Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

10.09.2024 року до Кузнецовського міського суду Рівненської області за підсудністю з Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради, в якій позивачка просить: - розірвати шлюб між неюта [PERSON] , який зареєстрований 14.07.2018 року Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №149; - визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 10 год. 00 хв. 11.11.2024 року. Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11.11.2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі, справу призначено до судового розгляду. Позов обґрунтовується тим, що 14.07.2018 року Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №149. У зв`язку із укладенням шлюбу, позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [PERSON] у позові зазначає, що, починаючи з 2023 року вони з відповідачем не підтримують сімейно - шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, миритися не бажають, тому просить розірвати шлюб. Окрім цього, вказує, що від спільного проживання з [PERSON] вони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . При цьому, зауважує, що дочка повністю перебуває на її утриманні та вихованні і що між нею та дочкою існує тісний зв`язок, як матері та дитини, тому, з урахуванням прав та законних інтересів дитини, переконана, що саме вона забезпечить стабільні та комфортні умови для виховання дочки та її розвитку. Разом з цим, зазначає, що вона працевлаштована, має стабільний дохід, має постійне місце проживання, тому, з огляду на вище викладене, просить визначити місце проживання дитини разом із нею. У судове засідання позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилася, уповноважила на представництво своїх інтересів у справі адвоката Федорову М.О. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Федорова М.О. повністю підтримала вимоги позовної заяви, надала обґрунтування тотожні до змісту заяви, просила позов задовольнити. При цьому, звернула увагу суду, що рішенням Бучанської міської ради №6141 від 06.12.2024 року затверджено висновок відділу служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю - [PERSON] . У судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] - адвокат Наумець Р.С. позовні вимоги [PERSON] визнали в повному обсязі. При цьому, відповідач [PERSON] зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю - [PERSON] . У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради, не з`явився, начальником служби до суду подано заяву про розгляд справи без участі представника служби та про підтримання позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON] - адвоката Федорову М.О., відповідача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] - адвоката Наумця Р.С., дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, підлягають задоволенню в повному обсязі. Підставами для такого висновку суду є наступне. У судовому засіданні встановлено, що 14.07.2018 року Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №149, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.07.2018 року. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка [PERSON] просить позов задовольнити, вказує на неможливість спільного проживання, збереження шлюбу, також зазначає, що сторони не підтримують сімейно - шлюбних стосунків, окремо проживають, не ведуть спільного господарства, миритися не бажають, сім`я фактично розпалася, існує формально і зберегти її неможливо, а відповідач [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи вимогу позову про визначення місця проживання дитини, суд враховує наступне. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.10.2022 року. Окрім того, на утриманні позивачки [PERSON] перебуває неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , батьком якого у свідоцтві про народження зазначено [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.08.2010 року. Позивачка [PERSON] , її неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , та її неповнолітня дочка - [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , про що суду надано відповідні докази. Також встановлено, що позивачка та її двоє дітей, у тому числі дочка [PERSON] , [INFO] , фактично проживають за вище вказаною адресою. Відповідно до декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, позивачка та її двоє дітей зареєстровані за лікарем в КНП «Бучанський центр первинної медико-санітарної допомоги» Бучанської міської ради Київської області. Відповідно до довідки навчального закладу №154 від 26.03.2024 року, син позивачки - [PERSON] , [INFO] , являється учнем 7-Г класу Бучанського ліцею №9 Бучанської міської ради Київської області. Відповідно до довідки закладу дошкільної освіти №01/05/03/11 від 21.03.2024 року, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , відвідує старшу логопедичну групу «Курносики» Бучанського закладу дошкільної освіти комбінованого типу №6 «Яблунька» з вересня 2020 року, батько дитини - [PERSON] у закладі з`являється не часто, дитину приводить до закладу та забирає мати - [PERSON] , при цьому, лише матір відвідує всі заходи для батьків. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Як передбачено частинами 1, 2 статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно правових позицій Верховного Суду, у спорах між батьками про визначення місця проживання дитини зауважено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, тому передусім мають бути визначені та враховані інтереси дитини з огляду на об`єктивні обставини спору, а вже тільки потім права батьків. Щодо врахування думки дитини при визначенні місця її проживання наголошено, що, визначаючи місце проживання дитини, суд може врахувати її думку щодо проживання з одним із батьків, проте згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо вона не буде відповідати і сприяти захисту прав та інтересів дитини. Стосовно участі органів опіки та піклування при визначенні місця проживання дитини зазначено, що рішення суду лише щодо розірвання шлюбу не є судовим рішенням, яке стосується визначення місця проживання дитини. Участь органів опіки та піклування обов`язкова при розгляді справ про визначення місця проживання дитини, інакше рішення суду, яким, зокрема, також вирішено питання місця проживання дитини, але без участі органів опіки та піклування, не може бути враховане як рішення про визначення місця проживання дитини. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Тобто, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Рішенням Бучанської міської ради №6141 від 06.12.2024 року затверджено висновок відділу служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яким визначено місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Окрім цього, у вказаному висновку зазначено, що батько дитини - [PERSON] надав службі у справах дітей письмову згоду на проживання дитини разом із матір`ю [PERSON] . Отже, вирішуючи спір про місце проживання дитини, враховуючи, що відповідач визнає позов та не заперечує щодо проживання дитина разом із позивачкою, суд дійшов висновку про визначення місця неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , що відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачкою [PERSON] сплачено за дві позовні вимоги судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. Враховуючи вищенаведене, судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Outcome: approved