Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому на підставі сертифіката серії РН № 967866 право на земельну частку (пай) розміром 5,75 в умовних кадастрових гектарах із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП ім. Стратілата на території Селищенської сільської ради. У порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, спадщину прийняла, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай). [PERSON] просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 5,75 в умовних кадастрових гектарах, яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 967866, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . У судове засідання позивач та її представник - адвокат Яловський О.В. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, суть якої зводиться до того, що сільська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) розміром 5,75 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП ім. Стратілата. 4 грудня 2000 року на його ім`я на підставі рішення Носівської районної державної адміністрації № 155 від 1 липня 1996 року було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 967866, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів за № 749 від 4 грудня 2000 року, що підтверджується матеріалами справи. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (зворот а.с. 5). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] , 1937 року народження, заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 15 січня 2025 року (а.с. 28-36), а тому спадкоємство після його смерті здійснюється за законом. З матеріалів справи (а.с. 26-27) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом (дружина), після смерті [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, безпосередньо перед його смертю проживала та була зареєстрована разом із ним, що підтверджується матеріалами справи (зворот а.с. 6). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належне йому на підставі сертифіката серії РН № 967866 право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). У судовому засіданні встановлено, що 26 листопада 2008 року [PERSON] склала заповіт, який все своє майно заповіла [PERSON] , яка спадщину прийняла, отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на інше спадкове майно, що підтверджується копією спадкової справи № 170/2014 до майна померлої [PERSON] . Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай), яке на підставі сертифіката серії РН № 967866 належало [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) в зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 967866 виготовлений у порушення вимог ст. 25 ЦК України, а саме виданий на ім`я [PERSON] після його смерті, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1033/02-31 від 24 вересня 2024 року (а.с. 11). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved