Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

У лютому 2025 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29 серпня 1992 року між нею і [PERSON] у Роставицькій сільській раді Ружинського району Житомирської області, актовий запис № 9. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спільних неповнолітніх дітей з відповідачем не мають. З 2020 року шлюбні відносини з відповідачем припинені через різні погляди, втрачу почуття любові та поваги, неприязнь один до одного. Під час воєнного стану виїхали з відповідачем до Житомирської області, але сімейні відносини не підтримують. Позивач вважає, що примирення і збереження шлюбу неможливе. За цих підстав позивач просить шлюб між нею і відповідачем розірвати. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 29.04.2022 року за № 26/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Новогродівський міський суд Донецької області) змінено територіальну підсудність судових справ Новогродівського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 лютого 2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила проводити судовий розгляд без її участі. В свою чергу, відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України», а також направлення судової повістки про виклик до суду за адресою відповідача, зазначеною позивачем у позовній заяві. Відповідач відзив на позов чи інші заперечення проти розірвання шлюбу не надав, у зв`язку з чим судом проведений заочний розгляд у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 29 серпня 1992 року у Роставицькій сільській раді Ружинського району Житомирської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] , про що складений актовий запис № 9. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до позовної заяви у 2020 сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, позивач примиритися з відповідачем не бажає. Відповідно до\~статті 51 Конституції України, а також\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі\~статтею 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Виходячи з взаємовідносин між сторонами, причин позову про розірвання шлюбу, викладених у позовній заяві, всіх обставини життя сторін, зокрема припинення ними шлюбних відносин і небажання позивача зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач питання про відновлення її дошлюбного прізвища не ставила, тому прізвище позивачу після розірвання шлюбу необхідно залишити « [PERSON] », що не позбавляє її права змінити прізвище у позасудовому порядку. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. Оскільки позов задоволено, відповідно до статті 141 ЦПК України вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved