Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

представник позивачки адвокат Мазур О.С. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі однієї чверті заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду за позовом та до закінчення навчання позивачкою, але не більше як до досягнення нею 23 років. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач є батьком позивачки. 18.06.2005 між батьками позивачки [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 05.12.2006 у справі № 2-4186/2006. Позивачка є студенткою першого курсу факультету історії та міжнародних відносин денної форми навчання Запорізького національного університету. Враховуючи, що позивачка не працює, навчається на денній формі, то вона знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON] . На виконання рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 25.12.2006 був виданий виконавчий лист № 2-4186/2006 про стягнення з відповідача аліментів на користь матері позивачки на утримання останньої в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На теперішній час виконавче провадження закінчене у зв`язку з досягненням позивачкою повноліття, заборгованість по аліментам не погашена. Враховуючи те, що позивачка продовжує навчання за денною формою, не може працювати у зв`язку з чим не має змоги самостійно забезпечувати особисті мінімальні потреби, через це потребує матеріальної допомоги від батьків на період навчання. Мати позивачки в повному обсязі її утримує, оплачує проїзд, харчування, купляє одяг та взуття, ліки та предмети особистої гігієни, приладдя для навчання тощо. Враховуючи, що в добровільному порядку відповідач не приймав участі в утриманні доньки, коли вона була неповнолітньою, і на теперішній час допомоги не надає, тому наразі позивачка вимушена звернутися до суду з цим позовом. Відповідач офіційно працевлаштований, працює в ТОВ «ТЕХЕНЕРГОХІМ». Виконавчих проваджень за якими відповідач є боржником останній не має. Отже відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачці на час її навчання. Відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 17.02.2025 відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] та його представник адвокат Мазур О.С. в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки подала заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій визнав позов. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у пункті 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що передбачено частиною першою статті 142 ЦПК України. На підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову та визнання позову відповідачем, з нього в дохід держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 гривень.

Outcome: approved