Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

29.01.2025 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з цим позовом до відповідача, просив стягнути з Відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» нараховану, але не виплачену компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 285\~345,05 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2025 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду даної справи. Ухвалою судді від 30.01.2025 року у задоволенні заяви позивача [PERSON] про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30.01.2025 року\~позовну заяву [PERSON] до Відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення компенсації за невикористану відпустку залишено без руху через несплату судового збору в розмірі 2\~853,45 грн. 11.02.2025 року від [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків разом з квитанцією про сплату судового збору на суму 2\~853,45 грн. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12.02.2025 року прийнято позовну заяву\~ [PERSON] до\~Відокремленого підрозділу\~«Шахта 1-3\~«Новогродівська» Державного\~підприємства «Селидіввугілля»\~про стягнення\~компенсації за\~невикористану відпустку\~до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 18.10.2010 року працює на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» на посаді гірника підземного на ділянці з видобутку вугілля з повним робочим днем. Згідно Наказу №579-К від 14.08.2024 року, виданого ВП «Шахта 1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» його було звільнено за власниим бажанням у зв`язку зі зміною місця проживання за ч.1 ст.38 КЗпП України. Позивач зазначає, що він увесь час роботи на даному підприємстві сумлінно виконував посадові обов`язки та не порушував трудовий розпорядок. Проте в день звільнення чи у крайньому випадку на наступний день відповідач повинен був розрахуватися з ним за виконану роботу та перерахувати йому компенсацію за невикористану відпустку згідно КЗпП України, Закону України «Про відпустку» та чинного колективного договору, однак не розрахувався в повному обсязі і відповідно порушив вимоги ч.1 ст.47 та ч.1 ст.116 КЗпП України. Відповідно до наданої ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» на час його звільнення розрахункового листка за жовтень 2024 року зазначено, що загальна сума заборгованості за видами оплати нарахованих коштів на кінець періоду складає 285\~345,05 грн. Вказана сума мала бути сплачена відповідачем у день звільнення, а саме, 14.08.2024 року. З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути з ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» на його користь нараховану але не виплачену компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 285\~345,05 грн. Позивач у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, в котрій просив провести розгляд справи без його участі. Позовні вимоги просив задовольнити. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Про розгляд справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи. За таких обставин, враховуючи, що судом судова повістка про виклик відповідача у судове засідання направлялася на офіційну електронну адресу, суд вважає відповідача належним чином повідомленим. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що, згідно запису трудової книжки [NUMBER] [PERSON] , останній працював на посаді гірника підземного на ділянці з видобутку вугілля з повним робочим днем у шахті з 18.10.2010 року по 14.08.2024 року на підставі Наказу №172-к від 21.10.2010 року. На підставі наказу №579-К від 14.08.2024 року [PERSON] звільнено за власним бажанням у відповідності до ст.38 КЗпП України (а.с.25). З розрахункового листа за жовтень 2024 року, наданого [PERSON] , вбачається, що заборгованість по заробітній платі на кінець періоду зі здійсненим відрахуванням військового збору та податку на дохід фізичних осіб становить 285\~345,05 грн. (а.с.24). Відповідно до частини четвертої\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно зі\~статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою\~статті 94 КЗпП України\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до\~статті 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у\~статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно з частиною першою\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі\~статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. ЄСПЛ неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії статті 1 Першого протоколу, є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо, лежить на працедавцеві, а не на працівникові. Відповідно до висновку Верховного Суду, який викладено у постанові\~від 28 березня 2018 року\~у справі № 243/5469/17, провадження № 61- 94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією. Враховуючи, що право людини на заробітну плату гарантоване\~Конституцією України, нормами\~КЗпП України,\~Законом України «Про оплату праці», і позивач знаходився з відповідачем у трудових відносинах до 14.08.2024 року, при звільненні не отримав усіх належних їй платежів, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики ЄСПЛ. Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених\~статтею 116 КЗпП України, не передбачено. Відповідно до частини четвертої\~статті 97 КЗпП України,\~статті 22 Закону України «Про оплату праці»,\~власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Враховуючи, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату (частина перша\~статті 21 КЗпП України), що обов`язок організувати бухгалтерський облік на підприємстві покладено на власника або уповноважений ним орган, саме відповідач має довести, що він виплатив позивачу заробітну плату. Відповідач не надав будь-яких доказів, які спростували б зазначену заборгованість останнього перед [PERSON] з оплати праці в розмірі 285\~345,05 грн., не оспорює факту перебування з позивачем у трудових відносинах та його звільнення саме 14.08.2024 року. Згідно зі статтями\~115,\~116 КЗпП України\~відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не звільняє позивача\~від\~процесуального обов`язку доведення наявності права на отримання відповідних сум. Згідно з наданим позивачем на підтвердження невиплаченої заробітної плати розрахунковим листком за жовтень 2024 року, зазначена [PERSON] сума підлягала сплаті позивачу із зазначенням усіх її складових. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вирішуючи питання про розмір суми, яка підлягає стягненню з відповідача, вважає за можливе прийняти наданий позивачем розрахунковий лист за жовтень 2024 року, в котрому зазначено заборгованість по заробітній платі на кінець періоду в розмірі 285\~345,05 грн., з урахуванням відрахованого ДП «Селидіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 «Новогродівська» військового збору та податку на дохід фізичних осіб. З огляду на вказане, позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства «Селидіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 «Новогродівська» про стягнення заборгованості по заробітній платі, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2\~853,45 грн.

Outcome: approved