Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

13 листопада 2024 року [PERSON] звернулася до\~Миргородського міськрайонного\~суду Полтавської\~області із\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/6 від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду до закінчення сином навчання. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що вона з відповідачем мають сина [PERSON] . На даний час син досяг повноліття, однак продовжує навчатися у Відокремленому структурному підрозділі «Полтавський політехнічний фаховий коледж Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги на придбання продуктів харчування, одягу, канцтоварів, проїзд між місцем навчання та місцем проживання і додому на канікули, та інше, яку вона не в змозі надати в повній мірі самостійно. Син навчається на денній формі навчання, тому не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач має можливість матеріально утримувати сина, оскільки він є працездатним і сплачував аліменти до досягнення сином повноліття. Ухвалою суду від 05.12.2024 відкрито провадження по вищезазначеній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідач в поданому 10.01.2025 відзиві на позовну заяву просив відмовити в задоволенні позову. Вказував, що не заперечує факт навчання сина, однак останній з вересня місяця 2024 року проходив оплачувану практику/стажування за межами держави в Республіці Польща. Позивачем не надано будь яких доказів на підтвердження потреби у матеріальній допомозі сина у зв`язку з його навчанням. Крім того, він є військовослужбовцем та отримує неоднакове щомісячне грошове та матеріальне забезпечення, що напряму залежить від виконання бойових завдань, розпоряджень, перебування на лікуванні чи у відпустці тощо. На його утриманні перебувають цивільна дружина - [PERSON] , спільний син - [PERSON] , [INFO] та її неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Окрім цього, на його утриманні також перебуває батько - [PERSON] , який є пенсіонером за віком. Він постійно хворіє, інших осіб, які б мали змогу допомогти батькові немає, він змушений самостійно витрачати на його лікування чималу суму коштів щомісячно. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав вказаних в позовній заяві. Представник суду пояснив, що [PERSON] перебуваючи на практиці в Польщі витрачав кошти на проживання, харчування, однак не збирав квитанції, тому не може їх надати. Вказував, що відповідачем не надано доказів, що відповідач витрачає кошти на амуніцію та інші потреби пов`язані з його службою. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні підтримали позицію викладену у відзиві на позовну заяву та просили відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не надано будь яких доказів на підтвердження потреби у матеріальній допомозі сина у зв`язку з його навчанням, а також відповідач перебуває на військовій службі, витрачає отримані кошти на військову амуніцію та інші потреби пов`язані зі службою. Крім того утримує неповнолітню дитину [PERSON] , дружину [PERSON] та її сина [PERSON] , а такою свого непрацездатного батька [PERSON] , який потребує періодичного лікування. Представник відповідача, зауважила, що повнолітній син на момент звернення до суду позивача з позовом отримував стипендію та проходив оплатну практику в Польщі. Третя особа [PERSON] суду пояснив, що він витрачає кошти на проживання в гуртожитку, проїзд, харчування, канцелярські товари, засоби гігієни в сумі близько 8000 грн. щомісячно. Він має стипендію близько 2000 грн, якої не вистачає йому на проживання. Матеріального його забезпечує мама. Пояснив, що з батьком не спілкується з вересня 2024 року, особисто не звертався до батька за матеріальною допомогою. Також пояснив, що з жовтня 2024 року по лютий 2025 року перебував в Польщі на практиці 7 місяців, отримував кошти, в жовтні - 36193 грн, листопад 45845 грн, грудень - 43281 грн, січень 12645 грн, лютий 14501 грн. Заслухавши сторони та їх представників, третю особу, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] в м. Миргород Полтавської області народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.09.2006 (а.с.5). Позивач після укладення шлюбу 16.10.2015 змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.7). [PERSON] є студентом денного відділення Відокремленому структурному підрозділі «Полтавський політехнічний фаховий коледж Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025. Навчається за кошти бюджету (а.с.6). Позивач працює директором Миргородської гімназії №7 Миргородської міської ради школи, а також в Миргородській спецшколі та отримує заробітну плату в розмірі 24402 грн щомісячно, що підтверджується довідкою про заробітну плату (а.с. 100-101,188). Відповідач є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] та отримує щомісячне грошове та матеріальне забезпечення в розмірі 60515 грн щомісячно, що підтверджується довідкою, виданою військовою частиною [NUMBER] № 395 від 27.12.2024 та довідкою про доходи № 552 від 30.12.2024 (а.с.30,31). Між відповідачем та [PERSON] було укладено 08 липня 2016 року, актовий запис № 94 від 08.07.2016 року, зареєстровано в Реєстрі реєстратором Київського районного у місті Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00031296077 від 18.06.2021 року (а.с. 39). Від даного шлюбу у відповідача народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 41). 04 березня 2020 року рішенням Київського районного суду м. Полтави шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 40). 02 квітня 2018 року рішенням Київського районного суду міста Полтави у справі №552/536/18 було постановлено стягувати з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття (а.с. 44-46). Станом на 30.12.2024 відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] разом із: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою від 30.12.2024 виданою Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Башкірцевої 39» (а.с.43). Відповідач має на утриманні батька - [PERSON] , який є пенсіонером за віком, має ряд хронічних захворювань, потребує періодичного лікування (а.с. 29,32-34,47-59). Станом на дату звернення до суду [PERSON] отримував щомісячно академічну стипендію в розмірі 2092,12 грн (а.с. 72,149). [PERSON] відповідно до інформації наданої 24.01.2025 Державною прикордонною службою України перетнув корон України, виїхавши 23.06.2024 до Республіки Польща (а.с.145). [PERSON] на час звернення до суду з позовом в період з 03.09.2024 по 05.02.2025 проходив оплачувану практику/стажування в Польщі, що підтверджується Договором від 05.06.2024 №РРРРC-240605/01 укладеного між AKADEMIA CDE НЕДЕРЖАВНИЙ НАВЧАЛЬНИЙ ЗАКЛАД та Відокремленим структурним підрозділом «Полтавський політехнічний фаховий коледж Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (а.с. 172-177,198). Згідно довідки про дохід отриманого під час проходження практики [PERSON] за період жовтень 2024 року по січень 2025 року отримав дохід в розмірі 12799,55 злотих, що становить по курсу НБУ 136699 грн, щомісячно - 34174 грн (а.с. 198). Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2025 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 01 січня 2025 року становить 3028 гривень. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] . Син є повнолітнім, проте продовжує навчання у відокремленому структурному підрозділі «Полтавський політехнічний фаховий коледж Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025, навчання за кошти бюджету. Судом встановлено, що на час звернення до суду з позовом, повнолітній [PERSON] продовжував навчання та в цей же час перебував за кордоном та проходив оплачувану практику/стажування в Польщі, а також отримував академічну стипендію. Суд погоджується з доводами позивача про те, що навчання сина потребує значних матеріальних затрат, однак позивачем на дату звернення до суду не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітнього сина потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на навчання, харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо), що відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. Крім того, на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина, обов`язок утримання якої до повноліття покладається на [PERSON] , як батька [PERSON] , [INFO] , в силу закону (частина друга статті 51 Конституції України, стаття 180 СК України), а також батько [PERSON] , який потребує періодичного лікування. Таким чином, враховуючи те, що повнолітня дитина, яка продовжує навчання, на дату звернення [PERSON] до суду, отримував дохід у вигляді стипендії та оплати практики/стажування за кордоном, що значно перевищує встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб та позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітнього сина потреби в матеріальній допомозі, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Суд зауважує, що підстави звернення до суду із позовом повинні існувати на момент звернення до суду , а не в майбутньому під час його розгляду судом. До даного висновку суд приходить з урахуванням положень ст. 191 СК України, якою визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов [PERSON] пред`явлено до суду 13 листопада 2024 року і судом встановлено, що на той період [PERSON] незважаючи на те, що продовжував навчання, однак не потребував додаткового матеріального забезпечення від батьків, так як мав самостійний заробіток та стипендію. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати з відповідача не стягуються. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed