Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Заявник [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Білик Л.С. звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства, заінтересовані особи [PERSON] , [INFO] , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на те, що вона більше 15 років проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] , який загинув [INFO] внаслідок отриманих під час мінометного обстрілу поранень, що були несумісні з життям, при виконанні службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії російської федерації. За час перебування у фактичних шлюбних відносинах в них народилось троє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Водночас, запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відтак, встановлення юридичного факту батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , щодо [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] , [INFO] , має важливе значення для правового статусу дітей та необхідне для реалізації їх права на виплату одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі їх батька [PERSON] , а також пільг для дітей, у зв`язку із загибеллю батька та пенсії по втраті годувальника. З огляду на викладене заявник просить заяву задовольнити та встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , щодо [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.10.2024 відкрито провадження у справі за вказаною заявою та призначено судове засідання. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.10.2024, призначено у даній справі посмертну судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 11.12.2024 судом зареєстровано повідомлення Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про неможливість проведення судової експертизи, оскільки, у Тернопільському НДЕКЦ МВС проводяться судові біологічні експертизи за експертною спеціальністю 9.5 «Молекулярно-генетичні дослідження» на обладнанні, яке дозволяє встановити Генетичні ознаки (далі ДНК-профіль) тільки із зразків букального епітелію. Дослідження слідів біологічного походження та зразків крові, кісток, тканин людського організму та невпізнаних трупів, на наявному в Тернопільському НДЕКЦ МВС обладнанні, наразі не виявляється можливим. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.12.2024 поновлено провадження у справі. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2024, призначено у даній справі посмертну судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручити експертам Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 20.03.2025 суду надійшов висновок експерта Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/109-25/1725-БД від 13.03.2025 за результатами проведеної посмертної судову молекулярно-генетичної експертизи, у зв`язку із чим ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.03.2025 поновлено провадження у справі. Заявник [PERSON] та її представник адвокат Білик Л.С. в судове засідання не з`явились, однак адвокат Білик Л.С. подала заяву, у якій просить проводити розгляд справи без її участі та участі заявника, заяву підтримує та просить задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак попередньо подала суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що спір про право відсутній, а тому вона не заперечує з приводу задоволення заяви. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення заяви не заперечив. Представник заінтересованої особи [INFO] , у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в м. Тернопіль та її батьками зазначено: батько [PERSON] та мати [PERSON] , що слідує із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 09.08.2011. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00012503169 від 25.07.2013, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13.01.2015, [PERSON] народилась [INFO] в м. Тернопіль та її батьками зазначено: батько [PERSON] та мати [PERSON] . Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00014917662 від 13.01.2015, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 06.06.2018, [PERSON] народилась [INFO] в м. Тернопіль та її батьками зазначено: батько [PERSON] та мати [PERSON] . Відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00020298145 від 06.06.2018. Із сповіщення сім`ї № 12870 від 08.08.2024 слідує, що солдат [PERSON] , [INFO] , механік-водій 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , призваний на військову службу 05.06.2024 [INFO] , [INFO] загинув, внаслідок мінометного обстрілу противника отримав поранення несумісні з життям, в населеному пункті Торецьк Донецької області, під час виконання бойового завдання, при виконанні службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії російської федерації. Вказане також підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 18.08.2024. Згідно з довідкою ПП «Люкс 3» № 528 виданою 23.08.2024, [PERSON] зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять дочки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження житлових умов про фактичне проживання від 23.08.2024 складеного комісією ПП «Люкс 3», в ході обстеження квартири [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] , 1977 року народження до моменту смерті був не зареєстрований але проживав за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 зробила висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (ч. 2 ст. 18 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, дитина має право знати своїх батьків. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. При цьому згідно зі ст.130 СК України у разі смерті чоловіка,який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 роз`яснено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог статей 77, 78 ЦПК України. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та заінтересованих осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07.05.2009). При цьому також слід звернути увагу, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2024, призначено у даній справі посмертну судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручити експертам Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Відповідно висновку експерта Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/109-25/1725-БД від 13.03.2025, особа, генетичні ознаки якої встановлено з фрагмента стегнової кістки трупа [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (об`єкт № 1) може бути біологічним батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (об`єкт № 3), [PERSON] , [INFO] (об`єкт № 4) та [PERSON] , [INFO] (об`єкт № 5), матір`ю яких є [PERSON] , [INFO] (об`єкт № 2). Ймовірність походження ДНК-профілів від [PERSON] та біологічних батьків [PERSON] і особи, генетичні ознаки якої встановлено з фрагмента стегнової кістки трупа [PERSON] становить не менше ніж 99.9999%. Ймовірність походження ДНК-профілів від [PERSON] та біологічних батьків [PERSON] і особи, генетичні ознаки якої встановлено з фрагмента стегнової кістки трупа [PERSON] становить не менше ніж 99.9999%. Ймовірність походження ДНК-профілів від [PERSON] та біологічних батьків [PERSON] і особи, генетичні ознаки якої встановлено з фрагмента стегнової кістки трупа [PERSON] становить не менше ніж 99.9999%. Вказаний експертний висновок на переконання суду є обґрунтованим та належним підтвердженням того, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім цього, з наданих суду доказів вбачається, що і сам [PERSON] , який помер [INFO] за життя визнавав [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] своїми доньками, що вбачається із фотознімків долучених заявником до матеріалів справи та не заперечувалось учасниками справи. При цьому суд враховує, що необхідність встановлення\~факту батьківства\~зумовлена реалізацієюзаявником прав малолітніх дітей гарантованих Конституцією України в тому числі на оформлення пенсії по втраті годувальника, виплат, передбачених законодавством України родичам військовослужбовця та отримання пільг. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, будь-якого спору між заявником та заінтересованими особами немає, а беручи до уваги, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить реалізація права малолітніх дітей на отримання соціальних виплат у зв`язку із смертю батька, та іншого порядку встановлення даного факту немає, суд вважає, що даний факт підлягає встановленню. На підставі викладеного,

Outcome: approved