Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб 17.10.2023 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 2804. Від спільного подружнього життя вони мають неповнолітню дитину, а саме: доньку [PERSON] , [INFO] . Окрім того, від першого шлюбу вона має доньку [PERSON] , [INFO] , яка виховувалась у їх сім`ї та на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 05.02.2024 року була усиновлена відповідачем в справі. Позивач зазначає, що з лютого 2024 року вони з відповідачем намагались примиритися, проте з жовтня 2024 року вони з чоловіком проживають окремо, їх сім`я перестала існувати. В них є розбіжності в поглядах на життя, ведення побуту, виховання дітей тощо. Оскільки вони живуть окремим життям та кожен своїми інтересами, не ведуть спільного господарства, тому надалі сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач стверджує, що сім`я фактично не існує та примирення між сторонами неможливе. Просить постановити рішення, яким укладений шлюб між нею та відповідачем розірвати. На адресу суду від Франківського районного суду м.Львова на підставі ухвали судді від 01.01.2025 року за підсудністю за місцем реєстрації відповідача до Жовківського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу з підстав фактичного припинення шлюбних відносин. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 20.02.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не прибула, однак на адресу суду подала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав. Від нього повернувся конверт із поштовою кореспонденцією із відміткою на конверті про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою адресату. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. А тому, суд, оглянувши матеріали справи, ухвалив розгляд даної справи проводити за відсутності сторін у справі та на підставі поданих до суду доказів. Ураховуючи, що сторони в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб 17.10.2023 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 2804 (арк. спр.16). Із копій свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER] встановлено, що у шлюбі сторони виховують двох неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] та [PERSON] (арк. спр. 3, 5). Позивачка [PERSON] в письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідно до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю не можливо. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, підстав для надання строку на примирення немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітніх дітей. З огляду на викладені правові норми, обставини у справі, суд вважає, що збереження сім`ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушування сторін до збереження шлюбних відносин. А відтак, позов [PERSON] необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved