Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради з позовом про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27 червня 2008 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем. Сімейні відносини між ним та відповідачем не склалися через діаметрально протилежні характери, погляди на життя, фізичну та психологічну несумісність. 12.10.2012 року цей шлюб було розірвано згідно з рішенням Бродівського районного суду Львівської області у цивільній справі № 2-854/12. В згаданому вище шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . 14.11.2023 Київським районним судом м. Полтави було винесено судовий наказ по справі № 552/6917/23, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 14.11.2023 року. Позивач зазначає, що актом обстеження умов проживання від 04.10.2023 вбачається, що повноважними особами служби у справах дітей Виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради за його заявою з метою визначення місця проживання [PERSON] було проведено обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] . Члени комісії встановили, що житло розміщене на 5 поверсі 5 поверхового будинку, складається з двох кімнат. В умовах проживання зазначено: « житло охайне, відремонтоване, забезпечене побутовою технікою та необхідним, санітарно-гігієнічні умови відповідають нормам». Також, було встановлено, що «для дитини передбачена окрема кімната, [PERSON] має місце для сну, стіл для занять, ноутбук, шафу для одягу». Встановлено, що за даною адресою позивач проживає вдвох з сином. Позивач стверджує, що мати, [PERSON] , знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, проживає за адресою: Львівська область, м. Броди, має пасивну позицію в житті та розвитку дитини, що сприймається хлопцем позитивно. Відносини матері та сина складні, [PERSON] , не користується авторитетом у підлітка. Зі слів [PERSON] , у вихованні сина мати іноді застосовувала фізичні покарання, часто була в стані алкогольного сп`яніння, рідко враховувала інтереси сина, перекладала виховання меншої дитини на [PERSON] . Хлопець не проявляє ініціативи у спілкуванні з нею та не хоче проживати з матір`ю. Позивач наголошує, що він стабільно та безперервно працює та отримує дохід, відповідно, має змогу утримувати сина. Позивач стверджує, що рішенням № 321 від 24.10.2023р. Виконавчого комітету «Про визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] » було вирішено: «відмовити у визначенні місця проживання [PERSON] , [INFO] разом з батьком, [PERSON] , за місцем його проживання». Підставою для відмови було те, що повноважний орган не вбачає спору між ними з відповідачем. Однак, позивач вважає, що спір між ними існує, оскільки протягом багатьох років, він виборював своє справо на спілкування з сином. Відповідач завжди чинила перешкоди та не давала спілкуватися їм з сином. Наразі, насамперед, для їхного сина є дуже важливим розуміти, що він на законних підставах проживає разом з батьком та матір вже не зможе змусити його, як раніше проживати разом з нею. Вважає, що для збереження задовільного психоемоційного стану дитини є необхідність визначити місце проживання дитини разом зі ним. А тому, позивач просить, визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] разом зі ним за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 05 липня 2024 року, прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 22.01.2025 року, підготовче провадження у цивільній справі закрито. Цивільну справу, призначино до судового розгляду по суті в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні від 22.01.2025 року позов визнала повністю, надала заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, додавши, що не зперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Дудецька С.М. в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить слухання справи проводити у її відсутньої, при винесенні рішення просить врахувати інтереси дитини. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні надали аналогічні пояснення, вказавши що за весь час, як дитина - [PERSON] , мешкає разом з позивачем в [ADDRESS] , він є щасливим, усміхненим, став більш відкритим, погляд не ховає, що говорить про гідне виховання позивачем. Позивач став на захист України та боронить її і своїм прикладом надихає дитину та інших громадян на гідні вчинки. Дитина допомагає у всьому по дому батьку та іншим сусідам ( наприклад при ліквідації наслідків ворожої атаки росії на наші мирні міста), є фізично розвинутим. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, свідків, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 27.06.2008р. відділом РАЦС Бродівського РУЮ було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 12.10.2012 по справі № 2-854/12 було вирішено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 27.08.2008 у відділі РАЦС Бродівського РУЮ - розірвати. Також, було вирішено, що при оформленні розірвання шлюбу в органах ДРАЦС [PERSON] присвоїти дошлюбне прізвище - [PERSON] (а.с. 16). 07.08.2008 сторони значаться батьками - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.08.2008 (а.с. 19). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.08.2021 [PERSON] одружилась вдруге та змінила прізвище на - « [PERSON] » (а.с. 18). Судовим наказом Київського районного суду міста Полтави від 14.11.2023 року стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 14.11.2023 року (а.с. 22). На підставі судового наказу відкрите виконавче провадження № 73519947 від 06.12.2023 року головним державним виконавцем Бродівського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області (а.с. 24). Відповідно Витягів з реєстру територіальної громади (а.с. 25,26), довідки № 1541 від 18.06.2024 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Довідкою № 317 від 22.05.204 року [PERSON] є учнем Ліцею № 32 «Європейський» Полтавської міської ради (а.с. 32). Позитивно характеризується (а.с. 33,34). [PERSON] діючий військовослужбовець, старший льотчик вертолітної ланки вертолітної ескадрильї військової частини [NUMBER] [ADDRESS] (а.с. 37,38), характеризується позитивно (а.с. 42-44). Однак, згідно висновку виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 26.11.2024 року № 361 - відмовлено [PERSON] у розгляді його заяви про визначення місця проживання сина, оскільки на час розгляду заяви [PERSON] , [INFO] виповнилося 16 років, він є неповнолітньою дитиною, місце проживанняи визначається ним самим, і він вирішив проживати з батьком (а.с. 125). Нормами чинного цивільного законодавства, зокрема главою 4 підрозділу 1 розділу 2 Цивільного Кодексу України, визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років є малолітньою особою (ст.31 ЦК України), а фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою особою (ст.32 ЦК України). Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч.4 ст. 29 ЦК України). У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч.3 ст. 29 ЦК України). Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч.2 ст. 29 ЦК України). Вказані норми кореспондуються із нормами Сімейного Кодексу України. Так, статтею 161 СК України визначено порядок вирішення спору між матірю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини. При цьому, в ч. 3 ст. 160 СК України закріплено, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до розяснень, наданих Верховним Судом України в п. 18 Постанови Пленуму № 11 від 21.12.2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З матеріалів справи вбачається, що син сторін у справі [PERSON] , [INFO] , досяг чотирнадцяти років, а відтак втратив статус малолітньої дитини. Провівши системний аналіз вищезазначених норм матеріального права, суд приходить до преконання, що в судовому порядку можливе вирішення спору щодо місця проживання лише малолітньої дитини, а місце проживання неповнолітньої дитини визначається нею самою. Таким чином, пред`явлення до суду вимоги одним із батьків щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини не передбачено нормами чинного законодавства, а тому суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про визначення місця проживання неповнолітньої дитини слід відмовити за безпідставністю її пред`явлення до суду, оскільки [PERSON] , як на момент подачі позову до суду (24 червня 2024 року), так і на момент ухвалення рішення у справі досяг чотирнадцятирічного віку, а відтак йому належить право самостійно обирати місце свого проживання і дитина обрала проживати разом з батьком, щодо чого відповідач не заперечує.

Outcome: dismissed