Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

30.01.2025 позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов обгрунтований тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем 21.05.2021 було укладено договір позики № 75778655, на умовах якого відповідач отримав від позивача у позику 5000 гривень на строк 10 днів із сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором позики не виконав, борг та проценти не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 14950 гривень, з яких: 5000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу та 9950 сума заборгованості за відсотками. 26.10.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство\~необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу № 2610, на підставі якого позивач отримав вимоги до відповідача за договором позики № 75778655 від 21.05.2021. За позовними вимогами ТОВ «Фінпром Маркет» просило стягнути з відповідача усю наявну заборгованість в загальному розмірі 14950 гривень, судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 3500 гривень. Ухвалою суду від 10.02.2025 відкрито провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду клопотання, в якому просив задовольнити позов в повному обсязі, справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав в частині стягнення з нього основної суми боргу, проте заперечив в частині стягнення відсотків. Просив при вирішенні справи врахувати, що з 2020 року є діючим військовослужбовцем, учасником ООС, має статус учасника бойових дій, брав участь у здійсненні заходів і забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні її здійснення, а тому звільнений від сплати процентів. Враховуючи те, що учасники справи в засідання не з`явилися, суд провів розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 21.05.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 75778655, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн., строком на 10 днів, процентна ставка 1,99 %. Згідно з довідкою про ідентифікацію [PERSON] , з яким/якою укладено договір № 75778655 від 21.05.2021, останній ідентифікований в ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Час відправки ідентифікатора позичальнику: 21.05.2021 06:34:40. Відповідно до копії платіжної інструкції від 21.05.2021 [PERSON] 21.05.2021 було перераховано грошові кошти у розмірі 5000,00 грн., і даний факт відповідачем не заперечується. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у нього наявна заборгованість за договором позики № 75778655 від 21.05.2021 у розмірі 14950 грн., з яких: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 9950 грн. сума заборгованості за відсотками. Нарахування відсотків проводилося за період часу з 22.05.2021 по 29.08.2021. 26.10.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу № 2610, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі до відповідача за договором позики № 75778655 від 21.05.2021 на суму 14950 грн., що підтверджується реєстром прав вимог № 2. 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі, до відповідача за договором позики № 75778655 від 21.05.2021 на суму 14950 грн., що підтверджується реєстром боржників Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить наступних висновків. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст.3\~Закону України«Про\~електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України«Про\~електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну\~комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. На підставі ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналіз даних положень ч.1 ст.1046 та ч.1 1054 ЦК України дає підстави стверджувати, що фактично договір позики № 75778655 від 21.05.2021 є кредитним, оскільки крім повернення основного боргу, передбачає сплату процентів. Згідно зі ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення договору позики № 75778655 від 21.05.2021, а також отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі, визначеному договором, що також не заперечується останнім. Враховуючи зміст договору необхідно дійти висновку, що [PERSON] з моменту підписання цього договору був обізнаний щодо оплатності наданої позики, а також щодо свого обов`язку повернення позики у встановлений строк, розміру процентів, порядку їх сплати. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Враховуючи, що відповідач не оспорював та не надав суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог, в силу прямого припису статті 204 ЦК України, їх правомірність презюмується. Отже, долучені до справи договори факторингу є чинними, їх дійсність ніким не оспорено, а тому вони підтверджуються перехід до позивача права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 75778655 від 21.05.2021. Водночас, судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором позики № 75778655 від 21.05.2021. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті позики відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому позикодавцем коштами. Натомість відповідач визнав факт отримання коштів у позику та їх неповернення позичальнику чи його правонаступникам. Відтак суд прийшов до висновку про підставність та правомірність прийняття рішення про стягнення з відповідача основної суми боргу в розмірі 5000 грн. Однак суд не погоджується із наведеними позивачем розрахунком заборгованості за процентами за договором позики № 75778655 від 21.05.2021. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 зробила висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до положень п.п. 2.2, 2.3 договору позики кредит надається строком на 10 днів. За користування кредитом клієнт сплачує позикодавцю 0,99 % процентів на день (фіксована). Таким чином, оскільки договором позики № 75778655 від 21.05.2021 визначений строк кредитування, який становить 10 днів, саме протягом даного строку ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мало право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки, які, з урахуванням положень п.п. 2.3 цього договору, становлять 0,99 % на день. Так, 5000,00 грн. (сума отримана у позику та не повернута протягом строку дії договору) х 0,99 % (узгоджений сторонами у п.п. 2.3 договору відсоток, який сплачує позичальник щоденно за користування коштами) = 49,50 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами). Таким чином, заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором позики № 75778655 від 21.05.2021 могла становити 495 грн. (49,50 грн. х 10 днів). Проте, судом також встановлено, що відповідач [PERSON] є діючим військовослужбовцем з 08.05.2020 та проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується наданою ним копією військового квитка серії [NUMBER] та довідкою військової частини [NUMBER] № 148 від 07.03.2025; має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією відповідного посвідчення серії [NUMBER] , виданого 01.03.2021, брав безпосередню участь у здійсненні заходів і забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні її здійснення, що підтверджено у справі довідками військової частини [NUMBER] № 275 від 16.05.2023, №№ 182 та 183 від 21.03.2025. Відповідно до положень пункту 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, яка була чинною на час виниклих правовідносин), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а також військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Оскільки відповідач [PERSON] на період укладення договору позики 21.05.2021, так і зараз є військовослужбовцем, який під час дії особливого періоду брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебував безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, у кредитора не має правових підстав вимагати сплати процентів за договором позики, оскільки це суперечить нормам чинного законодавства. Відповідно до платіжної інструкції № 95 від 13.01.2025 при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Оскільки даний спір не пов`язаний з виконанням військового обов`язку, а також з порушенням прав учасників бойових дій, відповідач не звільнений від сплати судового збору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 640/7310/19). Таким чином, з врахуванням наведеного суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позов частково в сумі 5000 грн., а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 810, 17 грн., що становить 33, 44 % задоволених позовних вимог від ціни позову. Аналогічно пропорційно задоволених позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу, які суд вважає доведеними та підставними у розмірі 1170, 40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial