Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

[PERSON] 14.02.2025 звернулася до суду з позовом до відповідача ПрАТ СК «Євроінс Україна» про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 13399,78 грн. та моральної шкоди в розмірі 669,99 грн., завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Позивач з представником у своєму позові посилаються на те, що 24 березня 2024 року приблизно о 11:00 годині водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ОПЕЛЬ-АСТРА» («OpelAstra»), реєстраційний номер [NUMBER] , перебуваючи по вул. Шевченка, що в с. Підлісці, Кременецького р-ну, Тернопільської області навпроти церкви «Преображення Господнього», не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, скоїв наїзд на громадянку [PERSON] , яка отримала тілесні ушкодження, у вигляді: закритого перелому проксимального метаепіфізу (верхнього кінця) правої плечової кістки; із зовнішніх тілесних ушкоджень відмічені садна ділянки обох колінних суглобів та "підшкірна гематома" правої гомілки. Позивач постраждав, йому завдана матеріальна шкода; за вказаними обставинами відомості про цю ДТП внесені до ЄРДР за ч. 1 ст. 286 КК України, після проведення досудового розслідування, справа була скерована до суду. Ухвалою суду, винним у вказаному ДТП визнано [PERSON] , за примиренням обвинуваченого з потерпілою [PERSON] , та звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності. [PERSON] відшкодував [PERSON] шкоду та претензій до нього в позивачки немає. Але страхова компанія не сплатила позивачці навіть витрати на лікування. Страховою компанією не здійсненна виплата належних їй до виплати коштів на лікування. Матеріальна шкода повинна відшкодовуватися повністю в межах фактичних витрат. Позивачка вважає, що вказану шкоду повинен відшкодовувати відповідач (страхова компанія) в повному обсязі, тому і просила стягнути вказану шкоду та витрати з відповідача, задовольнивши позов у повному обсязі.\~\~ Ухвалою судді від 17.02.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та призначено справу до судового розгляду по суті. У відповідності до гл. 10\~ст. 274 ЦПК України\~ у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2\~ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Представник відповідача ПрАТ СК «Євроінс Україна» у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнає та просить в задоволенні позову відмовити, вказавши на те, що все необхідне по закону вони зробили вірно, суму збитків і матеріальної шкоди в повному обсязі [PERSON] виплатив [PERSON] , його вини не встановлено, а подвійне стягнення страхових сум законом не передбачено, вимоги позивачки про відшкодування шкоди до ПрАТ СК «Євроінс Україна» безпідставні та не доведені, сума позову значно завищена, позивачка зробила не вірний розрахунок. За їх розрахунками та з врахуванням наданих нечітких копій документів, сума до відшкодування становить матеріальної шкоди 2991.69 грн. та моральної,- 149.58 грн. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення зі слідуючих\~міркувань.\~ \~ Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 24 березня 2024 року приблизно о 11:00 годині водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ОПЕЛЬ-АСТРА» («OpelAstra»), реєстраційний номер [NUMBER] , перебуваючи по вул. Шевченка, що в с. Підлісці, Кременецького р-ну, Тернопільської області, навпроти церкви «Преображення Господнього», не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, скоїв наїзд на громадянку [PERSON] , яка отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому проксимального метаепіфізу (верхнього кінця) правої плечової кістки; із зовнішніх тілесних ушкоджень відмічені садна ділянки обох колінних суглобів та "підшкірна гематома" правої гомілки. Позивачка постраждала, їй завдана матеріальна шкода. В результаті вказаної ДТП позивачці були завдані тілесні ушкодження та завдана матеріальна шкода; за вказаними обставинами відомості про цю ДТП внесені до ЄРДР за ч. 1 ст. 286 КК України, після проведення досудового розслідування, справа була скерована до суду. Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про відшкодування збитків, до страхової компанії не зверталася. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 16.10.2024 (справа № 601/1077/24, провадження № 1-кп/601/133/2024) звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 286 КК України, на підставі статті 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, винним у вказаній ДТП визнано [PERSON] , який відшкодував шкоду, претензій до нього у [PERSON] немає. Також в межах кримінального провадження позивачкою було подано позов до ПрАТ СК\~«Євроінс Україна»\~ про відшкодування шкоди, однак у зв`язку з закриттям кримінального провадження позов залишено без розгляду. Страхова компанія до цього часу не сплатила позивачці витрати на лікування. Вказана ухвала не оскаржена в апеляційному порядку і набрала законної сили. Отже, за результатами розгляду справи, дослідженням матеріалів цивільної справи, на думку суду, винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді є водій [PERSON] . При цьому, порушення цим водієм Правил дорожнього руху України знаходилось у прямому причинному зв`язку із наслідками у вигляді ушкоджень позивачки, пошкодження його велосипеда, завданню шкоди. Згідно ч. 4 і 5 ст. 82 ЦПК України «Підстави звільнення від доказування» 4. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 5. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. 6. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 16.10.2024, відносно водія [PERSON] встановлено факт вчинення цим водієм на вказаному автомобілі правопорушення відносно позивачки; вказаною ухвалою суду встановлено факт завдання діями вказаної винної особи шкоди позивачці, а також наявність причинного зв`язку між винними діями цього водія та зазначеними наслідками у вигляді шкоди позивачці і відповідно винність [PERSON] у завданні шкоди, ця вина встановлена і доведена. Вказана ухвала Кременецького районного суду Тернопільської області від 16.10.2024 набрала законної сили та не скасована, а тому є достатньо підстав для звільнення позивачки від доказування даного позову в частині питань чи мали місце винні дії водія [PERSON] на вказаному автомобілі, а саме дії, що містять в собі склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, факт завдання ушкоджень позивачці, наявність причинного зв`язку між винними діями, пов`язаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху України, цим водієм і завданням шкоди позивачці. Вказаними протиправними діями позивачці було завдано значної матеріальної шкоди. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння вказаної ДТП застрахована була. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що винними діями [PERSON] позивачці дійсно було завдано матеріальної шкоди. Матеріальна шкода полягає в витратах позивачки на лікування та інші витрати, пов`язані з цим. Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.... Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому ... додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Єврооінс Україна» і позивачка за законом має право на страхове відшкодування. Позивачка звернулася до суду з позовом про здійснення страхового відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з лікуванням в результаті отриманих тілесних ушкоджень під час ДТП, оскільки ця матеріальна шкода їй відповідачем не відшкодовувалась, та надала усі наявні платіжні документи, фіскальні чеки на підтвердження понесених нею витрат на лікування. В ході розгляду кримінального провадження, обвинувачений [PERSON] відшкодував потерпілій шкоду, до нього претензій вона не мала, однак мало до страхової компанії. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 16.10.2024, [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі зокрема чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Порядок та умови здійснення страхового відшкодування визначено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 1 ст. 22 цього Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну. Згідно п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України (254к/96-ВР), Цивільним кодексом України (435-15), Законом України «Про страхування» (85/96-ВР), цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Згідно абз. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому або іншій особі, яка має право на отримання відшкодування. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Страхування цивільної відповідальності як правовий інститут\~це сукупність правових норм, що забезпечують правові, економічні та організаційні основи добровільного та обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з метою ефективного захисту прав потерпілих на відшкодування шкоди, заподіяної їхньому життю, здоров`ю або майну у разі використання транспортних засобів іншими особами. Відповідно до статті 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Отже, за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до пункту 22 статті 1 цього ж Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Таким чином, на підставі аналізу вищевказаних правових приписів та урахуванням пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», можна зробити висновок, що до відносин, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, відносини, які виникають при укладенні договору страхування. В даному випадку, хоч позивачка і не укладала договору з відповідачем, він є стороною у договірних відносинах, третьою особою на користь якої сплачується страхова виплата, тому в розумінні наведених норм є споживачем. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року (із змінами і доповненнями) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Норми статей 1166, 1188 ЦК України передбачають презумпцію вини. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. Закон не покладає на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Такі висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У даному випадку вина відповідача доведена у ухвалі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2021 року. Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З урахуванням наведених обставин вбачається, що в даній ситуації матеріальну відповідальність за спричинені позивачці ушкодження та матеріальні втрати, повинен брати на себе страховик; також\~укладення мирної угоди між позивачкою та [PERSON] не позбавляє позивачку права отримати матеріальне відшкодування за завдану їй шкоду. А тому, суд прийшов до висновку, що ПрАТ СК «Євроінс Україна» незаконно відмовив позивачці у здійсненні страхового відшкодування тим самим порушив її права. Сума страхового відшкодування, на яку претендує позивачка складає 13399.78 грн., дані витрати підтверджуються платіжними документами та фіскальними чеками. Спричинені [PERSON] тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я, відповідно лікування, під час якого нею було витрачено:на придбання ліків, медичних засобів та препаратів та оплата УЗД суглобів:\~62.00\~грн.+\~310.99\~грн.+\~91.00\~грн.+\~103.00\~грн.+118.00грн.\~(аркуш\~15)\~+370.00грн.+\~133.70\~грн.+\~122.10грн.+\~143.08грн.+164.61грн.\~(аркуш\~16)\~+188.11\~грн.+189.90грн.+\~191.81грн.+913.71грн.+450.00\~грн.+300.00\~грн.+350.00\~грн.\~(аркуш\~17)\~+\~399.00\~грн.+\~49.16грн.+\~246.99\~грн.+198.00\~грн.+\~395.00\~грн.\~(аркуш\~18)\~+\~164.82\~грн.+\~186.30грн.+\~350.00\~грн.+\~100.50\~грн.+\~200.00\~грн.+\~121.90\~грн.+\~122.10\~грн.\~(аркуш\~19)\~+\~620.00\~грн.+\~425.00\~грн.+\~121.90\~грн.+\~122.10\~грн.+\~162.50грн.+\~16.20грн.+\~259.20грн.\~(аркуш20)\~+\~ 26.00грн.+\~350.00грн.+\~16.30грн.+\~34.00грн.+73.80грн.\~(аркуш\~21)\~+\~988.80\~грн.+1590.00\~грн.+\~120.00грн.+\~700.00\~грн.\~(аркуш\~22)\~+400\~грн.\~(УЗД суглобів) + 500 грн(УЗД суглобів та консультація лікаря) + 81.90грн. + 56.30 грн.= 13\~399.78 грн. Вказані витрати позивачки підтверджуються чеками, квитанціями, лікарськими висновками та виписками з історій хвороби, зокрема: випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1764 від 01.04.2024; випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 2112 від 13.04.2024; рентгенограмою правого плечового суглобу в задньопрямій та аксілярній проекціях від 27.08.2024; консультативним висновком ортопеда-травматолога від 10.09.2024; випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 8051 від 11.12.2024; дуплексне ультразвукове обстеження вен від 04.02.2025. Відповідач отримав усі необхідні документи для прийняття рішення як разом з позовом у кримінальному провадженні, так і в даному позові, однак не визнає їх. Згідно контррозрахунку відповідача, який він надав з відзивом, сума до відшкодування становить 2991,69 грн. з врахуванням того, що деякі квитанції є поганої якості. Суд вважає, що твердження відповідача про несправедливі межі відшкодування завданої шкоди необґрунтовані та є такими, що не приймаються до уваги судом, оскільки суму завданих матеріальних збитків встановлено відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням стану потерпілого після ДТП. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Не може суд прийняти до уваги не визнання відповідачем позовних вимог в частині їх обґрунтованості, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються. Однак, суд вважає, що до стягнення підлягає сума матеріальної шкоди, що складає 7334 грн. 67 коп., які витрачені потерпілою на лікування від наслідків ДТП та підтвердженні наданими позивачкою лікарськими висновками та виписками з історій хвороби. Інші витрати, які вказані в фіскальних чеках та квитанціях не пов`язанні з даним ДТП та не призначалися лікарем. Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~, передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Враховуючи те, що моральна шкода [PERSON] була спричинена у зв`язку із ушкодженням її здоров`я, тому вважаю, що зі страхової компанії ПРАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА"має бути стягнуте відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 5 % від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до поліса № АР/3645183, а саме: 7334грн.\~67\~коп.,\~ 5 % = 366.73грн. При таких обставинах, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки страхове відшкодування в розмірі 7334 грн. 67 коп., моральної \~шкоди в\~розмірі \~366.73грн,\~ а також на користь держави судовий збір. Таким чином обставини позовних вимог, стосовно яких у позивачки є спір, в такому вигляді знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню в межах доведених вимог . На підставі викладеного,

Outcome: partial