Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 05 квітня 2021 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі - Банк) та [PERSON] було укладено Кредитний договір №22034000503042, відповідно до п.1.1., 1.2. якого банк зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі 74 400 гривень, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити плату за кредитом (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання. У п.1.2. Кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 60 місяців з дня укладення договору, а кінцевою датою повернення кредиту є 05 квітня 2026 року. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості погоджена сторонами у відсотках від суми кредиту і її розмір встановлений в певних змінюваних ставках за різні періоди строку кредитування. Після укладення Кредитного договору Банк свої зобов`язання виконав і зарахував на банківський поточний рахунок відповідача грошові кошти в сумі 74 400 гривень, з яких сплатив на рахунок АТ СК "ТАС" страховий платіж від імені Клієнта в сумі 14 400 гривень. У подальшому відповідач виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту та оплати нарахованих комісій лише частково на суму 35 000 гривень. Строк повернення всієї суми отриманого кредиту та сплати всіх нарахованих Банком платежів за кредитом мав остаточно спливати в погоджену сторонами кінцеву дату повернення кредиту, а саме 05 квітня 2026 року. Проте у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банк прийняв рішення вимагати дострокове погашення всієї заборгованість, яку відповідач зобов`язаний був погасити у повному обсязі в строк не пізніше 30 календарних днів з дня отримання відповідного повідомлення. Тому позивач посилається на те, що строк виконання зобов`язань за кредитним договором з погашення всієї заборгованість настав достроково 27 вересня 2023 року. Після вказаної дати Банк не здійснював нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредиту та не нараховував штрафні санкції. У зв`язку із зазначеним, 27 вересня 2023 року сформувалася наступна заборгованість відповідача перед Банком за Кредитним договором: залишок простроченого кредиту в сумі 72 880,60 гривень; залишок прострочених комiсiй в сумі 55 800 гривень, що разом становить 128 680,60 гривень. Позивач зазначає, що 11 квітня 2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу №11/04/24, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги в тому числі і до відповідача за Кредитним Договором №22034000503042 від 05 квітня 2021 року на загальну суму 128 680,60 гривень. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором №22034000503042 від 05 квітня 2021 року, яка становить 128 680,60 гривень. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи без виклику сторін (а.с.6). Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання (а.с.62, 69,70). Причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не надав. Ухвалою від 10 квітня 2025 року було постановлено здійснювати розгляд справи в порядку заочного розгляду. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа у відповідність до ст. 19 ЦПК України є малозначною. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 05 квітня 2021 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22034000503042, відповідно до п.1.1., 1.2. якого банк зобов`язався надати відповідачу грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі 74 400 гривень, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити плату за кредитом (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання (а.с.50). У п.1.2. Кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 60 місяців з дня укладення договору, а кінцевою датою повернення кредиту є 05 квітня 2026 року. Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості погоджена Сторонами у відсотках від суми Кредиту і її розмір встановлений в певних змінюваних ставках за різні періоди строку кредитування. Після укладення Кредитного договору Банк свої зобов`язання виконав і зарахував на банківський поточний рахунок відповідача грошові кошти в сумі 74 400 гривен, а строк повернення всієї суми отриманого кредиту та сплати всіх нарахованих Банком платежів за кредитом мав остаточно спливати в погоджену сторонами кінцеву дату повернення кредиту, а саме 05 квітня 2026 року (а.с.50). Судом встановлено, що у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банк прийняв рішення вимагати дострокове погашення всієї заборгованість, що передбачено умовами Універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», до якого також приєднався відповідач (а.с.46-48). Тому відповідач зобов`язаний був погасити у повному обсязі заборгованість в строк не пізніше 30 календарних днів з дня отримання відповідного повідомлення, у зв`язку з чим строк виконання зобов`язань за кредитним договором з погашення всієї заборгованість настав достроково 27 вересня 2023 року. Станом на 27 вересня 2023 року виникала заборгованість відповідача перед Банком за Кредитним договором у виді залишку простроченого кредиту в сумі 72 880, 60 гривень та залишку прострочених комiсiй в сумі 55 800 гривень, що разом становить 128 680,60 гривень (а.с.51). Відповідно до\~ст.530 ЦК України\~\~зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Виходячи з цього, отримання відповідачем кредиту від банку, використання кредитних коштів на власні потреби, невиконання відповідачем умов договору в частині повернення кредитних коштів, що призвело до прострочення тіла кредиту, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині та його право захистити своє порушене право шляхом зобов`язання відповідача, як боржника, виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Судом встановлено, що 11 квітня 2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу №11/04/24, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги в тому числі і до відповідача за Кредитним Договором №22034000503042 від 05 квітня 2021 року на загальну суму 128 680,60 гривень (а.с.21-31). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту ст. 1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України - боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №11/04/24, укладеного між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та позивачем, до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №22034000503042 від 05 квітня 2021 року на загальну суму 128 680,60 гривень (а.с.16). Судом встановлено, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором №22034000503042\~від 05\~квітня 2021\~року заборгованість за спірним договором складає 72 880,60 гривень, а заборгованість за комісією складає 55 800 гривень, що разом становить 128 680,60 гривень, яка не погашена, оскільки докази про її погашення відповідачем суду не надані. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором №22034000503042 від 05 квітня 2021 року на загальну суму 128 680,60 гривень є обґрунтованими та у відповідності до ст.ст.\~611,\~615 ЦК України\~підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином,\~у зв`язку\~із задоволенням\~позовних вимог,\~з відповідача\~підлягає стягненню\~на користь\~позивача судовий\~збір у\~розмірі 2\~422 гривень 40 копійок, сплачений ним під час звернення з позовом до суду. Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з підготовкою позовної заяви до суду, надано Договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року (а.с.11-14) укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС», ордер виданий вказаним об`єднанням Маслюженку М. П., який є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.17,18). Згідно п. 3.2 вказаного Договору сума гонорару визначається в Акті приймання-передачі (а.с.12), згідно якого сума становить 7\~200 гривень (а.с.32). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Суд вважає, що з урахуванням складності справи витрати на правничу допомогу у сумі 7 200 гривень 00 копійок є співмірними з ціною позову, а тому підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7\~200 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved