Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

28 листопада 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Мохир Ярослав Вікторович звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 05.06.2024-100002758 в розмірі 15200,00 грн та просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 05.06.2024 було укладено Кредитний договір (оферти) № 05.06.2024-100002758. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі - 5000,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 05.06.2024, строком на 98 днів, дата повернення (виплати) кредиту - 10.09.2024. Процентна ставка - фіксована, незмінна процентна ставка у розмірі 1.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Неустойка: 50 грн, що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до Договору від 05.06.2024 та квитанції про перерахунок коштів Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 5000 грн [PERSON] 05.06.2024 отримано кредитні кошти у розмірі 5000 грн. У свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 15200 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000 грн, по процентам в розмірі 7350 грн. комісії у розмірі 350,00 грн та неустойки у розмірі 2 500,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2024 року справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 02 грудня 2024 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 27 січня 2025 року. 16 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» представник відповідача - Підодвірний Тарас Іванович направив відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що на підтвердження позовних вимог позивач подав до суду копію договору від 05.06.2024 № 05.06.2024-100002758. При цьому, приєднаний до матеріалів справи договір не містять підписів сторін договору. Згідно позовної заяви та копії поданого позивачем договору від 05.06.2024 року № 05.06.2024-100002758, такий укладено в режимі онлайн шляхом заповнення відповідачем в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті позивача. Однак разом із позовом не надано жодного доказу, що «Відповідач здійснив дії…», а саме: 1) зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця; 2) створив в такій системі особистий кабінет; 3) отримав Пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; 4) отримав електронне повідомлення від Кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; 5) ввів цей одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) Кредитодавця; 6) використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) Кредитного договору від 05.06.2024 року № 05.06.2024-100002758. Зокрема у позові Позивач не вказує, яким чином був надісланий та отриманий Відповідачем такий ідентифікатор: СМС-повідомлення, певний месенджер тощо. Позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Тому, наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору. Таким чином, позивачем не доведено факту укладення сторонами договору від 05.06.2024 року № 05.06.2024-100002758, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги Позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Крім того зазначив, що позивачем не додано до позовної заяви жодного доказу, який би свідчив про отримання відповідачем коштів. Позивач, у позовній заяві посилається на квитанцію від LiQpay. Вказана довідка не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та вказаним законом не передбачено такого первинного облікового бухгалтерського документу як «довідка про перерахування коштів», а отже вона є неналежним та недопустимим доказом, який суд не повинен приймати до уваги. Як вбачається із вищезазначеної «квитанції», кошти було перераховано на картковий рахунок [NUMBER] . Враховуючи той факт, що відповідач заперечує використання карткового номеру [NUMBER] , останній позбавлений можливості отримати такі відомості самостійно, оскільки така інформація є банківською таємницею. На виконання вимог п.8 ч.3 ст. 178 ЦПК України, повідомили суд, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правову допомогу, які Відповідач поніс в зв`язку із розглядом даної справи складає 6000,00 грн. Тому представник відповідача просив витребувати у ПАТ «Банк Восток» інформацію щодо Власника банківської картки № [NUMBER] , а саме: Прізвище, ім`я, по-батькові; РНОКПП; адреса реєстрації. та відмовити у задоволенні позовних вимог. 20 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив від представника позивача - Павленка Дмитра Олександровича , яка обґрунтована тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено Кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (офертою); 2) подання відповідачем Заявки Кредитного договору №05.06.2024-100002758 (кредитної лінії) від 05.06.2024 р.; 3) надсилання відповідачем Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору no05.06.2024-100002758 (кредитної лінії)від 05.06.2024 р. Таким чином, було укладено Кредитний договір № 05.06.2024-100002758 від 05.06.2024 р. у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. Позивач надає оригінал даних документів, засвідчений КЕП позивач, що доводить цілісність даного файлу. Стороною позивача (Кредитодавця) документи, що складають Кредитний договір підписувались електронним підписом. Стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останнім, як фінансовий у Заявці від 05.06.2024р. - 0684074052. За інформацією з Довідки ТОВ «Старт-мобайл» вих. № 2012/24-15 від 20.12.2024 р.: «на номер абонента [NUMBER] 05.06.2024 о 22:52:29 було доставлено SMSповідомлення з текстом: «Паролі підпису ШвидкоГроші:E497». Саме останній було використано відповідачем для підписання Кредитного договору - 05.06.2024 р.. о 22:52:47. Цей номер телефону вказує сторона відповідача у відзиві, як такий, що належить відповідачу. Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Зазначили, що видача кредитних коштів відповідачу підтверджується Квитанцією 2471817869 від 05.06.2024 р., яка є первинним бухгалтерським документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Відтак, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою еквайрингу - Liqpay. Відтак, квитанція і є первинним бухгалтерським документом. Відповідач самостійно вказував номер банківської картки, на яку бажав отримати виплату по кредитному договору. Позивач не є банком, не відкриває клієнтам банківські рахунки, не емітує власних банківських карток. Крім того вказали, що дії відповідача при оформленні кредитного договору фіксувались у Журналі подій інформаційно-телекомунікаційної системи позивача. Позивач додає LOG FILE (Візуальна форма послідовності дій учасників електронної комерції (кредитора та позичальника), щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі) за Кредитним договором № 05.06.2024- 100002758 від 05.06.2024 р. Це є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору. Тому просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та проводити розгляд справи без участі представника позивача. 20 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання від представника позивача Павленка Дмитра Олександровича про витребування доказів та долучено копію Договору № 4507 про надання послуг в системі LiqPay від 01 листопада 2020 року. 23 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача - Підодвірного Т. І. надійшла заява про виключення документів з числа доказів, в якому просив: виключити нові документи подані разом із відповіддю на відзив із числа доказів по справі та відмовити у задоволення клопотання Позивача про витребування додаткових доказів. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2025 року клопотання представника відповідача - адвоката Підодвірного Тараса Івановича, про витребування доказів - задоволено. Витребувано у ПАТ «Банк Восток» (49051, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця курсантська, будинок 24, КОД ЄДРПОУ: 26237202) інформацію щодо власника банківської картки № [NUMBER] , а саме: прізвища, ім`я, по батькові, РНОКПП та адреси реєстрації. Клопотання представника позивача Павленка Дмитра Олександровича про витребування доказів - задоволено. Витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1д, код ЄДРПОУ: 14360570) інформацію щодо повного номеру банківської картки № [NUMBER] , на яку було здійснено зарахування переказу через систему інтернет-еквайрингу Ligpay 05.06.2024 р. о 22.53 на суму 5 000,00 грн, ID: [NUMBER] ; Order ID:O_AC8148D190C92147C048189381340E49C88A; призначення платежу: Видача за договором кредиту № 05.06.2024-100002758. Відкладено судове засідання на 21 лютого 2025 року. 20 лютого 2025 року на адресу суду надійшла відповідь від ПАТ «Банк Восток» про неможливість виконання ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2025 року, оскільки зазначених відомостей не достатньо для ідентифікації особи та власника банківської картки № [NUMBER] . Судове засідання, призначене на 21 лютого 2025 року було відкладено на 19 березня 2025 року. 25 лютого 2025 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь на ухвалу суду, в якій вказано повний номер картки № [NUMBER] (Банк PJSC BANK VOSTOK) на яку було здійснено зарахування переказу через систему інтернет -еквайрингу 05.06.2024 о 22.53 на суму 5000,00 грн. 27 лютого 2025 року від представника відповідача - Підодвірного Т.І. надійшло клопотання про витребування доказів. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2025 року клопотання представника відповідача - адвоката Підодвірного Тараса Івановича, про витребування доказів - задоволено. Витребувано у ПАТ «Банк Восток» інформацію щодо:1) власника банківської картки № [NUMBER] , а саме: прізвища, ім`я, по батькові, РНОКПП, адреси реєстрації; 2) інформації чи відбулось 05.06.2024 року зарахування на картковий рахунок [NUMBER] коштів у розмірі 5000,00 грн; 3) інформації щодо відправника таких коштів; призначення платежу при зарахуванні коштів. Відкладено судове засідання на 14 квітня 2025 року. 09 квітня 2025 року на адресу суду надійшла відповідь від ПАТ «Банк Восток» на ухвалу суду про витребування доказів. ПАТ «Банк Восток» повідомило, що платіжна ката № 5168180007801373 емітована як спосіб доступу до рахунку [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , № [NUMBER] у національній валюті. Адреса реєстрації: [ADDRESS] . Також надано інформацію про рух коштів за вказаним рахунком за 05.06.2024 та інформація щодо безготівкового зарахування від 05.06.2024 в сумі 5000,00 грн. В судове засідання, призначене на 14 квітня 2025 року сторони не з`явились. 14 квітня 2025 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Підодвірного Траса Івановича на адресу суду надійшли додаткові пояснення, згідно з якими останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, так як відповідач не отримував кредитні кошти від ТОВ «Споживчий центр», а банківська картка, на яку перераховано грошові кошти належить іншій особі, [PERSON] . Крім цього, представник відповідача просить суд стягнути на користь відповідача судові витрати на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 05.06.2024 [PERSON] звернувся з Заявкою, якою прийняв (акцептував) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 05.06.2024-100002758 від 05.06.2024. Відповідно до заявки № 05.06.2024-100002758 надається кредит в розмірі 5000,00 грн, строк користування 98 календарних дні з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 10.09.2024. Процентна ставка фіксована незмінна в розмірі 1,5% за 1 день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 7% від суми кредиту та дорівнює 350,00 грн. Згідно п. 12 Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 25579,85%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 10554,55 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом - 5554,55 грн. Згідно п. 13 неустойка: 50,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Згідно п. 1.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) за цим . Дана пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) є пропозицією ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» укласти електронний кредитний договір (оферту) у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", і не є ні договором приєднання/його частиною у розумінні ст.634 Цивільного кодексу України, ні публічним договором у розумінні ст.633 Цивільного кодексу України. Підписання споживачем даної пропозиції (оферти) передбачає надання його згоди на зазначені умови надання споживчого кредиту. Згідно п. 2.1 Пропозиції Електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається Кредитодавцем та Позичальником у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до п. 3.1. Пропозиції за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію. Умови кредитного договору визначені в Заявці , яка є невід`ємною частиною даної оферти. Згідно п. 4.1 Пропозиції на укладення договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-18XX-XXXX-1373. Даний платіжний засіб зазначений в заявці кредитного договору. Зокрема зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 5168-18ХХ-ХХХХ-1373. Також [PERSON] підписав електронним цифровим підписом з використанням одноразового ідентифікатора Е497 відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №05.069.2024-100002758 (кредитної лінії). Заявка, Пропозиція та відповідь позичальника про прийняття (акцепт) кредитного договору на укладення кредитного договору № 05.06.2024-100002758 (кредитної лінії) підписана позичальником електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору - Е497. Згідно відповіді з ПАТ «Банк Восток» від 02 квітня 2025 року, платіжна картка № 5168180007801373 емітована як спосіб доступу до рахунку [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] № [NUMBER] у національній валюті. Адреса реєстрації - [ADDRESS] . На вказаний рахунок 05 червня 2024 року о 22.53 год. перераховано грошові кошти в сумі 5 0000,00 грн від відправника Bistrij kredit CCЕNТER LLC Saksaganskogo 133a Kiyiv. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором у заявці приєднався до Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), визнає та погоджується на запропоновані позивачем умови користування та порядок надання товариством грошових коштів. Отже, підписання кредитного договору № 05.06.2024-100002758 від 05.06.2024 свідчить про те, що [PERSON] усі умови цілком зрозумів і своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вищевказаний кредитний договір № 05.06.2024-100002758 від 05.06.2024 підписаний відповідачем електронним підписом, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19). На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій). Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Вказане відповідає позиції ВС, викладеній в Постанові від 25 травня 2021 року в справі № 357/121/24 та Постанові від 01.08.2022 в справі № 369/11694/15-ц. Судом встановлено, що платіжна картка повний номер № 5168180007801373 емітована як спосіб доступу до рахунку [PERSON] , на цю картку 05.06.2024 було зараховано грошовий переказ в сумі 5000,00 грн, отже, доказів, що відповідач [PERSON] отримав від позивача кредиті кошти в сумі 5000,00 грн матеріалами справи не підтверджено, так як згідно інформації ПАТ «Банк Восток» вказані кредитні грошові кошти було перераховано на іншу особу, зокрема [PERSON] , а не відповідачу [PERSON] . Через відсутність доказів перерахування кредитних грошових коштів відповідачу [PERSON] , зокрема первинних бухгалтерських документів (виписок з банківських рахунків), суд вважає не підтвердженими позовні вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором № 05.06.2014-100002758 в розмірі 15200,00 грн. За таких обставин суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт перерахування грошових коштів відповідачу, а тому суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати за сплату судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог судові витрати, понесені позивачем, зокрема, що оплати судового збору за подання позовної заяви до суду, суд залишає за останнім. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed