Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

У червні 2025 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за Договором №240633-КС-002 від 05 березня 2021 року у розмірі 91985,09 грн., яка складається з заборгованості за отриманим та неповернутим кредитом - 44548,61 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 47436,48 грн. та сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. 17 вересня 2024 року (сформовано в системі Електронний суд 27 червня 2024 року) представник відповідача надала відзив на позов, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що матеріали позовної заяви не містять жодного доказу щодо укладення Договору №240633-КС-002 в порядку визначеному законодавством, крім того не є можливим перевірити підписання кредитного договору як кредитодавцем за допомогою кваліфікованого електронного підпису, так і позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора. 30 вересня 2024 року (сформовано в системі Електронний суд 01 липня 2024 року) представником позивача було подано відповідь на відзив в якому він зазначив, що аргументи наведені стороною відповідача є безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки відповідачем здійснювалися дії щодо погашення кредиту, що підтверджує його усвідомлення про наявність у нього заборгованості. 15 серпня 2024 року (сформовано в системі Електронний суд 01 липня 2024 року) представником відповідача було подано заперечення на відповідь на відзив, в яких представник ще раз наголосив на тому, що відсутні ключові пункти, такі як спосіб підписання кредитного договору, технічні засоби ідентифікації, порядок обміну електронними повідомленнями тощо. 30 вересня 2024 року (сформовано в системі Електронний суд 11 липня 2024 року) представником позивача були подані додаткові пояснення у справі в яких представник зазначив, що банківський рахунок на який було здійснено перерахування кредитних коштів належить саме відповідачу, що не заперечується останнім. Представник позивача у прохальній частині позову просив суд розгляд справи здійснювати без його участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Встановлено, що 05 березня 2021 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем [PERSON] укладено Договір №240633-КС-002 про надання кредиту в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 05 березня 2021 року направлено відповідачу [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №240633-КС-002 про надання кредиту. 05 березня 2021 року відповідач [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 240633-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. 05 березня 2021 року за допомогою відеоверифікації була здійснена перевірка особи, яка звернулась за отриманням кредиту з особою, якій належить фінансовий номер телефону [NUMBER] та паспорт громадянина України № [NUMBER] , що в повній мірі підтверджує факт звернення саме Відповідача за оформленням кредиту до ТОВ «БІЗПОЗИКА» та належності Відповідачу фінансового номеру телефону [NUMBER] . Після укладення Кредитного договору він разом з Правилами був відправлений Позивачем Відповідачу на електронну пошту [INFO] , яка належить Відповідачу, що підтверджується скріншотом веб-сторінки поштового сервісу info@bizpozyka.com. 05 березня 2021 року Позивач видав Відповідачу Кредит у розмірі 44000 грн. (двома платежами в розмірі 24000 та 20000 гривень) на картковий рахунок, вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується витягом з анкети клієнта та квитанціями платіжної системи ТОВ «ФК «Елаєнс» (ТМ FONDY) №№ 382295410 та 382295228 від 05 березня 2021 року, чим виконав свої грошові зобов`язання за Кредитним договором своєчасно та в повному обсязі. 11 червня 2021 року [PERSON] уклав з ТОВ «БІЗПОЗИКА» Додаткову угоду 1 до Договору про надання кредиту № 240633-КС-002 від 05 березня 2021 року Додаткова угода 1 була укладена в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами, через Особистий кабінет https://my.bizpozyka.com/. Позичальника на сайті Кредитодавця Укладення Додаткової угоди 1 підтверджується Візуальною формою послідовності дій, щодо укладення зазначеної електронної Додаткової угоди 1 від 11 черовня 2021 року до Договору про надання кредиту № 240633-КС-002 від 05 березня 2021 року. Після укладення Додаткової угоди 1 вона була відправлена Позивачем Відповідачу на електронну пошту v.chervonkov@gmail.com , яка належить Відповідачу, що підтверджується скріншотом веб-сторінки поштового сервісу info@bizpozyka.com, який додається до цієї Позовної заяви. 11 червня 2021 року Позивач видав Відповідачу додатковий Кредит в загальному розмірі 25000 грн. на картковий банківський рахунок, вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується витягом з анкети клієнта [PERSON] ; квитанцією АТ «ТАСКОМБАНК» (ТМ ТАС PAY) № 415350606 від 11 червня 2021 року. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору утровилася заборгованість за Договором про надання кредиту № 240633-КС-002 від 05 березня 2021 року, яка складає - 91985,09 грн., з яких: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 44548,61 грн;- заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 47436,48 грн. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Положенням ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту. Згідно ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно ст.ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Позивачем та Відповідачкою не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження №61-8449 св 19), від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №№61 7203 св 20), від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження №61-16243 св 20). Відповідно до п.1 Договору, Кредитодавець надає Позичальникові кредит (надалі за текстом - «Кредит») у розмірі 44000 грн., строком на 24 тижні - до 20 серпня 2021 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,92003410% в день (фіксована ставка) та сплати комісії за надання кредиту в розмірі 4400,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ст. 1048 ЦКУ позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1056-1 ЦКУ процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. ТОВ «Бізнес Позика» не нараховувала та не просить суд стягнути з відповідача жодну пеню чи штрафи. ТОВ «Бізнес Позика» просить стягнути з відповідачки лише заборгованість по тілу та процентам, які були нараховані відповідно до умов Договором №240633-КС-002 від 05 березня 2021 року та норм Цивільного кодексу України. Не слід ототожнювати проценти, які нараховуються протягом строку кредитування у відповідності до норм ЦК України в якості правомірної плати за користування кредитними коштами, наданими йому Позивачем у відповідності до умов Кредитного договору (статті 1048 та 1056-1 ЦК України) та процентів, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання, тобто у випадку, коли сума кредиту за Кредитним договором не повертається Позичальником у визначений ним строк (частина друга статті 625 ЦК України). Національне законодавство не наділяє суд правом зменшення суми процентів за користування кредитом, які Позичальник зобов`язаний сплатити відповідно до умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України. Згідно з умовами Договору №240633-КС-002 від 05 березня 2021 року, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0.92003410 процентів за кожен день користування Кредитом. Згідно з п.2 Договору, протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3 Договору встановлено Графік платежів, якого повинен дотримуватись Позичальник. Всі істотні умови Договору №240633-КС-002 від 05 березня 2021 року, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту (у випадку її встановлення), строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо - встановлені не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у Договорі №240633-КС-002 від 05 березня 2021 року, який уклала відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому Договорі, плата за користування Кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення Кредиту. Договором №240633-КС-002 від 05 березня 2021 року встановлюється орієнтований графік платежів за Кредитним договором. Тобто, якщо Позичальник сплачує заборгованість за договором згідно встановленого графіку платежів без порушень, йому дійсно потрібно було б сплатити за договором суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у Кредитному договорі. При цьому, порушення Позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення Кредиту. Встановлення у Договорі №240633-КС-002 від 05 березня 2021 року процентів, які нараховуються на залишок заборгованості за договором, відповідає принципу свободи договору. Уклавши Договір №240633-КС-002 від 05 березня 2021 року відповідач добровільно погодилася з його умовами. Така позиція підтверджується судовою практикою апеляційного суду щодо правомірності встановлення та нарахування процентів за кредитними договорами ТОВ «Бізнес Позика» на залишок заборгованості за Кредитним договором та їх розміру, зокрема Постанова Чернігівського апеляційного суду у справі № 751/4749/22 від 08.06.2023. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» належним чином виконало свої зобов`язання за Договором №240633-КС-002 від 05 березня 2021 року та Додатковою угодою, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору, а відповідач отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту і у нього виникли зобов`язання повернути їх у розмірі та у строки, зазначені у договорі. З матеріалів справи вбачається, що позичальник кредитні кошти отримав, користувався цими коштами, що підтверджується наданою випискою по особовому рахунку, всупереч умов договору позичені на відповідних умовах кошти не повернув, як і не надав доказів відсутності заборгованості за отриманими кредитними коштами, чим порушив права та законні інтереси позивача. При цьому, суд не бере до уваги доводи відповідача стосовно значних, на її думку, порушень допущених позивачем під час обчислення заборгованості, оскільки суду не надано належних доказів на підтвердження у цій частині. Договір №240633-КС-002 від 05 березня 2021 року є чинним, відповідач не оспорює у визначеному законом порядку ні сам Договір, ні будь-яку його частину. Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначив, що: не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Крім того, в Постанові Верховного Суду від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц зазначено, що: часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Також, відповідно до пункту 6.38. Постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 по справі № 227/3760/19-ц, в якому було визначено, що «у разі якщо договір виконувався обома сторонами то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір вважається укладеним та може бути оспорюваним. Верховний суд у постанові по справі № 916/2403/18 від 10.09.2019 зробив такі висновки: до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку може належати зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі N 911/3685/17. Наданий суду розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи. Всі платежі відповідача за Договором №240633-КС-002 від 05 березня 2021 року були враховані у розрахунку заборгованості за зазначеним договором. Сума заборгованості відповідачки за Договором №240633-КС-002 від 05 березня 2021 року відповідно до розрахунку заборгованості підрахована з урахуванням всіх платежів відповідачки. У відповідності до Постанови Верховного Суду від 11.07.2018 р. по справі №753/7883/15 доводи сторони про необґрунтованість розрахунку заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За правилами ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Як передбачено ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи вищенаведене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості. На підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за Договором №240633-КС-002 від 05 березня 2021 року у розмірі 91985,09 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved