Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач), звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , позичальник, відповідач), в якому просив стягнути з останнього заборгованість у сукупному розмірі 48 696,40 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 3 028,00 грн. зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ОТП «ОТП Банк») та [PERSON] 13.12.2018 укладено кредитний договір №2021843834_CARD, за яким останній отримав кредит у розмірі 8 907,65 грн. Вказував, що 13.10.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК» ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 13/10/23, за яким останній отримав право вимоги до [PERSON] на загальну суму 48 696,40 грн., з якої 27 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 21 969,00 - загальна сума боргу по відсотках. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. Тому позивач за захистом своїх прав звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 14.08.2024 позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Копія ухвали від 14.08.2024 та копія позовної заяви з додатками відповідачу надсилалася за адресою реєстрації: [ADDRESS] , поштове відправлення № 0600282818430 повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» 07.09.2024, що з урахуванням п. 99.1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ № 270 від 05.03.2009, та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням особи про розгляд справи. Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13.12.2018 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №201843834 за умовами якого останньому надавався кредит у розмірі 7 997,80 на купівлю смартфона, аксесуарів та страхового продукту у ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», із фіксованою процентною ставкою 0,01% річних на строк 24 місяців із датою остаточного повернення кредиту 13.12.2020, а також зі сплатою комісії у розмірі 559 грн. та додаткової винагороди у розмірі 350 грн (а. с. 3-6). З специфікації до кредитного договору, рахунку-фактури № ГОР-1164-3808582 від 13.12.2018 видаткової накладної № ГОР-1164-3808582 від 13.12.2018, акта приймання-передачі товару/послуг від 13.12.2018 та квитанції вбачається, що [PERSON] придбав вказаний вище товар у ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» на загальну суму 8 997,80 грн. Отже, з матеріалів справи вбачається, що 13.12.2018 [PERSON] придбав у мережі магазинів «Foxtrot» у розстрочку на 24 місяці смарфони із його страхуванням та аксисуарами на загальну суму 14 8 997,80 грн, з яких 1 000,00 грн був його власний платіж, а 7 997,80 грн магазину «Foxtrot» сплатив АТ «ОТП Банк», якому [PERSON] зобов`язувався сплачувати даний кредит протягом 24 місяців рівними частинами з відсотковою ставкою 0,01% річних (а.с. 9 зворот. стор.). 13.10.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК» ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 13/10/23, за яким останній отримав право вимоги до [PERSON] на підставі Реєстру боржників №2 на загальну суму 48 969,40 грн, з якої 27 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 21 9696,40 грн - загальна сума боргу по відсотках (а.с. 12-14). Сукупний аналіз наведених обставин вказує на те, що до ТОВ «ЄАПБ» від АТ «ОТП Банк» перейшло право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №2021843834 від 13.12.2018. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЦК України. Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується також наступним. У відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Разом з тим, позивачем не надано розрахунку заборгованості по щомісячним платежам до 13.10.2023, а також у позовній заяві позивач навіть не вказує за який конкретно період виникла заборгованість, яку він просить стягнути за період з 13.10.2023 по 30.06.2024, та яка перейшла до нього від попереднього кредитора. Як вказувалося вище, до позовної заяви на підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості за період до 13.10.2023 (отримання права вимоги) позивачем долучено лише додатки до Договору про відступлення права вимоги, в яких зазначено загальну суму боргу, що відступається за договором. Водночас розрахунок заборгованості, який долучений до позовної заяви, містить інформацію про нарахування починаючи лише з 13.10.2023 (отримання права вимоги). Проте станом на 13.10.2023 за відповідачем нібито рахується заборгованість у розмірі 48 969,40 грн., з яких: 27 000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 21 969,40 грн - заборгованість по відсотках. Жодного розрахунку щодо такої суми відсотків позовна заява не містить. Разом із цим, відповідно до умов кредитного договору та установлених судом обставин, сума кредиту (тіло) складало лише 7 997,80 грн, а не 27 000 грн як зазначає позивач, що ставить під сумнів наданий ним розрахунок заборгованості. Тому позивач не довів належними, достовірними та достатніми доказами наявність у відповідача заборгованості за кредитом №2021843834 від 13.12.2018 у розмірі, що зазначена у витягу з реєстру боржників №2, що є додатком до договору факторингу №13/10/23 від 13.10.2023, а саме на загальну суму 48 969,40 грн., з яких: 27 000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 21 969,40 грн - заборгованість по відсотках. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості у заявленому розмірі є недоведеними. Разом з тим, матеріалами справи доведено обставини отримання [PERSON] кредиту у розмірі 7 997,80 грн за кредитним договором №2021843834 від 13.12.2018 на 24 річних платежів з кінцевою датою кредиту 13.12.2020 під 0,01% річних. Відповідач не надав доказів виконання свого зобов`язання щодо погашення кредиту ні перед первісним кредитором, ні перед фактором, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення 7 997,80 грн заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на корить позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 497,31 грн, тобто пропорційно до суми задоволених позовних вимог. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial