Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

12.07.2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить суд встановити факт постійного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] на протязі 5-ти останніх років для включення в коло спадкоємціяв. Одночасно з поданням позовної заяви 12.07.2024 року позивач [PERSON] заявила клопотання про виклик свідків. В обгрунтуванні позовних вимог зазначає, що [PERSON] з 1987 року разом з [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] . Вони проживали однією сімєю, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах. Разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно купували речі, були повязані спільним побутом. [INFO] [PERSON] помер, свідченням чому є свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] від 26 червня 2020 року, видане Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 28 серпня 2020 року [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори. Та 13 січня 2021 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки неможливо встановити факт шлюбних стосунків з померлим [INFO] [PERSON] . Таким чином, у зв?язку з цим, виникла необхідність встановити факт проживання однією сім?єю на протязі останніх 5-ти років для включення в коло спадкоємців. На протязі останніх п`яти років, під час спільного проживання позивач та її цивільний чоловік вели спільний побут, займалися питанням утримання житла в якому проживали. Мали взаємні права та обов`язки, вели спільний бюджет, надавали один одному необхідну фізичну допомогу та моральну і матеріальну підтримку. Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.09.2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання по справі (а.с.14-15). Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2024 року витребувано у державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.28-29). Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.42-43). Допитана у судовому засідання позивач [PERSON] заявлений нею позов підтримала в повному обсязі, та пояснила, що з [PERSON] вони разом жили з 1987 року за адресою: [ADDRESS] , перебували в цивільному шлюбі. Вели спільне господарство, мали спільні гроші, заощадження, разом будували дачу, виховували дітей та онуків. Вели спільний побут. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні цивільний позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Представник Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради Дядюк М.В., надала суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності та прийняти рішення на розсуд суду. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] , та її давньою подругою. Сама вона проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] знала також дуже добре, вони з [PERSON] проживали в цивільному шлюбі. Вели спільне господарство, разом працювали, виховували онуків. З 1987 року по день смерті [PERSON] проживав з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснив, що [PERSON] є його матір`ю. [PERSON] проживав з [PERSON] по [ADDRESS] з 1987 року в цивільному шлюбі. Разом вони вели спільне господарство, відпочивали, будували дачу. Жили разом до дня смерті [PERSON] . Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, заслухавши позивача та свідків, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть від 25.06.2020 року серія [NUMBER] виданим Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністертва юстиції (м. Дніпро) [PERSON] , [INFO] помер [INFO] (а.с.9). 13 січня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. про що була складена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії оскільки вважає, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом не має можливості, оскільки [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних стосунказ з померлим [INFO] [PERSON] (а.с.10-11). На протязі останніх п`яти років, під час спільного проживання позивач та її цивільний чоловік вели спільний побут, займалися питанням утримання житла в якому проживали. Мали взаємні права та обов`язки, вели спільний бюджет, надавали один одному необхідну фізичну допомогу та моральну і матеріальну підтримку. У судовому засіданні 09.04.2025 року свідки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] підтвердили факт спільного проживання позивача разом з померлим [PERSON] однією сім`єю протягом більш ніж п`яти років до смерті [PERSON] . Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При встановленні факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до дня смерті (четверта черга спадкоємців за законом), судом мають враховуватись положення ст. 3 СК, відповідно до якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1264 ЦК України, право на спадкування за законом у четверту чергу мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Разом з тим, згідно п. 4.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 у справі №644/6274/16-ц (провадження №14-283цс18), та Верховним Судом у постановах: від 21.03.2019 у справі №461/4689/15-ц (провадження №61-43735св18); від 10.10.2019 у справі №520/8495/17 (провадження №61-7058св19); від 17.10.2019 у справі №712/1294/17 (провадження №61-34351св18); від 09.01.2020 у справі №186/421/17 (провадження №48280св18); від 09.06.2021 у справі №346/5702/18 (провадження №61-17111св20). Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків листи ділового та особистого характеру тощо. Також, це можуть бути: свідоцтво про смерть одного з «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 420/2383/16-ц (провадження № 61-15368св18) зазначено, що: «у справах про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем у разі наявності спору, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Таким чином, враховуючи докази, що містяться в матеріалах справи, показання свідків, суд дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] , інтереси якої представляє [PERSON] до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщинипідлягає задоволенню повністю. Враховуючи викладене,

Outcome: approved