Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Від імені\~та в\~інтересах [PERSON] до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, звернулась адвокат Грищук Катерина Петрівна. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначила, що 29 серпня 2020 року між сторонами у справі було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1869. Від шлюбу у подружжя народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Представник зазначила, що сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, збереження шлюбу є не можливим. На підставі викладеного представник позивача просить: розірвати шлюб укладений 29 серпня 2020 року, актовий запис № 1869. Ухвалою Київського районного суду Одеської області від 22.01.2025 року цивільну справу про розірвання шлюбу передано на розгляд до Суворовського районного суду м. Одеси за територіальною підсудністю. Після надходження та реєстрації зазначеного позову, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, разом з позовом представник позивача адвокат Грищук К.П. надала суду заяву про можливість розгляду справи за відсутності сторони позивача, відповідно до якої зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, строк на примирення не потрібен (а.с.6-7; 36-37). Відповідач [PERSON] до суду також не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, на електронну адресу суду 03.03.2025 року (вх. № 1340) надійшло клопотання за підписом відповідача про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, згідно якого відповідач зазначив, що позов про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі та просить його задовольнити (а.с.39,40). Таким чином, судом встановлено, що представник позивача та відповідач звернулись із заявами про слухання справи за їх відсутності, а відтак підстав для відкладення слухання справи не встановлено. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 29 серпня 2020 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), актовий запис № 1869. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Свідоцтво про шлюб видане 29.08.2020 року, серія [NUMBER] (а.с.18). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб і створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Нормами Сімейного Кодексу України передбачена добровільність шлюбу. Так, згідно ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням того, що позивач та відповідач на примирення не згодні, не бажають перебувати у шлюбі, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача по справі, а тому шлюб підлягає розірванню. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя, під час розгляду справи заявлено не було. Позивачем не заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, а відтак судом не вирішується питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved