Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Раєвський Ігор Афанасійович, звернувся до суду з позовом до Хотинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер його син [PERSON] , який при житті являвся власником 14/25 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказану частину будинку син набув на підставі договору дарування 14/25 частин вказаного житлового будинку від 10 січня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Мартинюк С.А.. Відповідно до договору на земельній ділянці розташовано житловий будинок площею 48,30 м.кв. зазначений у плані літ. А-1; сарай літ.Б; гараж літ.В; сарай літ.Г; вбиральня літ.Д; вбиральня літ.Е та огорожа №1. 14/25 частин житлового будинку складаються з квартири [ADDRESS] , яка в свою чергу складається із кухні 2-2 площею 10 м.кв., кімнати 2-3 площею 12,20 м.кв, кімнати 2-4 площею 11,80 м.кв, сіни літ. «а1», тамбур «а2», ганок «а3», частин сараю літ.Б та огорожі №1. Зазначає, що 02 березня 2015 року інвентаризатором фізичною особою-підприємцем [PERSON] було виділено 14/25 частин житлового будинку в окрему квартиру [ADDRESS] . 07 вересня 2023 року [PERSON] було відмовлено в реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , оскільки згідно договору дарування йому було подаровано 14/25 частин житлового будинку, яка на той час ще не була виділена в квартиру [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] за вищевказаною адресою відкрилася спадина на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] . Вказує, що 04 липня 2024 року, звернувся до державного нотаріуса Хотинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті сина, однак після звернення із заявою про оформлення свідоцтва про право на спадщину 22 жовтня 2024 року державним нотаріусом Мартинюк Є.Р. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Згідно звіту про оцінку майна загальна вартість квартири становить 75178 гривень. На даний час вимушений звернутися до суду із позовною заявою про усунення перешкод у реалізації права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно за законом. Підтримуючи вищевикладене, просив визнати за ним право власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] , яка складається з квартири посімейного спільного заселення розташована по 1 поверсі одноповерхового будинку загальною площею 51,8 м.кв. та житловою 24,0 м.кв., у тому числі: кімната 1 12,2 м.кв.; кімната 2 11,8 м.кв.; кухня 5,1 м.кв.; коридор 3,1 м.кв.; веранда 3,6 м.кв.; комора 16,0 м.кв.; частину сарая літ.Б та частину огорожі №1. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2024 року відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 20 січня 2025 року на 09:30 годину. За клопотанням представника позивача адвоката Раєвського І.А. розгляд справи було відкладено. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 24.02.2025 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача АТ «Державний ощадний банк України», відкладено підготовче засідання на 17.03.2025 року. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 17.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 02 квітня 2025 року. 24 березня 2025 року на адресу суду від АТ «Державний ощадний банк України» надійшли пояснення, зі змісту яких вбачається, що між банком та [PERSON] був підписаний договір про споживчий кредит від 05.10.2023 року а також підписана заява про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування від 04.09.2023 року, згідно яких [PERSON] були надані кредитні кошти. Станом на 20.03.2025 року за позичальником обліковується загальна прострочена заборгованість в сумі 63359,32 гривні. У зв`язку із смертю [PERSON] 01.05.2024 року банк направив заяву про кредиторські вимоги до Хотинської державної нотаріальної контори з вимогою прийняття кредиторських вимог та ознайомлення з ними спадкоємців померлого боржника. Ухвалити рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Раєвського І.А., 02.04.2025 року надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, розгляд справи просив проводити у його та позивача відсутності. Відповідач - представник Хотинської міської ради Гіждівський В.В. - в судове засідання не з`явився, на адресу суду від нього надійшла заява, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, розгляд справи просить проводити у відсутності представник міської ради. Клопотань та доповнень не має. Представник третьої особи АТ «Державний ощадний банк України» - Петрович Ю.Ф., в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, пояснила що не заперечує проти задоволення заявлених вимог, і в разі задоволення позовних вимог банк буде змушений звернутися з вимогами до спадкодавця щодо погашення наявної кредитної заборгованості. Фактичні обставини встановлені судом Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення третьої особи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до\~ч.4\~ст.206\~ЦПК України,\~у разі\~визнання відповідачем\~позову за\~наявності для\~того законних\~ [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 12.04.2024 року (а.с.7). Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 30 жовтня 1981 року батьками [PERSON] вказані [PERSON] та [PERSON] (рос.мовою) (а.с.6). Як вбачається із довідки виданої виконавчим комітетом Хотинської міської ради за №931 від 25.02.2015 року за [PERSON] зареєстровано право користування земельною ділянкою розміром 0,3247 га по [ADDRESS] . Документ на право власності [PERSON] не видавався, земельна ділянка є власністю територіальної громади міста в особі Хотинської міської ради (а.с.8). Як вбачається із копії договору дарування 14/25 частин житлового будинку від 10.01.2003 року, [PERSON] подарувала [PERSON] 14/25 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд під номером [ADDRESS] (а.с.9). Згідно копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] виготовленого станом на 02.03.2015 року наявні технічні характеристики квартири, експлікація приміщень до плану квартири [ADDRESS] та сам план квартири [ADDRESS] (а.с.10-11). КП «Хотинське бюро технічної інвентаризації» Хотинської міської ради надано відповідь на адвокатський запит з відомостей якого вбачається, що згідно матеріалів архівного зберігання власником 14/25 частин житлового будинку по [ADDRESS] була [PERSON] , також у даному житловому будинку зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] де проживають інші особи (а.с.13). Копією рішення №140/6 від 28.06.1990 року виданого виконкомом Хотинської міської ради народних депутатів про затвердження актів оціночної комісії міськради, підтверджено, що [PERSON] продано квартиру по [ADDRESS] яка складається з14/25частин всього житлового будинку (а.с.14). Постановою державного нотаріуса Хотинської державної нотаріальної контори Мартинюк Є.Р. за №750/02-14 від 22.10.2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, підтверджено, що після [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 14/25 частин житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , після смерті його сина [PERSON] , у зв`язку із відсутністю державної реєстрації 14/25 частин житлового будинку у відповідних органах (а.с.15). Як вбачається із відповіді на звернення наданої Хотинською міською радою зареєструвати право власності на квартиру [ADDRESS] не можливо та як згідно інформації яка міститься в реєстрі прав власності до 01.01.2013 року за адресою [ADDRESS] зареєстровано спільну часткову власність на квартиру [ADDRESS] і якщо провести реєстрацію права власності порушуються права третіх осіб (а.с.16). Згідно звіту №ОМ250203-001 про оцінку майна-квартири ринкова вартість квартири за адресою [ADDRESS] станом на 03.02.2025 року становить 75178 гривень (а.с.32-35). Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №414760369 від 24.02.2025 року підтверджено за право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] 2/4 частки, [PERSON] , та [PERSON] по частині квартири (а.с.39-40). Судом досліджені надані банком документи: заяву про кредиторські вимоги та копії кредитних договорів розрахунок заборгованості [PERSON] (а.с.63-85). Проте, як встановлено судом, позивач [PERSON] не може оформити право власності на нерухоме майно, а саме квартиру, у зв`язку із відсутністю державної реєстрації 14/25 частин житлового будинку у відповідних органах. Застосовані норми права Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. У постанові від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц Верховний Суд вказав, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У п. 3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 зазначається, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Також, у даному листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Відповідно до ст.2 закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із ч.4 ст.3 зазначеного закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. В той же час, відсутність державної реєстрації права власності на майно не позбавляє позивача права на спадкування. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку. Для прийняття спадщини встановлюється шестимісячний строк, перебіг якого починається з дня смерті спадкодавця. У цей строк спадкоємець, який не проживав із спадкодавцем, вправі подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо протягом указаного строку спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини, він є таким, що не прийняв її. Статтею 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Мотиви та висновки суду Отже, як встановлено судом, право позивача [PERSON] , як спадкоємця за законом на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , відсутня державна реєстрація на 14/25 частин житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що є перешкодою спадкоємцю в нотаріальному оформленні спадщини. З огляду на викладене, спадкодавцю на праві власності належала 14/25 частин житлового будинку на підставі договору дарування від 10.01.2003 року, які 02.03.2015 року було виділено в окрему квартиру [ADDRESS] , однак спадкодавець не здійснив державну реєстрацію свого права власності. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що вимога [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме квартиру [ADDRESS] , яка складається з квартири посімейного спільного заселення розташована по 1 поверсі одноповерхового будинку загальною площею 51,8 м.кв. в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наявність у позовній заяві прохання щодо не стягнення з відповідача судових витрат по справі, суд вважає за можливе всі витрати по справі залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved