Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, з участю третіх осіб про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовує наступними обставинами. Позивачем 04.12.2017 було підписано з АТ «Альфабанк» Оферту на укладення Угоди про надання особистого кредиту №490979455, яка була прийнята банком відповідно до Акцепту пропозиції про укладення Угоди про надання особистого кредиту №490979455 на суму 37422,02 грн. Дата повернення кредиту 05.12.2021. позивачем 04.12.2017 було підписано Оферту на укладення Угоди про надання особистого кредиту №490979457, яка була прийнята банком відповідно до Акцепту пропозиції про укладення Угоди про надання особистого кредиту №490979457 на суму 26047,59 грн. Дата повернення кредиту 05.12.2021. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 08.09.2020 вчинено виконавчий напис за договором №490979455, при цьому заборгованість стягується за період 07.03.2018 року по 01.06.2020 в розмірі 63723,88 грн. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 08.09.2020 вчинено виконавчий напис за договором №490979457, при цьому заборгованість стягується за період 07.02.2018 року по 01.06.2020 в розмірі 46132,23 грн. Приватним виконавцем Пиць А.А. 16.10.2020 було відкрито виконавче провадження 63320456 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфабанк» заборгованості за виконавчим написом нотаріуса № 30582 від 08.09.2020. Приватним виконавцем Пиць А.А. 22.10.2020 було відкрито виконавче провадження 63322585 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфабанк» заборгованості за виконавчим написом нотаріуса № 30581 від 08.09.2020. Про існування виконавчих написів нотаріуса, позивач довідався у травні 2023 року, коли було накладено арешт на його банківський рахунок. Оскаржувані виконавчі написи вчинено нотаріусом 08.09.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яку було відповідно до ухвали Вищого адміністративно суду України залишено без змін. Виконавчі написи вчинено на підставі договорів, яке не було нотаріально посвідчено, а закон не дає право нотаріусу вчиняти виконавчі написи на договорах, укладених сторонами у простій письмовій формі. Просить позовні вимоги задоволити. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 13.09.2023 року відкрито у справі спрощене позовне провадження. Представником відповідача подано 18.12.2023 року на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позивач у встановленому законом порядку не довів, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення виконавчого напису нотаріуса була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення. Просить відмовити у задоволенні позову. Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у їхній відсутності. Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю уповноваженого представника в іншому судовому засіданні. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства, відповідно до положень\~ст.2ЦПКУкраїни є розумність строків розгляду справи судом. Частиною 2\~ст.121 ЦПК України, визначено, що строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що сторона по справі (заявник, позивач чи відповідач) зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованоїЗаконом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника, відповідача та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Згідно з ч. 1ст. 44 ЦПК України,учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд звертає увагу, що представником відповідача неодноразово заявлялись клопотання про відкладення розгляду справи. Суд вважає, що з врахуванням строків розгляду справи, визначених ч.1\~ст.275 ЦПК України, справу можливо вирішити за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів. Неявка відповідача у судові засідання не є перешкодою для вирішення справи по суті, враховуючи, що в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача. У відповідності до ч. 2\~ст.247 ЦПК України. у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 04.12.2017 було підписано з АТ «Альфабанк» Акцепт пропозиції про укладення Угоди про надання особистого кредиту №490979457, яка була прийнята банком відповідно до Акцепту пропозиції про укладення Угоди про надання особистого кредиту №490979455 на суму 37422,02 грн. Дата повернення кредиту 05.12.2021. Крім того, [PERSON] було підписано 04.12.2017 року Анкету - заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ "Альфа - банк" на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Альфа банк". Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 08.09.2020 року було вчинено виконавчий напис №30581 про стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №490979457 від 04.12.2017 року в розмірі 46782.23 гривні. Крім цього, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 08.09.2020 року було вчинено виконавчий напис №30582 про стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №490979455 від 04.12.2017 року в розмірі 64373,88 гривень. Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. 16.10.2020 року було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень №63322585 та №63320456на виконання виконавчих написів нотаріуса №30581 та 30582. Також, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. 21.11.2023 у вищевказаних виконавчих провадженнях 21.11.2023 року було винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Статтями 15, 16\~Цивільного\~кодексу\~України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~18\~ЦК\~України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»\~(далі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст.\~87\~Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України «Про нотаріат»). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано та визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що оскаржувані виконавчі написи вчинені нотаріусом 08.09.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яку було відповідно до ухвали Вищого адміністративно суду України залишено без змін. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати беззаперечна заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й встановити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмового повідомлення про вчинення виконавчого напису). Так, у своїй постанові від 15 квітня 2020 року в справі № 554/6777/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». На підставі викладеного та враховуючи те, що оспорювані виконавчі написи нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 7 ст.\~158\~ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до положень\~статей 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1679,20 гривень. (605,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову та 1073,60 грн. за подання позовної заяви. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.\~12,\~81,\~141,\~258,\~259,\~263-265,\~280-282,\~284,\~352,\~354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved