Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

29 січня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (скорочено ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд: - стягнути з [PERSON] , (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (код ЄДРПОУ 42986956, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005, місто Київ, 02090) заборгованість за кредитним договором № 00-11028977 від 21.01.2024 у розмірі 18720,50, яка складається з 6000,00 грн заборгованості за тілом та 12720,50 грн заборгованості за відсотками. - стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. І. Стислий виклад позиції учасників справи. Представник ТОВ «ФК «ЕЙС» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 21.01.2024 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 00-11028977 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно умов Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 5000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на умовах строковості, зворотності та платності. За надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразово комісію у розмірі 20% від суми кредиту, що складає: 1000,00 грн. Товариство виконало умови договору та перерахувало відповідачу кошти в сумі 5000,00 грн на його банківську картку № [NUMBER] . 22.01.2024 ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали Договір факторингу № 22-01/2024. Згідно вказаного договору факторингу ТОВ «Макс Кредит» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 00-11028977. В подальшому 16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» відступило право вимоги за Договором № 00-11028977 від 21.01.2024 ТОВ «ФК «Ейс» на підставі договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЕЙС», ні на рахунки попередніх кредиторів. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «ЕЙС», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 18720,50 грн та судові витрати у справі. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 29 січня 2025 року справа надійшла до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2025 надійшла у провадження судді Рижко Г.О. Ухвалою суду від 30.01.2025 року було прийнято до свого провадження цивільну справу № 357/1379/25; відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 26.02.2025 на 11:30 год. Клопотання про витребування доказів задоволено. Витребувано в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» інформацію чи емітувалась на ім`я [PERSON] платіжна картка 4441-11ХХ-ХХХХ-8513 чи будь-яка інша, інформацію про зарахування коштів на картковий рахунок відповідача за період з 21.01.2024-26.01.2024 у сумі 5000,00 грн (безготівкове зарахування згідно транзакції № 40587-05012-99693 від 21.01.2024), чи був/є номер телефону [NUMBER] фінансовим номером, у разі підтвердження зарахування коштів на картковий рахунок у сумі 5000,00 грн за період з 21.01.2024-26.01.2024 надати первинні документи бухгалтерського обліку. 24.02.2025 від АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» надійшла запитувана інформація, а також виписка по рахунку клієнта за період з 21.01.2024 - 26.01.2024. 26.02.2025 від відповідача на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи та наданням часу для звернення за правовою допомогою. 26.02.2025 в зв`язку з наданням відповідачу права скористатися правовою допомогою розгляд справи відкладено на 08.04.2025 на 11:00. 08.04.2025 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов визнає частково, а саме: тіло кредиту в сумі 6000,00 грн, просить суд відмовити в частині стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 12720,50 грн, а також відмовити в стягненні витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач надав суду заяву, в які просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає частково, а саме: в частині тіла кредиту в сумі 6000,00 грн. В частині стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 12720,50 грн, а також в стягненні витрат на професійну правничу допомогу просить суд відмовити. З огляду на положення ст.ст. 211, 223 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21.01.2024 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 00-11028977. Згідно п. 1.2 Договору позичальнику надано кредит у розмірі 5000,00 грн. Тип кредиту - кредитна лінія. Цільове призначення кредиту: на споживчі потреби. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування) 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 15 січня 2025 року (п. 1.3 Договору). Відповідно до п. 1.3.1 позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: 15 лютого 2024 року та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної історії. Відповідно до п. 1.4 сторони погодили тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка становить 0,25% в день, надається в якості заохочення та діє виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль (п. 1.4 та його підпункти). Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладання договору становить 942,13%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка з урахуванням зниженої процентної ставки на дату укладання договору становить 884,04%. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладення договору становить 50460,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту з урахуванням зниженої процентної ставки на дату укладення договору становить 47685,00 грн. (а.с. 107-116). До вказаного Договору позивачем додано Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» (в редакції від 20.11.2023), в якому визначено перелік та опис видів фінансових послуг, порядок надання кредитодавцем фінансових послуг, строки та порядок зберігання інформації про надання фінансових послуг, а також регулюють інші питання, вказані в цих Правилах (а.с. 117-126). Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідач та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також до матеріалів справи надано Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с. 127-130). Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що [PERSON] , з якою укладено договір № 00-11028977 від 21.01.2024 ідентифікована. Договір акцептовано позичальником шляхом підписання одноразовим ідентифікатором 17975 від 21.01.2024, номер телефону, на який відправлено ідентифікатор +380979635419 (а.с. 131, 19). Отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 5000,00 грн підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 09.09.2024 № 204/09 з доданими до неї реєстрами транзакцій, відповідно до якого через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішні транзакції (код авторизації 121618) (а.с. 20-25). Крім того, факт отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 5000,00 грн підтверджується довідкою АТ «УНІВЕРСАЛБАНК», з якої вбачається, що на ім`я відповідача емітовано карту № [NUMBER] , та здійснено переказ коштів в сумі 5000,00 грн 21.01.2024 о 22:55:03 та випискою по рахунку за період з 21.01.2024 - 26.01.2024. Номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону за картковим рахунком № [NUMBER] (а.с. 153-154). Відповідно до наданого первісним кредитором розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 22.01.2024 у [PERSON] наявна заборгованість за Договором № 00-11028977, яка становить 6025,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 25,00 грн - сума за нарахованими процентами, 1000,00 грн - сума заборгованості по комісіям (а.с. 37). 22.01.2024 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» укладено Договір факторингу № 22-01/2024, відповідно до якого ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» передає ТОВ «МАКС КРЕДИТ» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «МАКС КРЕДИТ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с. 40-57). Відповідно до реєстру боржників від 22.01.2024 до Договору факторингу № 22-01/2024, ТОВ «МАКС КРЕДИТ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 6025,00 грн, з яких 6000,00 грн - заборгованість за основним боргом та 258,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 59-62). Згідно з наданим ТОВ «МАКС КРЕДИТ» розрахунком, заборгованість [PERSON] становить 18720,50, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12720,50 грн - заборгованість за відсотками, 1000,00 грн - заборгованість за нарахованою комісією (а.с. 38-39). Надалі, між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024, у відповідності до умов якого, ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Ейс» за плату, а ТОВ «ФК «Ейс» приймає належні ТОВ «МАКС КРЕДИТ» права грошової вимоги до боржника за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 63-82). Відповідно до Реєстру боржників від 16.08.2024 до Договору факторингу, до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 18720,50 грн, з яких: 6000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 12720,50 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 81-83). На час розгляду справи відповідачем не надано доказів погашення зазначеної вище простроченої заборгованості. ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Наявний у справі кредитний договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, а також укладені договори факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією суд застосовує наступні норми права. Відповідно до умов Договору № 00-11028977 від 21.01.2024 за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразово комісію у розмірі 20% від суми кредиту, що складає: 1000,00 грн (п. 1.5 кредитного договору). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. «Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача» - ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 16 листопада 2016 року, справа № 6-1746цс16, та в постанові від 4 червня 2018 року, справа № 758/8481/15-ц, з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а відповідні умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16. Згідно позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року, висловленої під час розгляду справи № 6-2071цс16, обслуговування кредиту не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Суд робить висновок, що між первісним кредитором «КАЧАЙ ГРОШІ», правонаступником якого є позивач, та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з укладенням 21.01.2024 Кредитного договору № 00-11028977. Відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 5000,00 грн строком на 360 календарних днів. [PERSON] , будучи вільною в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписала кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. [PERSON] отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Суми, які підлягають стягненню, відповідають умовам Договору та строку його дії. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок приймається судом як достовірний. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті і правонаступник первісного кредитора вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів (тіла кредиту та нарахованих в межах строку кредитного договору відсотків). Тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором № 00-11028977 від 21.01.2024 за основною сумою боргу у розмірі 5000,00 грн та відсотків у розмірі 12720,50 грн. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією, суд враховує чинну судову практику і положення законодавства про захист прав споживачів, про що детально вказано вище в даному розділі судового рішення: включення позивачем до розрахунку заборгованості комісії за послуги, що супроводжують кредит, є неправомірним, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, оскільки відповідачу було встановлено одноразову плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд вважає, що положення кредитного договору, укладеного між сторонами про зобов`язання позичальника сплатити одноразову комісію за надання кредиту у розмірі 20% від суми кредиту, що складає 1000,00 грн, є нікчемними. Аналогічні за змістом висновки містяться у Постановах Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 727/5461/23 від 13.07.2022 та у справі № 496/3134/19. Відтак, нарахування позивачем заборгованості по комісії за договором № 00-11028977 від 21.01.2024 в розмірі 1000,00 грн є безпідставним. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] підлягають частковому задоволенню та стягненню з останньої заборгованості за Кредитним договором № 00-11028977 від 21.01.2024 в розмірі 17720,50 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу - 5000,00 грн та заборгованості за відсотками - 12720,50 грн. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що понесені ТОВ «ФК «ЕЙС» витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн підтверджуються матеріалами справи: Договором про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024 (а.с. 84-87); Додатковою угодою № 3 до Договору від 22.11.2024 (а.с. 88-90); Актом прийому - передачі наданих послуг від 22.11.2024 (а.с. 91). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача. Відповідач доводів щодо неспівмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не заявив. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 2293,00 грн (17720,50/18720,50*2422,40), та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6626,08 грн (17720,50/18720,50*7000,00).

Outcome: partial