Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ "Споживчий центр" до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 08.08.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) №08.08.2024-100000004, який був підписаний відповідачем електронним підписом відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, надісланого на його номер мобільного зв`язку, відповідно до умов якого йому було надано кредит в розмірі 15000,00 грн., строком на 98 днів, з фіксованою процентною ставкою в розмірі 1,5% в день. Відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого станом на момент звернення до суду з позовом утворилась заборгованість в розмірі 44400,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18900,00 грн. - заборгованість за процентами, 750,00 грн. комісія, 2250,00 грн. додаткова комісія, 7500,00 - неустойка, яку позивач просить стягнути з відповідача, та судові витрати понесені при зверненні до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягав. Представник відповідача адвокат Мирко Р.О. заперечував з приводу задоволення позовних вимог, надав відзив згідно якого прохав суд при постановленні рішення врахувати вимоги чинного законодавства, які діють в період введеного воєнного стану. Представник позивача надав відповідь на відзив та зазначив, що всі нарахування було здійснено правомірно, а тому прохав позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача надав заперечення на відповідь на відзив. Оскільки сторони не з`явились у судове засідання, то відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, суд дійшов таких висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 08.08.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) №08.08.2024-100000004, шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору, та підтвердження укладення кредитного договору. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн., строком на 98 днів з дати надання кредиту, дата повернення кредиту 13.11.2024 року, з фіксованою процентною ставкою в розмірі 1,5% в день. Відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого станом на момент звернення до суду з позовом утворилась заборгованість в розмірі 44400,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18900,00 грн. - заборгованість за процентами, 750,00 грн. комісія, 2250,00 грн. додаткова комісія, 7500,00 неустойка, розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України 365% річних. Факт укладення електронного кредитного договору між ТОВ «Споживчий кредит» та [PERSON] підтверджується їх підписанням пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки кредитного договору № 08.08.2024-100000004 від 08.08.2024, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 08.08.2024-100000004 від 08.08.2024. Відтак, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором Е319. Пунктом 13 заявки кредитного договору № 08.08.2024-100000004 визначено графік платежів. Підписання відповідачем [PERSON] вказаного договору та заявки електронним підписом свідчить про його обізнаність щодо умов кредитування. Відповідно до умов кредитного договору кредитні кошти надаються [PERSON] шляхом переказу на картковий рахунок [NUMBER] . Відповідно до виписки від 08.08.2024 на рахунок [PERSON] перераховано 15000,00 грн. Станом на час розгляду справи відповідач [PERSON] не надав суду доказів сплати ним заборгованості за вказаним кредитним договором. Із долученої до матеріалів справи довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №08.08.2024-100000004 від 08.08.2024 вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] нараховано станом на день звернення до суду у розмірі 44400,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18900,00 грн. - заборгованість за процентами, 750,00 грн. комісія, 2250,00 грн. додаткова комісія, 7500,00 неустойка. Суд не погоджується із вказаним розміром загальної заборгованості за кредитним договором, оскільки позивачем здійснено нарахування заборгованості зі сплати неустойки. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Пунктами 18, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином, неустойка (штраф, пеня) за прострочення (невиконання, часткове виконання) грошового зобов`язання не підлягає стягненню на період дії військового стану, а відтак вимога позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості зі сплати неустойки у розмірі 7500,00 грн. не підлягає задоволенню. За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбачено у ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію). Частиною 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення ( відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення ( відсилання) до них. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, кредитний договір між сторонами у справі був укладений в електронній формі. Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаними вище кредитним договором утворилась заборгованість, що підтверджується наданими позивачем доказами. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором №08.08.2024-100000004 від 08.08.2024 у розмірі 36900,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18900,00 грн. - заборгованість за процентами, 750,00 грн. комісія, 2250,00 грн. додаткова комісія. \~ \~ \~ \~ \~На час дії воєнного стану законодавство України не передбачає скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Тобто позичальник має сплачувати тіло кредиту та нараховані відсотки. \~ \~ \~ \~ \~ \~На час дії на території України воєнного стану законодавством України не передбачено скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а отже таке нарахування є правомірним і позичальник має сплачувати тіло кредиту та нараховані відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору у розмірі 2422,40 грн., сплаченого при подачі позовної заяви, однак оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати у розмірі 2012,88 грн. (36900,00 грн. (сума боргу, стягнута судом) х 2422,40 (сума судового збору,сплачена позивачем)/44400,00грн.(сума боргу, заявлена до стягнення).

Outcome: partial