Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

У березні 2025 року заявниця [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Кривка П. П., заінтересована особа Хустський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява обґрунтована тим, що вона народилася [INFO] в с. Синевир Міжгірського (теперішнього Хустського) району Закарпатської області. Її батьками був [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими було зареєстровано 23.05.1978. У серпні 1998 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] і після укладення цього шлюбу змінила своє дівоче прізвище на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Згодом рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20.09.2011 у справі № 2-231/11 цей шлюб між ними було розірвано, проте судом не було вирішено питання, як це вона просила у позовній заяві, про відновлення її дошлюбного прізвища « [PERSON] ». Також через те, що її позов було задоволено повністю, вона не звернула на той час на те, що рішенням судом не було вирішено її вимогу про відновлення дошлюбного прізвища. До того ж їй 12 квітня 2012 року Міжгірським РВ УМВС України в Закарпатській області було видано новий паспорт громадянина України з її дівочим прізвищем « [PERSON] », де під час видачі їй паспорту відповідальними особами також не було звернуто уваги на відсутність у судовому рішенні про розірвання шлюбу щодо відновлення її дошлюбного прізвище. Зазначала, що [INFO] помер її батько [PERSON] і під час оформлення нею спадкових прав, приватна нотаріуска Корбутюк І. В. 04.03.2025 видала їй довідку за № 30/02-14 з роз`ясненням, що у зв`язку з розбіжностями у документах (згідно з рішенням суду про розірвання шлюбу не вказано інформації, яке прізвище спадкоємця після розірвання шлюбу), а тому для належного оформлення спадщини необхідно встановити родинний зв`язок між спадкоємцем, який прийняв спадщину, і спадкодавцем та в усній формі нотаріуска рекомендувала їй звернутися до суду з цією заявою щодо встановлення факту родинних відносин між нею та померлим батьком. Посилаючись на наведені вище обставини просила суд установити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме факт того, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] був її рідним батьком. Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18 березня 2025 року відкрито провадження у цій справі за заявою [PERSON] . У судове засідання заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Кривка П. П., а також представник заінтересованої особи Хустського відділу\~ДРАЦС у\~Хустському районі\~Закарпатської області\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиціїне з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Водночас заявниця, її представник адвокат Кривка П. П. 08.04.2025 подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності учасників справи за наявними матеріалами, які є достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду. Положеннями ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК\~України\~визначено,\~що\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, установлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ установлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України). Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту (постанова Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 /провадження № 61-51сво18/, постанова Верховного Суду від 12 січня 2024 року у справі № 335/6717/23 /провадження № 61-15734ск23/). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян». Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20 (провадження № 61-5204св21). Судом установлені такі обставини: Зі свідоцтва\~про народження\~заявниці [PERSON] \~убачається,\~що її\~батьками є\~ [PERSON] та\~ [PERSON] (а.с.17). Як видно зі свідоцтва про шлюб, зареєстровано 08.08.1998 за актовим записом за № 19, [PERSON] та [PERSON] (заявниця) уклали між собою шлюб, у результаті якого остання змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с.14). Відповідно до позовної заяви про розірвання шлюбу від 16.05.2011 [PERSON] (заявниця) просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] та після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.15, 16). Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20.09.2011 у справі № 2-231/11, що набрало законної сили, розірвано шлюб, укладений між [PERSON] (заявниця) і [PERSON] (а.с.9, 10). Проте з резолютивної частини цього рішення суду не вбачається, що судом було вирішено питання щодо відновлення [PERSON] її дошлюбного прізвища. Із паспорту громадянина України, виданого на ім`я заявниці 12.04.2012 Міжгірським РВ УМВС України в Закарпатській області, вбачається, що її прізвищем є « [PERSON] » (а.с.20). Також із картки платника податків за РНОКПП [NUMBER] , виданої 01.06.2012 податковим органом видно, що прізвищем заявниці є « [PERSON] » (а.с.22). Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 29.05.2015 слідує, що прізвище заявниці до державної реєстарції шлюбу 08.08.1998 за актовим записом № 19 « [PERSON] », а після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про смерть батька заявниці [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданим 14.06.2021 Міжгірським відділом ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області, то такий помер [INFO] (а.с.12). Із листа приватної нотаріуски Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І. В. адресованого заявниці [PERSON] убачається, що заявниця прийняла в установлений законом строк спадщину до майна померлого [PERSON] . Однак у зв`язку з розбіжностями у документах (згідно з рішенням суду про розірвання шлюбу не вказано інформації, яке прізвище спадкоємця після розірвання шлюбу) для належного оформлення спадщини необхідно встановити родинний зв`язок між спадкоємцем, який прийняв спадщину та спадкодавцем (а.с.13). Отже, на переконання суду, матеріалами справи підтверджено те, що заявниця [PERSON] є донькою померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . З огляду на наведене в інший спосіб, окрім як зі зверненням до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, унаслідок зазначених вище розбіжностей щодо прізвища заявниці, остання позбавлена можливості оформити свої спадкові права. Відповідно до частин 1-4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника та ін. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. З урахуванням наведеного вище суд доходить висновку, що заявлені вимоги [PERSON] є обґрунтованими та доведеними відповідними доказами у справі, а відтак її заява підлягає до задоволення повністю. За загальним правилом ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження понесені учасниками справи судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved