Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до Іванківського районного суду Київської області з позовом до Поліської селищної ради Київської області (далі відповідач) про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання за позивачем права приватної власності на спадкове майно, що залишилося після [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачка зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] заявою від 02.06.1999 року. [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , однак перебуваючи двічі в шлюбі, змінювала прізвище. У лютому 2025 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Воробей Т.П. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно. Відповідно до постанови про відмову у вчинення нотаріальних дій, видану державним нотаріусом Воробей\~Т.П. від 28.02.2025 року, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на житловий будинок. Позивачка зазначає, що у 1962 році спадкодавець ( [PERSON] ) побудував житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Вказане домоволодіння будував за власні кошти та власними силами, але ніяких правовстановлюючих документів на вказане майно не було оформлено. У зв`язку з тим, що Воробей Т.П, державний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу, не може видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2025, головуючим суддею визначено суддю Мовчана В.В. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 10.03.2025 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 10.04.2025. 25.03.2025 до суду від відповідача надійшла заява, відповідно до змісту якої відповідач проти позову не заперечує, розгляд справи просить проводити без участі представника. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, проте 03.04.2025 від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до вимог ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ст. 12, 13, 78, 81, 82\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Оцінка зібраних по справі доказів здійснюється за правилами, передбаченими ст. 89 ЦПК України, з врахуванням положень ст. 76-88 ЦПК України. З наданих доказів, встановлено такі факти і обставини: [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] є: [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] між [PERSON] (мовою оригіналу) і [PERSON] (мовою оригіналу) 17.01.1987 було укладено шлюб та присвоєно, [PERSON] (мовою оригіналу) прізвище [PERSON] . 08.06.1993 між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Між [PERSON] та [PERSON] 26.02.1994 укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . [PERSON] , після укладення шлюбу, присвоєно прізвище [PERSON] . З виписки з погосподарської книги № 1 на 2021-2025 роки Старостинського округу № 2 села Романівка, номер об`єкта погосподарського обліку - 0055 вбачається, що житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] рахується за [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори Т.Воробей, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку відсутністю документів, які посвідчують право власності на житловий будинок. Зазначено, що за даними нотаріальної контори після [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] . Інших спадкоємців немає. Відповідно до листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 17.01.2025 № 88, право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , не реєструвалося. ФОП [PERSON] на вищезазначений будинок садибного типу з господарськими будівлями та надвірними спорудами виготовлено технічний паспорт (реєстраційний номер у: ТІ01:7025-3807-0963-1555). Суд, розглянувши подані матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до положень чинного на той час (на момент спорудження житлового будинку) ЦК УРСР 1963 року, вказівок по порядку ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року № 11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, в т.ч. і виписки із погосподарських книг. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов`язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна у сільській місцевості не проводилася. Таким чином, приналежність житлового будинку, з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] підтверджується відповідним записом із погосподарської книги № 1 на 2021-2025 роки Старостинського округу № 2 села Романівка, згідно якого, вищезазначений житловий будинок рахується за померлим [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Судом встановлено, що спадщину після померлого [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України, право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Позивачка зверталася до Іванківської державної нотаріальної контори, з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину, однак у його видачі їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому остання звернулася до суду з метою захисту своїх прав. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а також враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судом встановлено, що позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн., однак остання просить судові витрати покласти на неї. На підставі викладеного та

Outcome: approved