Строк, передбачений ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», закінчився 08.09.2021. Зазначили, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» не мало можливості здійснити виплату страхового відшкодування на користь позивача раніше, в зв`язку з тим, що не було остаточно встановлено вину водія [PERSON] у настанні вищевказаної ДТП. Оскільки позивач не довів розміру завданого йому збитку, який відшкодовується страховиком в порядку визначеному законом, в задоволенні позовних вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант» просять відмовити. Відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант» подав клопотання про призначення у справі судову автотоварознавчу експертизу (т. 1 а.с. 104-105). 26 січня 2022 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Тимошенком В.В. подано до суду відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 114-122), в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог судові витрати відповідачів стягнути із позивача. В обґрунтування відзиву на позовну заяву зазначив, що обсяг пошкоджень автомобіля Toyota, номерний знак [NUMBER] , взятий оцінювачем на замовлення позивача до розрахунку розміру завданої шкоди, значно вищий ніж обсяг пошкоджень, які були отримані саме у ДТП 25.02.2021 за участю позивача та відповідача [PERSON] .. У якості доказу розміру шкоди позивачем надано Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 126/03-21 від 15.03.2021, виконаний оцінювачем ТОВ «Клевер Експерт» Троян К.В., відповідно до якого матеріальний збиток складає 175974,22 грн., матеріальний збиток без врахування ПДВ - 153260,36 грн, вартість відновлювального ремонту без врахування зносу та з ПДВ - 287478,61 грн.. Вважає цей звіт недостовірним, неналежним та недопустимим доказом, виходячи з наступного. На дослідження оцінювача замовником не ставилося питання про визначення шкоди від конкретного ДТП, а ставилося питання про шкоду взагалі. Тобто оцінювач визначав вартість ремонту всіх наявних на автомобілі пошкоджень за час його експлуатації, починаючи із 2015 року, а не від конкретної події. Оцінювач має спеціальні знання лише в області оцінки та не має можливості самостійно визначити обставини, причини та час пошкодження тих чи інших деталей автомобіля, про що ним зазначено у звіті. Позивачем була прихована від оцінювача інформація про обсяг пошкоджень, отриманих у ДТП 25.02.2021 за участю відповідача [PERSON] , який є значно меншим ніж наведено у Звіті позивача. Крім того, відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант» також замовляв незалежну оцінку збитку у зв`язку із пошкодженням автомобіля позивача. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № ЦВ/21/1290 від 21.07.2021, виконаного ТОВ «Партнер-Консалт» на замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota, номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП складає 119381,41 грн.. в тому числі ПДВ на вартість матеріалів та складових - 16668,90 грн.. Перелік пошкоджених запчастин, які підлягають заміні у висновку на замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант» значно менший ніж у звіті позивача, і відповідно менша вартість матеріального збитку на 56592,81 грн.. позивач не є платником ПДВ, тому його вимоги про стягнення матеріальної шкоди із врахуванням ПДВ та безпідставного збільшення вартості запчастин на 20% оцінювачем є безпідставними. Також зазначив, що визначення розміру матеріальних збитків без урахування фізичного зносу автомобіля, як того вимагає позивач, без належних доказів, є неприпустимим та порушуватиме рівновагу прав та обов`язків сторін, оскільки особа, винна у ДТП, не може нести відповідальність більшу, ніж наявна, та не може компенсовувати потерпілому витрати за ремонт автомобіля, як нового, при тому, що належний позивачу автомобіль 2015 року випуску та неодноразово перебував у ДТП, ремонтувався. Також заперечив проти задоволення вимог щодо стягнення моральної шкоди у зазначеному позивачем розмірі, вважає його таким, що не відповідає обставинам пригоди та справі взагалі. Жодного доказу на підтвердження розміру моральної шкоди позивачем не надано. Відповідач скористався правничою допомогою, за надання якої здійснив передплату в розмірі 4500 грн., які відносяться до судових витрат і підлягають розподілу під час прийняття судового рішення. Вважає, що завдана внаслідок ДТП шкода була повністю відшкодована страховиком відповідно до законодавства, а її розмір не перевищує розміру страхового відшкодування. Представником відповідача [PERSON] - адвокат Тимошенко В.В. подав до суду клопотання про призначення комплексної судової експертизи (криміналістичної з автотоварознавчою) (т. 1 а.с. 106-108). 31 січня 2022 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Ковалевською Д.С. подано відповідь на відзив ТДВ СК «Альфа-Гарант» (т. 1 а.с. 134-136) та відповідь на відзив відповідача [PERSON] (т. 1 а.с. 140-142), в яких не погодилися з поясненнями та міркуваннями відповідачів. Зазначили, що між позивачем та страховиком не було досягнуто згоди щодо розміру та способу здійснення страхового відшкодування. Вважає, що розмір страхового відшкодування, яке повинно бути сплачене на його користь відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» становить 27287,50 грн., що становить різницю між страховою сумою (130000 грн.) та здійсненими виплатами (100712,50 грн.). Щодо строку в межах якого страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування зазначили, що заява про виплату страхового відшкодування подана 26.02.2021, тобто строк, передбачений ст. 36 Закону ОСЦПВВНТЗ, коли страховик має прийняти рішення та здійснити виплату в повному обсязі, обмежується датою 27.05.2021. Однак, вбачаючи, що відповідача [PERSON] остаточно було визнано винним постановою Київського апеляційного суду 10.06.2021, датою прострочення виконання зобов`язання є 11.06.2021, тому пеню слід рахувати поетапно з 11.06.2021 по 08.07.2021 (дата першого платежу від страхової) - 27 днів прострочення; з 09.07.2021 по 13.08.2021 (дата другого платежу від страхової - 35 днів прострочення та 14.08.2021 по 16.08.2021 (дата складання позову) - 2 дні прострочення. Також відповідно до ст.ст. 536, 625 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення та 3% річних з простроченої суми. З огляду на відсутність спростування Звіту про оцінку № 126/03-21, та належність наданих розрахунків страховиком, а також необґрунтоване прострочення виплати страхового відшкодування, позивач просить задовольнити позовні вимоги до ТДВ СК «Альфа-Гарант» в повному обсязі. Також представник позивача у відповіді на відзив відповідача [PERSON] зазначила, що твердження представника відповідача [PERSON] щодо не подання позивачем жодних достовірних та достатніх доказів є хибним, адже воно ґрунтується лише на припущеннях та домислах самого представника відповідача. Позивач у своїй позовній заяві заявив вимоги та підтвердив все письмовими доказами, які доводять обставини справи. Звіт про оцінку № 126/03-21, складений 15.03.2021 експертом [PERSON] , який має відповідну освіту, пройшов спеціальне навчання та підготовку, склав іспит та є оцінювачем, а тому є спеціалістом у галузі побудови автомобіля та визначення розміру матеріального збитку. Тому сумніви представника відповідача у неупередженості, достовірності та об`єктивності оцінювача [PERSON] є безпідставними та нічим не обґрунтованими. Крім того, не заслуговують на увагу твердження представника відповідача про те, що перелік пошкоджень, зафіксований працівниками патрульної поліції є повним та тільки він підтверджує обсяг завданих позивачу збитків, оскільки працівниками поліції на місці пригоди фіксуються лише видимі та об`єктивно зрозумілі деталі кузову, які можливо встановити без додаткових спеціальних знань та без додаткових приладів. Тому, перш ніж стверджувати, що пошкодження, які зафіксував [PERSON] , проте не зафіксували працівники поліції, не відносяться до зазначеної пригоди, відповідач [PERSON] має довести належними засобами доказування, а не обмежуватися власними припущеннями. Щодо заперечень проти стягнення моральної шкоди на користь позивача зазначила, що позивач через протиправну поведінку відповідача зазнав душевних страждань та переживань у зв`язку із пошкодженням власного транспортного засобу, тому моральна шкода в розмірі 5000 грн. відповідає принципу справедливості та розумності. З огляду на відсутність спростування Звіту про оцінку № 126/03-21у відзиві представника відповідача [PERSON] та інших доказів та аргументів, вказаних в позовній заяві, які б ґрунтувалися на доказах та нормах законодавства, а не домислах та безпідставних припущеннях представника відповідача, позивач просить позовні вимоги задовольнити повністю. Представником позивача [PERSON] - адвокатом Ковалевською Д.С. подана до суду заява, в якій просить суд призначити судову автотоварознавчу експертизу (т. 1 а.с. 137, 143). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.11.2022 (т. 2 а.с. 67-68),призначено у вказаній справі судово-автотоварознавчу експертизу по матеріалам справи на вирішення якої поставлено питання: яка вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - автомобіля TOYOTA CAMRY, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25 лютого 2021 року станом на 21.07.2021 року? Яка вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - автомобіля TOYOTA CAMRY, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25 лютого 2021 року станом на час проведення експертного дослідження? Яка ринкова вартість автомобіля TOYOTA CAMRY, реєстраційний номерний знак [NUMBER] з урахуванням його технічного стану. Проведення експертного дослідження необхідно провести за матеріалами справи до яких приєднано: оригінал висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №126/03-21 від 15 березня 2021 року, складений ТОВ «Клевер Експерт»; висновок автотоварозначого дослідження №ЦВ/21/1290 від 21.07.2021 року складений ТОВ «Партнер-Консалт», а також зафіксовані пошкодження на електронних носіях. Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, яких попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України. У розпорядження експертів направлено копію ухвали суду про призначення судової автотоварознавчої експертизи та матеріали цивільної справи Голосіївського районного суду м. Києва №752/20872/21, провадження №2/752/3420/22. Оплату послуг експерта покладено на позивача [PERSON] .. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.11.2023 (т. 2 а.с. 90) провадження у справі поновлено. 13.02.2025 представником позивача [PERSON] - адвокатом Ковалевською Д.С. подана до суду заява, в якій просить суд призначити додаткову судову автотоварознавчу експертизу (т. 2 а.с. 101-102). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.02.2024 (т. 2 а.с. 117-118),призначено у вказаній справі додаткову судову автотоварознавчу експертизу в межах проведеної 25.10.2023 року експертами Київського НДІ судових експертиз МЮ України судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі №752/20872/21 висновок № 6531/23-54 на вирішення якої додатково поставленно питання: яка вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - автомобіля TOYOTA CAMRY, реєстраційний номерний знак [NUMBER] з урахуванням зносу станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25 лютого 2021 року без включення податку на додану вартість? Проведення експертного дослідження необхідно провести за матеріалами справи до яких приєднано: оригінал висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №126/03-21 від 15 березня 2021 року, складений ТОВ «Клевер Експерт»; висновок автотоварозначого дослідження №ЦВ/21/1290 від 21.07.2021 року складений ТОВ «Партнер-Консалт», а також зафіксовані пошкодження на електронних носіях; висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи №6531/23-54 від 25.10.2023 року. Проведення додаткової експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, якими проведено експертне дослідження 25.10.2023 року та складено висновок №6531/23-54. Експертів попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України. У розпорядження експертів направлено копію ухвали суду про призначення додаткової судової автотоварознавчої експертизи та матеріали цивільної справи Голосіївського районного суду м. Києва №752/20872/21, провадження №2/752/3420/22. Оплату послуг експерта покладено на позивача [PERSON] .. Провадження у справі на час проведення додаткової експертизи зупинено. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2024 (т. 2 а.с. 135) провадження у справі поновлено. У судовому засіданні 2 квітня 2025 року сторони відсутні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Як встановлено судом та убачається із матеріалів справи, 25 лютого 2021 року, о 13 год. 30 хв., по просп. Лобановського, 119 в м. Києві сталася ДТП за участю автомобілів Volkswagen Tiguan, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Toyota Camri, номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] .. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року, яку постановою Київського апеляційного суду від 10 червня 2021 року залишено без змін, [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (т. 1 а.с.13, 14-15). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб Toyota Camri, номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т. 1 а.с. 10), отримав механічні пошкодження. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант»» відповідно до страхового поліса № 200287681 (т. 1 а.с. 16, 60). Страхова сума за вказаним полісом становить 130000 грн., розмір франшизи - 2000 грн.. 26 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування та надав відомості про особисті банківські реквізити для здійснення виплати страхового відшкодування (т. 1 а.с. 61). 08.07.2021 ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 54658,68 грн. на особистий рахунок позивача (т. 1 а.с. 35). 13.08.2021 ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 46053,82 грн. (т. 1 а.с. 97). Всього ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача було виплачено страхове відшкодування в розмірі 100712,50 грн.. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків може бути, серед іншого, завдання шкоди (збитків). Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно зі абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 126/03-21, складеного 15.03.2021 ТОВ «Клевер Експерт» на замовлення позивача [PERSON] , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Toyota Camri, номерний знак [NUMBER] , становить 175974,33 грн.; вартість матеріального збитку без урахування ПДВ завданого власнику автомобіля Toyota Camri, номерний знак [NUMBER] становить 153260,36 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Camri, номерний знак [NUMBER] , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на момент проведення дослідження становить 287478,61 грн.; ринкова вартість автомобіля Toyota Camri, номерний знак [NUMBER] , до моменту ДТП, становить 347913 грн. (т. 2 а.с. 10-19). Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № ЦВ/21/1290, складеного 21.07.2021 ТОВ «Партнер-Консалт» на замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант», вартість матеріального збитку завданого власнику майну Toyota Camri, номерний знак [NUMBER] , 2015 року випуску, внаслідок ДТП, складає 119381,41 грн., в тому числі 16668,90 грн. ПДВ на вартість матеріалів та складових (т. 2 а.с. 48-51). Не погоджуючись із вказаними висновками учасники справи заявили клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.11.2022 (т. 2 а.с. 67-68),призначено у вказаній справі судову автотоварознавчу експертизу по матеріалам справи, а ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.02.2024 (т. 2 а.с. 117-118),призначено у вказаній справі додаткову судову автотоварознавчу експертизу в межах проведеної 25.10.2023 року експертами Київського НДІ судових експертиз МЮ України судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі № 752/20872/21 від 25.10.2023 № 6531/23-54 (т. 2 а.с. 75-81), вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Camri, номерний знак [NUMBER] , пошкодженого за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.02.2021 станом на 21.07.2021 дорівнювала 248670,90 грн.. Водночас, факт включення або не включення ПДВ до визначеної суми залежить від форми оподаткування суб`єктів господарської діяльності, які надавали послуги з проведення ремонту досліджуваного КТЗ, реалізації складових, матеріалів, тощо. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Camri, номерний знак [NUMBER] , пошкодженого за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.02.2021 станом на час проведення експертного дослідження дорівнювала 360075,27 грн.. Водночас, факт включення або не включення ПДВ до визначеної суми залежить від форми оподаткування суб`єктів господарської діяльності, які надавали послуги з проведення ремонту досліджуваного КТЗ, реалізації складових, матеріалів, тощо. Ринкова вартість автомобіля Toyota Camri, номерний знак [NUMBER] , з урахуванням його технічного стану на дату ДТП, на 25.02.2021, дорівнювала 322473,49 грн., в т.ч. ПДВ. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі № 752/20872/21 від 12.08.2024 № 6849/24-54 (т. 2 а.с. 124-130), вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Camri, номерний знак [NUMBER] , з урахуванням зносу станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.02.2021 без включення податку на додану вартість складала 113598,23 грн.. Суд визнає належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами висновки експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 25.10.2023 № 6531/23-54 та за результатами проведення додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи від 12.08.2024 № 6849/24-54. Враховуючи дані вказаних висновків, суд вважає, що сума страхового відшкодування, що має бути доплачена ТДВ СК «Альфа-Гарант» складає 10885,73 грн., які розраховуються наступним чином: 113598,23 грн. - 2000 грн. - 100712,50 грн., = 10885,73 грн., де: 113598,23 грн. - вартість матеріального збитку без ПДВ згідно висновку експерта № 6849/24-54 від 12.08.2024; 2000 грн. - розмір франшизи; 100712,50 грн. - сума сплаченого страхового відшкодування. Також, враховуючи дані висновку експерта № 6531/23-54 від 25.10.2023, суд дійшов висновку, що сума зобов`язання, що має бути сплачене відповідачем [PERSON] становить 96048,79 грн., які розраховуються наступним чином: 207647,02 грн. - 111598,23 грн. = 96048,79 грн., де: 207647,02 грн. - вартість відновлювального ремонту Toyota Camri, номерний знак [NUMBER] , станом на 25.02.2021, відповідно до висновку експерта № 6849/24-54 від 12.08.2024; 111598,23 грн. - страхове відшкодування. Щодо стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07.06.2017 у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Згідно із статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі №308/3162/15-ц. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між страховою компанією та застрахованою особою, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно з розрахунком позивача, наведеному а заяві про зменшення позовних вимог, пеня за прострочення виплати страхового відшкодування за період часу з 11 червня 2021 року по 13 грудня 2024 року становить 14556,21 грн, збитки від інфляції у розмірі 5326,44 грн та 3% річних 1501 грн. (а.с. 154-158). Проте, суд не погоджується з вказаним розрахунком, і, враховуючи припинення строку для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування з підстав встановлених ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважає, що пеню за прострочення виплати страхового відшкодування інфляційні втрати та 3% річних слід рахувати з 14.08.2021 (наступний день після другого платежу від страхової). Таким чином, з відповідача ТДВ СК « Альфа-Гарант» слід стягнути пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період часу з 14.08.2021 року по 13 грудня 2024 року (1217 днів прострочення), яка становить 12466,19 грн, збитки від інфляції у розмірі 5046,30 грн та 3% річних 1089 грн.. Щодо позовний вимог в частині стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат з відповідача [PERSON] , суд враховує висновки, викладені у пунктах 44 та 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, щодо того, що «стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення». Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала шкоди, може бути: договір особи, що завдала шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки відшкодування шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір відшкодування шкоди. Тільки після конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду або договору про відшкодування шкоди, те чи інше зобов`язання може бути кваліфіковане як грошове, і відповідно може відбутися прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) щодо його виконання. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 03 квітня 2019 року № 757/3725/15-ц. У вказаній справі договір про відшкодування шкоди не укладався, рішення про стягнення майнової шкоди, яке не виконувалося [PERSON] не ухвалювалося, відтак обов`язок (грошове зобов`язання), яке [PERSON] має виконати пов`язується з набранням рішенням у даній справі законної сили. Тобто, саме з моменту набрання законної сили рішенням суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] різниці між страховою виплатою та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу, у відповідача [PERSON] настає строк для виконання грошового зобов`язання та у разі невиконання такого зобов`язання, можливість застосування до нього в подальшому цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання. Оскільки відсутній факт прострочення відповідачем [PERSON] виконання грошового зобов`язання, що, як наслідок, виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої та ч. 2 ст. 625 ЦК України, позовні вимоги про стягнення з нього трьох процентів річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягають. Стосовно стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000 грн. слід зазначити наступне. Потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). Відповідач, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж заподіяння шкоди життю та здоров`ю потерпілого. Позивач просить стягнути моральну шкоду, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (згідно з ст. 23 Закону № 1961-IV) та не належить до шкоди, заподіяної майну (згідно зст. 28 Закону № 1961-IV). Тому відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає в його моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини страхувальника ДТП, має бути співмірно компенсована останнім. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодовувати шкоду, в тому числі моральну, лише якщо доведе, що шкоди завдано не з його вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Оскільки [PERSON] не спростовано свою вину у ДТП, то саме він повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП. З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з [PERSON] моральної шкоди, оскільки з вини останнього вчинено ДТП, внаслідок чого завдано майнової шкоди позивачу, що призвело до душевних страждань останнього. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Також законодавцем визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Зі змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування позовних вимог щодо завдання моральної шкоди [PERSON] посилався на те, що внаслідок ДТП з вини відповідача [PERSON] було пошкоджено його майно, що вплинуло на якість його повсякденного життя, а саме, він був вимушений витрачати час на пошук експертної організації, звертатися на СТО та страхової компанії, звертатися за правовою допомогою. Наведені фактичні обставини свідчать про те, що позивачу завдано душевних страждань, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Беручи до уваги тривалість порушення прав позивача, а також виходячи із принципу розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлена позивачем позовна вимога про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 5000 грн. підлягає задоволенню. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, стягнувши на його користь: із ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхове відшкодування в розмірі 10885,73грн., пеню в розмірі 12466,19 грн., інфляційні втрати в розмірі 5046,30 грн., 3% річних в розмірі 1089 грн.; із [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 96048,79 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial