Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 20 червня 2023 року, між [PERSON] (далі-Позикодавець) та [PERSON] (далі-Позичальник) було укладено Договір позики, відповідно до якого Позикодавець надав, а Позичальник отримав грошові кошти у сумі 800 000 (вісімсот тисяч гривень) 00 копійок, які зобов`язався повернути на протягом 6(шести) місяців з дня отримання коштів, тобто, до 20 грудня 2023 року (двадцятого грудня дві тисячі двадцять третього року). Факт отримання цих коштів підтверджується Розпискою, кладеною та підписаною власноруч Позичальником. 18 грудня 2023 року Позичальник надав Позикодавцю лист-прохання про пролонгацію строку повернення коштів, обґрунтовуючи своє прохання тим, що в останні місяці у Позичальника виникли фінансові труднощі, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, та просив відстрочити повернення позики до 01 лютого 2024 року. 05 лютого 2024 року, у зв`язку з тим, що Позичальник не повернув позику, Позикодавець звернувся до Позичальника з Претензією, в якій містилася вимога про повернення позики протягом десяти днів, У даній претензії, позивач попередив Позичальника, що у разі не повернення позики в повному обсязі та ненадання в заставу нерухоме майно зазначене в п. 8 договору позики протягом десяти календарних днів, позивачем, як Позикодавцем будуть вжиті заходи, передбачені Договором позики та законодавством України. Станом на 20 березня 2024 року умови Договору позики щодо повернення грошових коштів Позичальником не виконані. Крім того, Позичальник ухилився від виконання пункту 8 Договору позики, згідно якого, якщо Позичальник не поверне позику у повному обсязі у строк визначений пунктом З цього Договору, на вимогу Позикодавця, протягом 5 (п`яти) календарних днів, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, Позичальник зобов`язаний надати в заставу (іпотеку) Позикодавцю наступне нерухоме майно: - садовий будинок [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Гнідинською сільською Радою 02 жовтня 2007 року, зареєстрованого Бориспільським районним бюро технічної інвентаризації 04 жовтня 2007 року, номер запису 1838 в книзі 6, реєстраційний номер: 20492598; - земельну ділянку, кадастровий номер: 3220882600:04:001:0567, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Гнідин, садове товариство «Старз», що належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯД №663109, виданого Бориспільським районним відділом земельних ресурсів на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 травня 2006 року №2-1084, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №020632301203 від 08 вересня 2006 року. Дані обставини свідчать про повне невиконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором позики від 20 червня 2023 року та недобросовісність дій Позичальника. Відповідно до пункту 9 договору позики - сторони погодили, якщо Позичальник не поверне позику у повному обсязі та у строк визначений пунктом 3 цього Договору, Позичальник зобов`язаний сплати Позикодавцю неустойку: - у разі порушення строку повернення позики більше ніж 30 днів, неустойка становить 10 % (десять відсотків) від суми неповернених коштів; - у разі порушення строку повернення позики більше ніж 90 днів, неустойка становить 20 % (двадцять відсотків) від суми неповернених коштів; - у разі порушення строку повернення позики більше ніж 180 днів, неустойка становить 30 % (двадцять відсотків) від суми неповернених коштів. Пунктом 10 договору позики - сторони погодили, якщо Позичальник не поверне позику у повному обсязі та у строк визначений пунктом 3 цього Договору, для Позичальника крім неустойки наступає відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України. Тобто, станом на 20 березня 2024 року Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцю суму позики у розмірі 800 000,00 гривень, а також: неустойку у 20% від суми позика в розмірі 160 000,00 гривень; 3% річних від суми позики в розмірі 5 969,19 гривень; інфляційні витрати в розмірі 5 609,60 гривень. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з [PERSON] : 800 000 (вісімсот тисяч гривень) 00 копійок - за основним зобов`язанням за Договором позики від 20 червня 2023 року; 160 000,00 гривень - неустойку; 5 969,19 гривень - 3% річних; 5 609,60 гривень - інфляційні витрати; 9 715,78 гривень - судовий збір. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 05.07.2024 суддя ухвалою відкрила провадження у справі № 727/6215/24 та призначила справу до розгляду. 02.08.2024 позивач надав заяву про забезпечення позову. 05.08.2024 суддя ухвалою відмовила у задоволення заяви про забезпечення позову. 08.08.2024 позивач надав письмове клопотання, в якому проси справу розглянути без його участі, позов підтримав. 29.08.2024 позивач надав письмове клопотання, в якому проси справу розглянути без його участі, позов підтримав. 29.08.2024 позивач надав заяву про забезпечення позову. 02.09.2024 суддя ухвалою задовольнила заяву про забезпечення позову. 18.11.2024 ухвала суду про закриття підготовчого судового засідання і призначення справи до судового розгляду. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що відповідач неналежним чином виконав умови договору позики, результаті чого має заборгованість, яку в добровільному порядку не погашає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, до суду подав письмове клопотання, у якому просив справу розглядати справу без його участі, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи була повідомлений належним чином, до суду клопотання про відкладення розгляду справи або відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором позики від 20.06.2023, [PERSON] зобов`язався повернути кошти [PERSON] в розмірі 800000грн. у строк до 20.12.2023. Відповідно до п. 8 Договору позики, згідно якого, якщо Позичальник не поверне позику у повному обсязі у строк визначений пунктом 3 цього Договору, на вимогу Позикодавця, протягом 5 (п`яти) календарних днів, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, Позичальник зобов`язаний надати в заставу (іпотеку) Позикодавцю наступне нерухоме майно: - садовий будинок [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Гнідинською сільською Радою 02 жовтня 2007 року, зареєстрованого Бориспільським районним бюро технічної інвентаризації 04 жовтня 2007 року, номер запису 1838 в книзі 6, реєстраційний номер: 20492598; - земельну ділянку, кадастровий номер: 3220882600:04:001:0567, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Гнідин, садове товариство «Старз», що належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯД №663109, виданого Бориспільським районним відділом земельних ресурсів на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 травня 2006 року №2-1084, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №020632301203 від 08 вересня 2006 року. Відповідно до пункту 9 договору позики - сторони погодили, якщо Позичальник не поверне позику у повному обсязі та у строк визначений пунктом 3 цього Договору, Позичальник зобов`язаний сплати Позикодавцю неустойку: - у разі порушення строку повернення позики більше ніж 30 днів, неустойка становить 10 % (десять відсотків) від суми неповернених коштів; - у разі порушення строку повернення позики більше ніж 90 днів, неустойка становить 20 % (двадцять відсотків) від суми неповернених коштів; - у разі порушення строку повернення позики більше ніж 180 днів, неустойка становить 30 % (двадцять відсотків) від суми неповернених коштів. Згідно з розпискою від 20.06.2023 [PERSON] діючи свідомо, добровільно, вільно, без будь-якого впливу та тиску, перебуваючи під впливом тяжких обставин відповідно до власного волевиявлення, що відповідає його внутрішній волі, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки складення та підписання даної розписки вказує про наступне: 20.06.2023 він отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 800\~000 (вісімсот тисяч) грн., які беруться ним на власні потреби та які зобов`язується повернути в строк зазначений в п. 3 Договору позики від 20.06.2023 в повному обсязі. Згідно з листом-проханням від 18.12.2023 [PERSON] просив продовжити строк щодо повернення позичених коштів до 01.02.2024. Згідно з претензією від 05.02.2024 [PERSON] звертається до [PERSON] із вимогою повернути позику в повному обсязі. Згідно з листом про відстрочення повернення позики від 25.03.2024 [PERSON] просить почекати декілька місяців поки він зможе продати своє рухоме та нерухоме майно та повернути позику. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 20 березня 2024 року Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцю суму позики у розмірі 800 000,00 гривень, а також: неустойку у 20% від суми позика в розмірі 160 000,00 гривень; 3% річних від суми позики в розмірі 5 969,19 гривень; інфляційні витрати в розмірі 5 609,60 гривень. Згідно з державним актом ЯД №663109 від 08.09.2006, виданим Бориспільським районним відділом земельних ресурсів на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 травня 2006 року №2-1084, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №020632301203 від 08 вересня 2006 року, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,1183 га, кадастровий номер: 3220882600:04:001:0567, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Гнідин, садове товариство «Старз», що належить [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, наданою Гнідинською сільською Радою садовий будинок [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення виконкому №143 від 28.08.2007, зареєстрованого Бориспільським районним бюро технічної інвентаризації 04 жовтня 2007 року, номер запису 1838 в книзі 6, реєстраційний номер: 20492598. Мотивувальна частина Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання це правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до\~положень ст.\~1050\~ЦК України,\~якщо позичальник\~своєчасно не\~повернув суму\~позики,\~він зобов`язаний\~сплатити грошову\~суму відповідно\~до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-1103цс16. Зміст розписки, що міститься в матеріалах справи, свідчить про те, що 20 червня 2023 року [PERSON] отримав у борг на власні потреби кошти в сумі 800000,00 грн., зазначено паспортні дані сторін договору. Розпискою також визначені строки погашення даної заборгованості. Судом встановлено,\~що розписка\~від 20.06.2023\~про отримання\~коштів підписана\~позичальником [PERSON] .\~Суд приймає\~її в\~якості доказу\~укладання договору\~позики,\~його умов та факту отримання боржником коштів. Відповідно до ч. 1\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За змістом\~ст. 551 ЦК України\~предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.\~\~Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства . Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~положень ст.\~625\~ЦК України,\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Отже у спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки щодо застосування частини 1 статті 1050 та статі 625 Цивільного кодексу України у їх взаємозв`язку викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позов\~підлягає повному задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст.\~158\~ЦПК України\~у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Щодо розподілу\~ судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0.3554389144.1 від 27.03.2024 про сплату судового збору в сумі 9716,00 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 9715,78 грн.

Outcome: approved