Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

24 січня 2025 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось КП «Дніпроводоканал» ДМР з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати послуг водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачка є фактичним споживачем послуг позивача з водопостачання та водовідведення в кв. [ADDRESS] , проте вчасно та у відповідному розмірі оплату послуг не здійснює, в результаті чого утворилась заборгованість за період з травня 2018 року по грудень 2024 року, тому позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 32\~882,78 грн., а також за період з липня 2018 року по січень 2022 року 3% річних в розмірі 240,20 грн., інфляційне збільшення в розмірі 1\~922,32 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028 грн. (а.с.1-3) Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки-фізичної особи [PERSON] (а.с.17), ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2025 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. (а.с.18) Представник позивача у судові засідання не з`явився, надав заяви в яких просить суд розглянути справу за його відсутності, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. (а.с.а.с.21-22,\~28) Відповідачка в судові засідання не з`явилась, відзив на позов до суду не надходив. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення на її адресу реєстрації судових повісток. (а.с.а.с.19,\~26,\~32) Конверти, направлені на адресу відповідачки, повернулись до суду із позначкою «за закінченням терміну зберігання». (а.с.а.с.20, 27) Клопотань про розгляд справи за її відсутності відповідачка не надала, про причини неявки не повідомила. З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст.280, 287, 288 ЦПК України,\~розгляд справи проведено в заочному порядку. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на ім`я якої відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , з 25 листопада 2003 року зареєстрована в кв. [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15 січня 2025 року та відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру № 1067630 від 27 січня 2025 року. (а.с.а.с.4, 17) Позивачем відповідно до державної програми забезпечення населення України постачаються послуги з водопостачання і водовідведення в кв. [ADDRESS] , де зареєстрована відповідачка, та відповідно, належить дійти висновку, що між КП «Дніпроводоканал» ДМР та відповідачкою встановились фактичні відносини з приводу надання зазначених послуг. Згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року про розподіл плати за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.68 ЖК Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.67 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч.1 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року (який діяв до 01 травня 2019 року) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2015 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ст.22 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року, який введено в дію 01 травня 2019 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.15 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 9 листопада 2017 року, який введено в дію 01 травня 2019 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15. Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення, згідно визначених у різні періоди відповідних тарифів, за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрована відповідачка та на ім`я якої відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за період з травня 2018 року по грудень 2024 року складає 32\~882,78 грн. Враховуючи встановлені обставини фактичного споживання послуг позивача, за відсутності доказів на спростування таких обставин і недоведеність зворотнього, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог стосовно заборгованості за надані послуги та наявність підстав для захисту прав позивача і присудження з відповідачки до стягнення на користь позивача суми боргу за спожиті послуги за період з травня 2018 року по грудень 2024 року в розмірі 32\~882,78 грн. Вирішуючи решту заявлених вимог, суд виходить з наступного. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. В зв`язку з цим, суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача інфляційних збільшень за період прострочення з липня 2018 року по січень 2022 року в розмірі 1\~922,32 грн. та 3% річних за цей же період в розмірі 240,20 грн. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення в розмірі 35 045 грн. 30 коп., з яких: сума основного боргу 32 882 грн. 78 коп. (за період з травня 2018 року по грудень 2024 року), інфляційне збільшення 1 922 грн. 32 коп. (за період з липня 2018 року по січень 2022 року), 3% річних 240 грн. 20 коп. (за період з липня 2018 року по січень 2022 року). Такі висновки судом зроблені відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України з урахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові КЦС від 10 жовтня 2019 року у справі № 205/1460/15-ц, провадження № 61-13198св19. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, слід стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в розмірі 3 028 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved