Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

У листопаді 2022 року позивачка [PERSON] звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області із позовом, який подала у кримінальному провадженні, до відповідачів [PERSON] і ТДВ "СК "Альфа-Гарант" про стягнення з відповідачів на користь позивачки 65721,00 грн матеріальної шкоди і 4000000,00 грн моральної шкоди. У обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що відповідач [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ТДВ "СК ''Альфа-Гарант'', керуючи автомобілем, будучи позбавленим посвідчення водія за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та не маючи права керувати транспортними засобами, 03.09.2022 сів за кермо технічно-несправного автомобіля Хюндай Соната, д.н.з. [NUMBER] , який перебуває у власності [PERSON] , рухався по автодорозі ''Ковтуни-Кременчук" - "Хорол-Оржиця", не зупинився на "STOP" проїзд без зупинки заборонено, та в порушення вимог п. 16.11 та п. 2.2 розділу 33 Правил дорожнього руху, проявив неуважність, не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ 2106, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі сполученням ''Оржиця-Хорол'' в напрямку м. Хорол, у результаті чого допустив з ним зіткнення. У результаті зіткнення пасажир автомобіля ВАЗ 2106 [PERSON] отримав низку тілесних травматичних ушкоджень від яких помер у лікарні 04.09.2022. Висновком автотехнічної експертизи від 27.09.2022 встановлено, що винуватцем у ДТП є відповідач [PERSON] . Він мав технічну можливість запобігти ДТП і керував технічно справним транспортним засобом. [PERSON] обвинувачується, як наслідок, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Позивачці завдано майнову шкоду 57721,00 грн пов`язану із обрядом поховання і поховання її сина [PERSON] , витрачено 8000,00 грн на надання правничої допомоги адвокатом М.В.Чолан, і моральну шкоду 4000000,00 грн викликану протиправним заподіянням відповідачем [PERSON] смерті сина позивачки. Вироком Полтавського апеляційного суду від 26.02.2024 частково задоволено апеляційні скарги на вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 17.03.2023: ухвалено новий вирок у частині винуватості [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України; призначено йому покарання 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки; призначено новий розгляд цивільних позовів [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] до обвинуваченого [PERSON] та ТДВ "СК "Альфа-Гарант" у порядку цивільного судочинства. 10.04.2024 вказані матеріали позовної заяви [PERSON] надійшли до Семенівського районного суду Полтавської області згідно розпорядження голови Хорольського районного суду Полтавської області від 26.03.2024 про передачу справи через неможливість розподілу судової справи між суддями, так як не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. 15.04.2024 суд отримав відомості про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] у м. Харків. 17.04.2024 відкрито провадження у справі Семенівським районним судом Полтавської області; підготовче судове засідання призначене 28.05.2024; запропоновано позивачці [PERSON] письмово повідомити суд про вибір суду, яким відповідно до ч.ч. 3, 15 ст. 28 ЦПК України може бути розглянуто цю цивільну справу: суд за зареєстрованим місцем проживання позивача [PERSON] ; суд за зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] ; чи суд за місцезнаходженням відповідача ТДВ "СК "Альфа-Гарант"; витребувано у Хорольського районного суду Полтавської області відомості про місце відбування покарання відповідачем [PERSON] , якого засуджено вироком Полтавського апеляційного суду від 26.02.2024 у справі № 548/1981/22. У травні 2024 року позовні вимоги збільшено на 131930,00 грн, що є витратами на спорудження надгробного пам`ятника. 18.11.2024 закрито підготовче судове засідання. Позивачка [PERSON] і її представник [PERSON] вимоги позову підтримали повністю. Наголосили, що у ДТП загинув син позивачки внаслідок злочину відповідача [PERSON] . Просять стягнути фактично понесені витрати на поховання, адвоката і моральну шкоду. Зауважують, що оцінка смерті сина є неможливою, життя позивачки назавжди зламане, вона стала замкнутою та обмежила своє спілкування з людьми. Відповідач [PERSON] під час розгляду кримінального провадження усвідомлював свою провину, постійно просив у неї вибачення. Щодо витрат пов`язаних із [PERSON] нічого не відшкодовував. Пропонував гроші за оперування меншого сина [PERSON] , але їх не дав. [PERSON] це батько [PERSON] ( [PERSON] ). [PERSON] була дружиною сина позивачки [PERSON] . У них спільний пам`ятник на могилі. Витрати на поховання дітей вони несли спільно у рівних частинах із [PERSON] . 65721,00 грн це витрати на обряд поховання, обід, домовину, одяг. Усього нею і батьком [PERSON] витрачено 131930,00 грн. Позивачка просить стягнути половину цієї суми на її користь та інших спільно витрачених сум. Чи позивався [PERSON] щодо своїх витрат позивачка достовірно не знає. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`являвся, оскільки перебуває у місцях позбавлення волі за вироком суду, про які повідомлявся належним чином через установу виконання покарань. Представник відповідача [PERSON] - адвокат С.В.Швець повідомив, що відповідач жалкує про своє діяння і погоджується з необхідністю відшкодування шкоди. Визнає позов про стягнення витрат на поховання і на адвоката якщо про це є відповідні чеки. Вважає, що моральну шкоду оцінити неможливо точно, припускає, що її стягнення у сумі 1000000,00 грн буде достатнім. Позивачка і її представник погоджуються із визнаною представником відповідача [PERSON] - адвокатом С.В.Швецем моральною шкодою у сумі 1000000,00 грн. Розуміють, що [PERSON] відбуває кримінальне покарання і отримання відповідних коштів стане тривалим і ускладненим. Відповідач ТДВ "СК "Альфа-Гарант" заперечує проти позову, оскільки не несе солідарну відповідальність за діяння свого страхувальника [PERSON] . За договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик несе відповідальність у межах визначених законом лімітів. Загальний розмір відповідальності страховика за страховим випадком смерть потерпілого як відшкодування моральної шкоди, не може перевищувати 12 мінімальних розмірів місячних заробітних плат на день настання страхового випадку на одного померлого. Максимально можливий розмір моральної шкоди за полісом страхування може складати 78000,00 грн і ця сума ділиться порівну між всіма особами, які мають право на таке відшкодування. Страховик здійснює відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника у разі надання відповідних документів та оригінала свідоцтва про смерть потерпілого також у межах ліміту 12 мінімальних розмірів місячних заробітних плат на день настання страхового випадку на одного померлого. Витрати на організацію та проведення поминальних обідів у сумі 10400,00 грн не покриваються страхуванням. Так само не покриваються 2762,20 грн витрат на цукерки, печиво і напої. Страховик згоден на виплату 14279,00 грн із яких 7570,00 грн за придбання одягу і поховання, 6709,00 грн за придбання поховальної атрибутики. Позивач не надав страховикові доказів понесення витрат на спорудження пам`ятника, тому підстав для виплати 30280,00 грн немає. Відповідач вважає, що розмір витрат на спорудження надгробного пам`ятника не повинен перевищувати граничну вартість стандартних пам`ятників і огорож у відповідній місцевості. Посилається при цьому на аналогічне правило Постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 03.10.2008 № 45 ''Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги, у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання''. Максимально можливий розмір відшкодування майнової шкоди з урахуванням спорудження надгробного пам`ятника не може складати 78000,00 грн стосовно одного померлого. За доводами позову витрати на спорудження пам`ятника понесено позивачкою і ще однією особою у рівних частинах. Суд визнавав обов`язковою участь у судовому засіданні представника відповідача-страховика, забезпечив за його клопотанням проведення відеоконференції, однак представник відповідача-страховика участі у засіданнях не взяла. Вислухавши вступні промови і усні заяви та заперечення осіб, які брали участь у судових засіданнях, вивчивши письмові заяви по суті справи учасників справи, матеріали справи і надані до суду докази, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Вироком Полтавського апеляційного суду від 26.02.2024 відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України за таких обставин: [PERSON] , будучи позбавленим посвідчення водія за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та не маючи права керувати транспортними засобами, 03.09.2022 сів за кермо технічно-несправного автомобіля Хюндай Соната, д.н.з. [NUMBER] , який перебуває у власності [PERSON] , рухався по автодорозі ''Ковтуни-Кременчук" - "Хорол-Оржиця", не зупинився на "STOP" проїзд без зупинки заборонено, та в порушення вимог п. 16.11 та п. 2.2 розділу 33 Правил дорожнього руху, проявив неуважність, не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ 2106, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі сполученням ''Оржиця-Хорол'' в напрямку м. Хорол, у результаті чого допустив з ним зіткнення. У результаті даної пригоди, зокрема, пасажир автомобіля ВАЗ 2106, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер [INFO] . Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] . Отже винуватість відповідача [PERSON] у вказані ДТП, зокрема й у смерті [PERSON] внаслідок ДТП, встановлена. Наразі відповідач [PERSON] відбуває покарання у Державній установі "Машівська виправна колонія (№ 9)", місцезнаходження: Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Кустолово-Суходілка, вул. Лісна, 1/1. Накладною № 1 від 05.09.2022 ФОП [PERSON] підтверджено придбання [PERSON] одягу для поховання [PERSON] на загальну суму 7570,00 грн. Накладною та фіскальним чеком від 05.09.2022 підтверджено сплату [PERSON] 2619,24 грн за придбання крекерів, води та цукерок, і окремо ще 143,00 грн за придбання цукерок. Фіскальним чеком від 05.09.2022 підтверджено отримання ФОП [PERSON] ( [PERSON] ) від [PERSON] 6709,00 грн за придбання поховального набору, який включає у себе рушник, труну, вінок, лампадку, свічки, табличку тощо. Накладною № 12 від 06.09.2022 ФОП [PERSON] підтверджено сплату [PERSON] 10400,00 грн за комплексний поминальний обід по [PERSON] і [PERSON]. Накладною № 45 від 09.11.2022 підтверджено отримання ФОП [PERSON] від [PERSON] 30280,00 грн як вартості придбання пам`ятника, перемички та 2-х модулів. Фіскальним чеком від 17.05.2024 ФОП [PERSON] ( [PERSON] ), а також фотографіями пам`ятника, підтверджено сплату [PERSON] 131930,00 грн за придбання та встановлення пам`ятника [PERSON] , тобто двом особам: [PERSON] і [PERSON] . Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України - далі ЦК). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК). Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК). Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується (ст. 1201 ЦК). За змістом ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Ч. 2 ст. 1168 ЦК передбачає, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже позивачка [PERSON] має право на відшкодування майнової і моральної шкоди завданої внаслідок смерті її сина [PERSON] з боку [PERSON], який є винуватим у його смерті, зокрема й у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України щодо [PERSON] внаслідок ДТП. Відтак, зважаючи на ступінь зміни у житті позивачки внаслідок смерті її сина через ДТП, обставин ДТП та винуватість відповідача-фізичної особи у ній, частковим визнанням відповідачем-фізичною особою позову, враховуючи засади виваженості, розумності і справедливості, суд зменшує заявлений позивачкою розмір моральної шкоди із 4000000,00 грн до 1000000,00 грн і визначає 1000000,00 грн сумою моральної шкоди право на відшкодування якої за рахунок відповідача-фізичної особи має позивачка. Відповідно до ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля Хюндай Соната, д.н.з. [NUMBER] , на час вчинення 03.09.2022 вказаної ДТП і якою керував відповідач [PERSON] , була застрахована відповідачем ТДВ "СК "Альфа-Гарант" за полісом № 207986102 від 03.02.2022; страхова сума за шкоду заподіяну життю та здоров`ю 260000,00 грн, за шкоду заподіяну майну 130000,00 грн, франшиза 2600,00 грн. Станом на 03.09.2022 діяв Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV (далі Закон). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону). Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого (ст. 23 Закону). Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (ст. 27 Закону). Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено у 2022 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6500 гривень, з 1 жовтня - 6700 гривень. Отже загальний розмір кожної із вказаних виплат щодо страхового випадку, який відбувся 03.09.2022, не може перевищувати 78000,00 грн (6500,00 12). Водночас, з урахуванням встановленої полісом № 207986102 від 03.02.2022 франшизи у розмірі 2600,00 грн, вказані виплати підлягають зменшенню на розмір франшизи і складають по 75400,00 грн (78000,00 - 2600,00). Відповідач ТДВ "СК "Альфа-Гарант" на надала судові доказів того, що до страховика (відповідача) зверталася будь-яка інша особа, окрім позивачки [PERSON] (як матері її померлого сина [PERSON] ) з питання отримання страхових виплат внаслідок ДТП, яка відбулася 03.09.2022. Отже позивачка є єдиним можливим одержувачем 75400,00 грн страхового відшкодування (регламентної виплати) за моральну шкоду заподіяну їй смертю її сина. Суд стягує ці 75400,00 грн моральної шкоди з ТДВ "СК "Альфа-Гарант" на користь [PERSON] на підставі вказаного припису п. 27.3 ст. 27 Закону, а решту моральної шкоди 924600,00 грн (1000000,00 - 75400,00) суд стягує із [PERSON] на користь [PERSON] . Згідно зі ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" похованням померлого є комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, відносяться до витрат на поховання у розумінні статті 1201 ЦК, на що вказано у постанові Верховного Суду від 10.07.2019 справа № 500/8418/13-ц (провадження № 61-6557св18). Іншими словами, у разі не заподіяння відповідачем [PERSON] протиправно смерті сину позивачки, вона взагалі не повинна була б нести жодні витрати на поховання та спорудження пам`ятника, а у цій справі також і на поминальні обіди, придбання цукерок тощо, що є складовим місцевої умови та християнської традиції поховання особи. Тобто, витрати на проведення поминального обіду відносяться до комплексу заходів та обрядових дій у розумінні ст. 3 Закону України "Про поховання та похоронну справу" і, відповідно п. 27.4 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Протилежний аргумент відповідача ТДВ "СК "Альфа-Гарант" суд відхиляє. Суд також відхиляє аргумент відповідача ТДВ "СК "Альфа-Гарант" про необхідність застосування до спірних правовідносин окремих положень Постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 03.10.2008 № 45 "Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання", оскільки предметом її правового регулювання є здійснення державного соціального страхування внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а не обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідач-страховик не надав доказів завищення вартості чи не ринкової вартості понесених позивачкою витрат не поховання її сина і спорудження надгробного пам`ятника. Відтак позивачка також є єдиним можливим одержувачем страхового відшкодування у межах суми 75400,00 грн як витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника щодо її сина на підставі п. 27.4 ст. 27 Закону. З урахуванням наданих позивачкою пояснень щодо спільного із [PERSON] несенням витрат на поховання і спорудження надгробного пам`ятника їх дітей ( [PERSON] і [PERSON] ) позивачка має право на відшкодування половини спільно понесених витрат та обох померлих та витрат безпосередньо пов`язаних із її сином. Всього позивачка має право на відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника її сина у сумі 101965,12 грн ((7570,00 + (2619,24 ? 2) + (143,00 ? 2) + 6709,00 + (10400,00 ? 2) + (30280,00 ? 2) + (131930,00 ? 2)). Як наслідок суд стягує на користь позивачки вказану суму зі страховика-відповідача, але у межах ліміту 75400,00 грн на підставі п. 27.4 ст. 27 Закону. Різницю 26565,12 грн (101965,12 - 75400,00) суд стягує на користь позивачки з відповідача-фізичної особи. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6, 9 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 133 ЦПК України). До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (ч. 4 ст. 177 ЦПК). Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; 6) позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Отже позивачку звільнено від сплати судового збору. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір"). Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2481,00 грн. Згідно п. 1 п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду: позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже належна до сплати сума судового збору із позовної вимоги майнового характеру на суму 4197651,00 грн (4000000,00 + 65721,00 + 131930,00), від сплати якої звільнено позивачку, складає 12405,00 грн ((1,0 % 4197651,00 ? 2481,00 0,4 ? 2481,00 5)). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК). Суд задовольнив позов частково щодо відповідача [PERSON] на суму 951165,12 грн (924600,00 + 26565,12), а щодо відповідача ТДВ "СК "Альфа-Грант" на суму 150800,00 грн (75400,00 + 75400,00). Отже з урахуванням частково задоволеної позовної вимоги до [PERSON] суд стягує з нього 2810,91 грн судових витрат зі сплати судового збору на користь держави (951165,12 ? 4197651,00 12405,00). З урахуванням частково задоволеної позовної вимоги до ТДВ "СК "Альфа-Грант" суд стягує з нього 445,65 грн судових витрат зі сплати судового збору на користь держави (150800,00 ? 4197651,00 12405,00). Решту 9148,44 грн (12405,00 - 2810,91 - 445,65) судового збору суд компенсовує за рахунок держави. Квитанцією № 39 від 19.09.2022 підтверджено отримання адвокатом М.В.Чолан 8000,00 грн від позивачки [PERSON] за участь на досудовому розслідуванні і в судах. Вирок Полтавського апеляційного суду від 26.02.2024 вказує на участь у кримінальному провадженні [PERSON] як представника потерпілої [PERSON] . Вирок не вказав на стягнення цих витрат під час розгляду кримінального провадження. Відтак, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідачів (першого у спосіб протиправного заподіяння смерті і шкоди, а другого - більш як 2-річного не здійснення жодних виплат позивачці за наявності достовірної частини низки платіжних документів і лише її звернення за відповідними виплатами а також частковим визнанням позову), суд стягує з відповідачів у рівних частинах понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу по 4000,00 грн з кожного (8000,00 ? 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved