Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що 06.09.2008 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу у подружжя є дитина - [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що подружнє життя у них не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим. У зв`язку з чим, просить розірвати шлюб у судовому порядку. Ухвалою суду від 28 жовтня 2024 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 07.11.2024 до суду надійшло клопотання відповідача про надання строку на примирення. Відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, зазначив, що поданий позов є необґрунтованим, безпідставним та передчасним, викладені в ньому підстави для розірвання шлюбу є перебільшенням існуючої ситуації між подружжям та не можуть свідчити про втрату між ними почуття любові та поваги. Причини, які вказує позивач у позові є формальними, не відповідають дійсності, а тому не можуть бути підставою для розірвання шлюбу. З цих підстав, просив надати сторонам час на примирення строком 6 місяців. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08 листопада 2024 року, провадження у справі зупинене до закінчення терміну надання часу на примирення, а саме до 07 лютого 2025 року. Однак, до суду протягом трьох місяців, заяв та клопотань про примирення сторін не надходило. Зважаючи на вищевказане, судом розглянуто питання щодо відновлення провадження у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. З огляду на вищевказане 10 лютого 2025 р ухвалою суду поновлено провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явився. Представником позивача було подане клопотання про розгляд без участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та наполягали на розірвані шлюбу. Відповідач в судове засідання о не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.09.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 06.09.2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 649. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті по цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами фактично припинені шлюбні відносини, сторони мають різні погляди на життя, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільного господарства, а позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, а відтак, суд приходить висновку про те, що шлюб має формальний характер та підлягає розірванню у судовому порядку, оскільки, відповідач відмовляється в добровільному порядку розірвати шлюб. Перешкод для розірвання шлюбу в судовому порядку судом не встановлено. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved