Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 18.10.1986 між ними укладено шлюб, від якого вони мають двох повнолітніх дітей. Сімейні стосунки між ними розладилися через різні погляди та життєві цінності. Протягом тривалого часу з 2012 року кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, шлюб розпався та має лише формальний характер. Примирення та збереження шлюбу між ними вважає неможливим. Просив суд не надавати сторонам строк на примирення та розірвати шлюб між ним та відповідачем. ІІ. Позиції та заяви (клопотання) учасників справи В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та наполягав на їхньому задоволенні. Пояснив, що вони з дружиною більше 10 років не живуть разом, шлюб існує лише на папері. Він має захворювання органів зору, вже переніс оперативне втручання та має шанс лікуватися закордоном у Німеччині, куди планує виїхати після розірвання шлюбу. Його рішення є остаточним, він не бажає зберегти шлюб. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила надати їм з чоловіком максимально можливий строк на примирення. Вважає, що їм зараз неможна розлучатися, бо влітку приїдуть діти, і тоді може все налагодитися. ІІІ. Процесуальні дії у справі 17.03.2025 ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження у справі, призначено судовий розгляд справи на 10-00 15.04.2025. Відповідачеві запропоновано подати відзив на позовну заяву, позивачу відповідь на відзив. Правом надати відзив відповідач не скористалася. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 18.10.1986 Відділом ЗАГС виконкому Ленінської райради народних депутатів м. Дніпропетровська між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №1792. Як стверджує позивач, шлюбні відносини між ними припинені з 2012 року, відповідачем цього не спростовано. Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний шлюб можливо зберегти, судом не встановлено. V. Оцінка суду Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачене ст.111\~СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадках відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі зупинення розгляду справи та надання сторонам строку на примирення. Згідно з ч.7\~ст.240 ЦПК України\~у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Надання строку на примирення подружжю та зупинення провадження у справі є правом, а не обов`язком суду, і реалізація цього права залежить від обставин конкретної справи, встановлених судом. Вислухавши позиції позивача та відповідача, оцінивши їхні доводи, суд дійшов висновку про недоцільність надання подружжю строку на примирення з огляду на тривалий час, який минув з моменту припинення шлюбних відносин. Згідно зі\~ст.24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст.ст.110-112\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст.109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Шлюбні стосунки подружжям припинені, та оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а його розірвання засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки від відповідача до суду не надійшло клопотання про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає за доцільне залишити їй прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved