Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

[PERSON] (далі заявниця або [PERSON] ), від імені якої діє представник [PERSON] , звернувся у суд із заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документа, а саме приналежності заявнику реєстраційного посвідчення від 26.06.1989, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ковельської міської Ради Волинської області від 30.07.1987 №185, записаного у реєстрову книгу по місту Ковелю за №20. Заінтересованою особою вказав Комунальне підприємство «Волиньпроект» Волинської обласної ради. Заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником гаража № [NUMBER] , який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на який він набув на підставі рішення виконавчого комітету Ковельської міської Ради Волинської області від 30.07.1987 року № 185. У реєстраційному посвідченні на гараж від 26.06.1989 року прізвище заявника зазначено « [PERSON] », а потрібно - « [PERSON] », - це робить неможливим заявника розпоряджатися своїм майном. Для розпорядження власним майном заявнику потрібно встановити належність заявнику реєстраційного посвідчення від 26.06.1989, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ковельської міської Ради Волинської області від 30.07.1987 №185, записаного у реєстрову книгу по місту Ковелю за №20, а іншого способу це зробити ніж у судовий не передбачено. Ухвалою суду від 14.03.2025 відкрито окреме провадження, залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Комунальне підприємство «Волиньпроект» Волинської обласної ради, судове засідання у справі призначено на 04.04.2025, витребувано з державного архіву Волинської області докази. 25.03.2025 до суду надійшли докази, які витребовувались у Державного архіву Волинської області. У судове засідання 04.04.2025 учасники судового провадження не прибули. Представник заявника [PERSON] подала заяву про розгляд справи за відсутності заявника, заяву просила задовольнити. Заінтересована особа повідомлялась належним чином. Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання. У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення заяви може відбутися без відкладення розгляду справи. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Свідоцтвом про народження від 06.12.1949 №964429 підтверджується народження [INFO] заявника [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] дійсним прізвищем ім.ям та по батькові заявника є [PERSON] . Реєстраційне посвідчення від 26.06.1989 підтверджується, що гараж розташований в [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на праві особистої власності на підставі рішення виконавчого комітету Ковельської міської Ради Волинської області від 30.07.1987 №185. У листі від 25.02.25 виданого Комунальним підприємством «Волиньпроект» Волинської обласної ради зазначено, що з матеріалів\~інвентаризаційної справи\~на гараж,\~який знаходиться\~за адресою\~ [ADDRESS] \~встановлено,\~що відповідно\~до поданого\~правовстановлюючого документа,\~а саме:\~рішення виконкому\~Ковельської міської\~Ради Волинської\~області від\~30.07.1987р.\~за №\~185\~державним реєстратором\~Бюро було\~зареєстроване право\~власності на\~гараж за\~ [PERSON] . На підставі\~вищевказаного правовстановлюючого\~документу,\~було видано\~реєстраційне посвідчення\~від 26.06.1989р.\~на ім`я\~ [PERSON] та\~зроблено запис\~у реєстрову\~книгу по\~місту Ковелі\~під №\~20. У зв`язку з викладеним, комунальне підприємство повідомило заявнику, що внести зміни\~до реєстраційного\~посвідчення на\~нерухоме майно за вказаною вище адресою не є можливим. Статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж ті, що вказані у частині першій цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Заявник просить встановити факт приналежності правовстановлюючого документа, а саме приналежності заявнику реєстраційного посвідчення від 26.06.1989, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ковельської міської Ради Волинської області від 30.07.1987 №185, записаного у реєстрову книгу по місту Ковелю за №20. Для встановлення цього факту законодавством не передбачено іншого позасудового порядку, а від його встановлення залежить виникнення у заявниці права на розпорядження майном. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 12 постанови №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»» При розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. На підставі\~викладеного суд\~вважає,\~що для\~реалізації права заявника на розпорядження майном, йому необхідно встановити факт приналежності правовстановлюючого документа, встановлення чого у позасудовому порядку не передбачено. Аналіз наданих заявником документів приводить до однозначного висновку, що у прізвищі особи, на ім`я якої видане реєстраційне посвідчення від 26.06.1989, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ковельської міської Ради Волинської області від 30.07.1987 №185, записаного у реєстрову книгу по місту Ковелю за №20, допущена описка замість вірного написання прізвища [PERSON] , вказано невірне - [PERSON] . Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Отже, заявник має право реалізувати своє право власності на нерухоме майно, що гарантується Конституцією України. Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище,

Outcome: approved