Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

У жовтні 2024 р., позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому просила негайно відібрати її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у особи яка незаконно його утримує - [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] », с. Лиманка Таїровської громади Одеської області, і повернути його за попереднім місцем проживання, а саме: [ADDRESS] . Допустити негайне виконання рішення суду у частині відібрання сина і повернення його. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. У шлюбі [INFO] позивач народила дитину - [PERSON] . Колишній чоловік проживає [ADDRESS] . Після обіду у середу 02.10.2024 року [PERSON] перебуваючи у місті Кодима Подільського району Одеської області не повернув мого малолітнього сина позивачу і повідомив, що взагалі не збирається повертати дитину - [PERSON] , так як хоче виховувати його сам. На підставі рішення Кодимського районного суду від 10 вересня 2019 року у справі 503/156/19 визначено порядок участі батька [PERSON] у спілкуванні з дитиною наступним чином: 1) шляхом встановлення зустрічей з дитиною: - кожну першу та третю п`ятницю, суботу, неділю щомісяця з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без присутності матері, з можливістю виїзду до місця проживання батька дитини; почергово, через один рік, в день народження дитини ( [INFO] ) з 15:00 години до 20:00 години, а якщо воно припадає на суботу або неділю з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; - почергово, кожного року, в дні святкування Нового року та Різдва Христового з 15:00 години 31 грудня до 19:00 години 03 січня та з 15:00 години 06 січня до 19:00 години 07 січня, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; - почергово, через один рік, в день святкування Пасхи з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; - половину днів шкільних канікул (в літній та зимовий період) для відпочинку та оздоровлення дитини на території України, за попереднім узгодженням періоду з матір`ю дитини; 2) шляхом необмеженого спілкування батька з сином за допомогою телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування, з урахуванням режиму дня дитини. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою Одеського апеляційного суду від 26.01.2021 року по справі 503/156/19 встановлено: - рішення Кодимського районного суду Одеської області від 10 вересня 2019 року змінити. Виключити з резолютивної частини рішення наступні висновки щодо порядку визначення участі батька [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] : - почергово, через один рік, в день народження дитини ( [INFO] ) з 15:00 години до 20:00 години, а якщо воно припадає на суботу або неділю з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; - почергово, кожного року, в дні святкування Нового року та Різдва Христового з 15:00 години 31 грудня до 19:00 години 03 січня та з 15:00 години 06 січня до 19:00 години 07 січня, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; - почергово, через один рік, в день святкування Пасхи з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок. В решті рішення залишити без змін. Позивач зазначає, що батько має законне право на участь у спілкуванні з дитиною у визначені судом дні, а мати законне право на своєчасне повернення дитини після зустрічі з батьком. [PERSON] вже не одноразово вчиняє злочин щодо позивача, шляхом не виконання рішення Кодимського районного суду від 10 вересня 2019 року справі 503/156/19 та Постанови Одеського апеляційного суду від 26.01.2021 року по справі 503/156/19 в яких визначено порядок участі батька [PERSON] у спілкуванні з дитиною - [PERSON] . В 2024 році дані події мають місце майже на регулярній основі. У березні місяці 2024 року, позивач віддала свого сина на весняний канікулярний період, який по праву та на підставі вказаних рішень суду належить позивачу, до батька не чинивши ніяких перешкод покладаючись на його благонадійність. Але, батько дитини в телефонних розмовах повідомляв позивачу, що не має наміру віддавати позивачу дитину. Що спонукало позивача звернутися з метою захисту своїх законних прав до правоохоронних органів м. Кодима. Таким чином 10 квітня 2024 року, позивач зареєструвала заяву до поліції щодо низки правопорушень вчинених [PERSON] . Весь час від народження син проживав з позивачем. З 09.02.2016 року син [PERSON] зареєстрований та фактично проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Навчається в комунальному закладі «Опорний заклад «Кодимський ліцей №2» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області». Але, - 03, 04, 07, 08, 09, 10, 11, 14, 15, 16, 17, 18 жовтня 2024 року і до сьогодні не відвідував комунальний заклад «Опорний заклад «Кодимський ліцей №2» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області» так як, був позбавлений права на освіту неправомірними діями його батька. На думку позивача своїми діями крім психоемоційного стану сина, [PERSON] порушує приписи статті 156 КК України щодо розбещення неповнолітніх. Також батько дитини забороняє позивачу розказувати все те що з ним відбувається коли він у батька. Таким чином, враховуючи все вищенаведене, позивач вважає, що [PERSON] у незаконний спосіб позбавив права виховувати позивачем сина - [PERSON] , шляхом зміни місця проживання дитини, без згоди позивача та без відповідного рішення суду. 12.11.2024 р. до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про визначення місця проживання дитини, у якій [PERSON] просив суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що [PERSON] та [PERSON] з 19 лютого 2011 року по 05 лютого 2014 року перебували у шлюбі. Під час перебування у шлюбі у подружжя народився син, [PERSON] , [INFO] . 10 вересня 2019 року рішенням Кодимського районного суду у справі №503/156/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації Одеської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною задоволено частково; з [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з сином, [PERSON] , визначено участь батька, [PERSON] , у спілкуванні та вихованні сина, [PERSON] , наступним чином: 1)шляхом встановлення зустрічей з дитиною: - кожну першу та третю п`ятницю, суботу, неділю щомісяця з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без присутності матері, з можливістю виїзду до місця проживання батька дитини; - почергово, через один рік, в день народження дитини ( [INFO] ) з 15:00 години до 20:00 години, а якщо воно припадає на суботу або неділю з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; - почергово, кожного року, в дні святкування Нового року та Різдва Христового з 15:00 години 31 грудня до 19:00 години 03 січня та з 15:00 години 06 січня до 19:00 години 07 січня, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; - почергово, через один рік, в день святкування Пасхи з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; - половину днів шкільних канікул (в літній та зимовий період) для відпочинку та оздоровлення дитини на території України, за попереднім узгодженням періоду з матір`ю дитини; 2)шляхом необмеженого спілкування батька з сином за допомогою телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування, з урахуванням режиму дня дитини. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 26 січня 2021 року постановою Одеського апеляційного суду у справі №503/156/19 за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 10 вересня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково; рішення Кодимського районного суду Одеської області від 10 вересня 2019 року змінено; виключено з резолютивної частини рішення наступні висновки щодо порядку визначення участі батька, [PERSON] , у спілкуванні з дитиною, [PERSON] : - почергово, через один рік, в день народження дитини з 15:00 години до 20:00 години, а якщо воно припадає на суботу або неділю з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; - почергово, кожного року, в дні святкування Нового року та Різдва Христового з 15:00 години 31 грудня до 19:00 години 03 січня та з 15:00 години 06 січня до 19:00 години 07 січня, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; - почергово, через один рік, в день святкування Пасхи з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок. В решті рішення залишено без змін. На підставі вищезазначених судових рішень було визначено участь батька, [PERSON] , у спілкуванні з сином, [PERSON] , та його вихованні після розлучення подружжя. При цьому дитина залишилася проживати з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] без відповідного рішення суду. В той же час, батько, [PERSON] , знаходився із сином у значно ближчих, аніж матір, теплих, дружніх стосунках. Влітку 2024 року [PERSON] проводив шкільні канікули у батька за адресою: [ADDRESS] . Дитині неабияк подобалося перебувати такий тривалий термін у батька, жити разом із ним, проводити із ним багато часу та загалом - мешкати за новою локацією. [PERSON] , в свою чергу, як і зазвичай під час проводження часу із сином, докладав усіх зусиль, аби організувати дитині корисне та цікаве дозвілля, посилено займався її усебічним розвитком, гідно виховував сина, виявляв справжні батьківські якості. Син, [PERSON] , від життя з батьком був у повному захваті, щиро захоплювався ним, бачив у батькові авторитетну особистість, виявляв любов та повагу до нього, а також був задоволений мешкати в новому оточенніта не мав бажання повертатися до матері в м. Кодиму, а висловлював намір надалі проживати з батьком. Однак, матір, [PERSON] , наполягла на поверненні сина до м. Кодими та його проживанні разом із нею, як і раніше. В подальшому, при проживанні з матір`ю у [PERSON] погіршилися відносини з нею, в результаті чого стався конфлікт, під час якого матір та дідусь, [PERSON] , застосували до [PERSON] фізичне насилля та нанесли хлопцеві тілесні ушкодження, внаслідок чого до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено запис № 12024166180000416 від 03.10.2024 р. про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України. Зважаючи на ситуацію, що склалася, батько [PERSON] , до якого той в першу чергу звернувся по допомогу, забрав сина до себе, оскільки, вочевидь, його подальше знаходження з матір`ю загрожувало психологічному та фізичному здоров`ю хлопця, порушувало його безпеку. Наразі [PERSON] проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] . Батько, в свою чергу, зарахував сина до 8 класу Одеського ліцею «Надія» Одеської міської ради, що підтверджується довідкою № 01-26/665 від 07.10.2024 р., а також займається відновленням психологічного та емоційного стану дитини, продовжує гідно її виховувати, брати активну участь у навчанні та позашкільному розвитку сина. 28 жовтня 2024 року, [PERSON] звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області із позовною заявою до [PERSON] , Служби у справах дітей Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Відповідач, [PERSON] , із позовною заявою не згоден, вважає її безпідставною, необґрунтованою та такою, що порушує права та інтереси дитини та змушений звернутися до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] . Оскільки [PERSON] проживав з матір`ю за відсутності відповідного рішення суду про це, твердження про самочинну зміну [PERSON] місця проживання дитини не має місця, а заявлення [PERSON] позовних вимог до [PERSON] про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання є безпідставним. [PERSON] сумлінно та трепетно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, що підтверджується його щирим бажанням брати участь у вихованні сина, що й змусило [PERSON] в 2019 році звернутися до Кодимського районного суду Одеської області із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, а також реалізовувати свої батьківські права та обов`язки на даний момент, захищаючи права дитини, безпосередньо. З обставин справи вбачається, що батько добросовісно підійшов до виконання судових рішень щодо його участі у вихованні дитини: проводив із нею достатньо часу, докладав фізичних, моральних та матеріальних зусиль до встановлення із сином теплих, дружніх, відвертих стосунків та завоювання його довіри та прихильності. Зазначене знаходить відображення, зокрема, в тому, що після літніх канікул, проведених із батьком, [PERSON] прийняв рішення залишитися проживати з батьком і надалі, що беззаперечно свідчить про його прихильність, любов та повагу до [PERSON] та надання йому переваги над матір`ю, жити з якою хлопець, вочевидь, не хотів. Батько перевів сина до престижного Одеського ліцею «Надія» ОМР, де дитина може найкращим чином реалізувати своє право на освіту, заповнити прогалини у знаннях завдяки якісному викладанню, здобути гідну освіту високого рівня. Крім цього, батько дбає також і про позашкільний розвиток дитини, у зв`язку з чим [PERSON] відвідує дитячі секції та тренування, що позитивно впливає на його природні здібності, дозволяє отримати корисні навички та вміння. [PERSON] на даний момент займає посаду заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, має звання майора поліції, є шановною людиною, характеризується як відповідальний, цінний співробітник та відданий справі служіння українському народові поліцейський із відповідними моральними якостями, що підтверджується службовою характеристикою [PERSON] від 08.04.2024 р. № 60.71924. За сумлінне виконання службових обов`язків, високий професіоналізм, бездоганну службу, вагомі заслуги в боротьбі зі злочинністю, забезпеченні публічного порядку, захисті конституційних прав та свобод людини і громадянина [PERSON] був нагороджений виконавчим комітетом Одеської міської ради почесною грамотою. [PERSON] має стабільний дохід вище середнього, який дозволяє йому мати якісний рівень життя та повністю забезпечувати дитину всім необхідним, як-то правильне здорове харчування, якісне навчання, включаючи витрати на шкільні приналежності, підручники, репетиторів тощо, відвідування секцій та тренувань, стильний сучасний одяг, різного роду відпочинок, а також предмети не першої необхідності, яких потребує дитина та кишенькові гроші. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.04.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурським Г.М. за р. № 187, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , яка складається в цілому з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 68,2 кв.м, житловою площею 29,8 кв.м, у якій наразі з батьком проживає син, [PERSON] , в окремій кімнаті з добрими умовами. Окрім квартири, на підставі договору купівлі-продажу від 11.09.2024 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А. за р. № 2452, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 5123755800:02:005:0428, площею 0,08 га, та розташований на ній житловий будинок, загальною площею 278,3 кв.м, житловою площею 78,9 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . Також у власності [PERSON] знаходяться автомобіль марки BYD, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 10.01.2024 р., та автомобіль марки Volkswagen, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 04.06.2021 р. Матір, [PERSON] , не брала участі у навчальному процесі сина, не допомагала йому робити домашнє завдання, не контролювала його успішність в школі на відміну від батька, який є достатньо освіченою особою, успішно закінчив школу, мав відмінні оцінки та по сьогоднішній день розуміється на шкільному матеріалі та займається вдома з сином, «підтягуючи» його оцінки зі шкільних дисциплін. Наведене підтверджується тим, що в періоди, коли [PERSON] мешкав з матір`ю його оцінки в школі були набагато гіршими, аніж у періоди мешкання з батьком, що підтверджується табелем [PERSON] за І семестр 2023-2024 навчального року під час навчання у Одеському ліцеї № 85 в період проживання з батьком та випискою оцінок за І семестр 2024-2025 н.р. під час навчання в Комунальному закладі «Опорний заклад «Кодимський ліцей№ 2 Кодимської міської ради Подільського району Одеської області та проживання з матір`ю. Позовна заява [PERSON] є повністю бездоказовою, необґрунтованою, містить під собою виключно припущення, побудовані на особистій неприязні [PERSON] до [PERSON] та такою, що не підлягає задоволенню. Місце проживання дитини повинно бути визначене за адресою батька, оскільки матір не виконує повною мірою та належним чином свої батьківські обов`язки, що порушує законодавчо закріплені права дитини, а здебільшого - проживання з матір`ю може загрожувати життю та здоров`ю [PERSON] . Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.11.2024 р., зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа - служба у справа дітей Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини, об`єднано з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , служба у справа дітей Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. 27.11.2024 р. на адресу суду надійшов відзив [PERSON] , у якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . 22.01.2025 р. на адресу суду надійшли додаткові пояснення [PERSON] 04.03.2025 р. до суду надійшов висновок органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] , у якому зазначено про доцільність визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] 20.05.2025 р. до суду надійшли додаткові пояснення представника [PERSON] - адвоката Іскри С.Л. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] відмовити. Відповідач [PERSON] і його представник у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали, просили відмовити у задоволенні, зустрічний позов підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи у судовому засіданні, підтримала раніше наданий висновок. Заслухавши пояснення учасників справи, думку дитини, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 19 лютого 2011 року по 05 лютого 2014 року перебували у шлюбі. Під час перебування у шлюбі у подружжя народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 24 липня 2024 року. 10 вересня 2019 року рішенням Кодимського районного суду у справі №503/156/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації Одеської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною задоволено частково; з [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з сином, [PERSON] , визначено участь батька, [PERSON] , у спілкуванні та вихованні сина, [PERSON] , наступним чином: 3)шляхом встановлення зустрічей з дитиною: - кожну першу та третю п`ятницю, суботу, неділю щомісяця з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без присутності матері, з можливістю виїзду до місця проживання батька дитини; - почергово, через один рік, в день народження дитини ( [INFO] ) з 15:00 години до 20:00 години, а якщо воно припадає на суботу або неділю з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; - почергово, кожного року, в дні святкування Нового року та Різдва Христового з 15:00 години 31 грудня до 19:00 години 03 січня та з 15:00 години 06 січня до 19:00 години 07 січня, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; - почергово, через один рік, в день святкування Пасхи з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; - половину днів шкільних канікул (в літній та зимовий період) для відпочинку та оздоровлення дитини на території України, за попереднім узгодженням періоду з матір`ю дитини; 4)шляхом необмеженого спілкування батька з сином за допомогою телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування, з урахуванням режиму дня дитини. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 26 січня 2021 року постановою Одеського апеляційного суду у справі №503/156/19 за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 10 вересня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково; рішення Кодимського районного суду Одеської області від 10 вересня 2019 року змінено; виключено з резолютивної частини рішення наступні висновки щодо порядку визначення участі батька, [PERSON] , у спілкуванні з дитиною, [PERSON] : - почергово, через один рік, в день народження дитини з 15:00 години до 20:00 години, а якщо воно припадає на суботу або неділю з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; - почергово, кожного року, в дні святкування Нового року та Різдва Христового з 15:00 години 31 грудня до 19:00 години 03 січня та з 15:00 години 06 січня до 19:00 години 07 січня, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; - почергово, через один рік, в день святкування Пасхи з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок. В решті рішення залишено без змін. На підставі вищезазначених судових рішень було визначено участь батька, [PERSON] , у спілкуванні з сином, [PERSON] , та його вихованні після розлучення подружжя. 04.03.2025 р. до суду позивачем [PERSON] , був наданий висновок органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, затверджений рішенням виконавчого комітету від 11.02.2025 р. № 1207 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування Кодимської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини». Відповідно до пункту 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок), на який посилається також [PERSON] , для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Фактичним місцем проживання (тобто перебування, як того вимагає Порядок) дитини є адреса проживання її батька, [PERSON] : [ADDRESS] , оскільки з серпня 2024 року [PERSON] проживає разом з батьком, а за адресою матері у м. Кодимі з того ж часу та по теперішній момент не мешкає. Належною юридичною особою, що має представляти орган опіки та піклування у даній справі відповідно до ст. 19 Сімейного кодексу України, є орган опіки та піклування Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області. Згідно з пунктом 72 Порядку працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання за формою згідно з додатком 9, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею. Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Дитину, [PERSON] , не було відвідано працівником служби у справах дітей Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за місцем її проживання: [ADDRESS] , що підтверджує як [PERSON] , так і його батько, [PERSON] , до яких працівники зазначеного органу не приходили. Відповідно, й не було проведено бесіду з батьком дитини, обстежено умови проживання дитини, а за результатами обстеження, відповідно, не було складено спеціальний акт за формою згідно з додатком 9 до Порядку, як то встановлено вищезазначеною нормою законодавства. Більш того, посадовими особами не було вислухано дитину, [PERSON] , який досяг віку тринадцяти років та згідно зі своїм віком та зрілістю здатен сформулювати та висловити власні погляди з питань, що стосуються його особистого місця проживання. Органом опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, наданий [PERSON] , було складено з численними порушеннями вказаного Порядку, а тому суд не бере його до уваги. Згідно із висновком органу опіки та піклування, затвердженим рішенням виконавчого комітету Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області від 23.01.2025 р. №12 про визначення місця проживання дитини, вважає за доцільне визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Так, відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Згідно з ч.ч.1-4 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Статтями 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до п.п.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Частиною 1 ст.160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дітей для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дітей. Діти, які не досягли 14 років, повинні проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з батьків. Питання про визначення місця проживання дітей має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дітей. Відповідно до п.1 ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц (провадження №14-327цс18). У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення п.1 ст.3, ст.9 Конвенції, ч.ч.2, 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Отже, при вирішенні питань про місце проживання дітей у випадку, коли їх батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до положень ч.ч.4-6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 10.09.2019 р. у справі № 503/156/19 та постановою Одеського апеляційного суду від 26.01.2021 р. було визначено способи участі батька, [PERSON] , у вихованні сина, [PERSON] . Місце проживання дитини, [PERSON] , жодним судовим рішенням не було визначено. Відповідно до ч. 1 ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Оскільки [PERSON] проживав з матір`ю за відсутності відповідного рішення суду про це, твердження про самочинну зміну [PERSON] місця проживання дитини не має місця, а заявлення [PERSON] позовних вимог до [PERSON] про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання є безпідставним. Відповідно до ст. ст. 164, 170 СК України позивачка, [PERSON] , не має жодних підстав для заявлення до [PERSON] позовних вимог про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, оскільки певне місце проживання дитини визначено не було, а отже - дитина має право проживати з будь-ким з батьків, а батьки мають однакові права та обв`язки щодо дитини на підставі ст. 141 СК України. Відібрання у [PERSON] дитини є неможливим, оскільки останній об`єктивно не ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, не поводиться жорстокоз дитиною, не є хронічним алкоголіком або наркоманом, не вдається до будь-яких видів експлуатації дитини, примушує її до жебракування та бродяжництва, як того вимагає ст. 170 СК України. Таким чином, з огляду лише на наведене, можна дійти висновку щодо того, що позивачкою обрано неналежний спосіб захисту права. Заслухавши у судовому засіданні думку дитини - [PERSON] , [INFO] , судом встановлено, що дитина бажає проживати разом з батьком, дитині подобається проживати саме з батьком, проводити з батьком дозвілля, батько допомагає дитині з уроками, проводить багато часу з дитиною, у дитини саме з батьком склалися теплі, дружні та відверті стосунки. [PERSON] проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] . Батько зарахував сина до 8 класу Одеського ліцею «Надія» Одеської міської ради, що підтверджується довідкою № 01-26/665 від 07.10.2024 р., а також займається відновленням психологічного та емоційного стану дитини, продовжує гідно її виховувати, брати активну участь у навчанні та позашкільному розвитку сина. Батько дбає також і про позашкільний розвиток дитини, у зв`язку з чим [PERSON] відвідує дитячі секції та тренування, що підтверджується договором про надання спортивно-оздоровчих послуг, укладених між [PERSON] , як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІТ ДРІМ», як виконавцем, за яким замовник доручає, а виконавець надає спортивно-оздоровчі послуги у спортивному клубі «Fitness Stadium» за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] на даний момент займає посаду заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, має звання майора поліції, характеризується як відповідальний, цінний співробітник та відданий справі служіння українському народові поліцейський із відповідними моральними якостями, що підтверджується службовою характеристикою [PERSON] від 08.04.2024 р. № 60.71924. За сумлінне виконання службових обов`язків, високий професіоналізм, бездоганну службу, вагомі заслуги в боротьбі зі злочинністю, забезпеченні публічного порядку, захисті конституційних прав та свобод людини і громадянина [PERSON] був нагороджений виконавчим комітетом Одеської міської ради почесною грамотою. [PERSON] має стабільний дохід вище середнього, який дозволяє йому мати якісний рівень життя та повністю забезпечувати дитину всім необхідним, як-то правильне здорове харчування, якісне навчання, включаючи витрати на шкільні приналежності, підручники, репетиторів тощо, відвідування секцій та тренувань, стильний сучасний одяг, різного роду відпочинок, а також предмети не першої необхідності, яких потребує дитина та кишенькові гроші. На підтвердження надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору (відповідь на запит в електронному вигляді) від 11.10.2023 р. та відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору (відповідь на запит в електронному вигляді) від 13.02.2024 р. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.04.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурським Г.М. за р. № 187, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , яка складається в цілому з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 68,2 кв.м, житловою площею 29,8 кв.м, у якій наразі з батьком проживає син, [PERSON] , в окремій кімнаті з добрими умовами. Окрім квартири, на підставі договору купівлі-продажу від 11.09.2024 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А. за р. № 2452, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 5123755800:02:005:0428, площею 0,08 га, та розташований на ній житловий будинок, загальною площею 278,3 кв.м, житловою площею 78,9 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . Також у власності [PERSON] знаходяться автомобіль марки BYD, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 10.01.2024 р., та автомобіль марки Volkswagen, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 04.06.2021 р. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково та визначити місце проживання дитини з батьком. Крім того, суд зауважує, що мати дитини, у разі визначення місця проживання дитини з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно дитини та участі у вихованні дитини. Додатково суд звертає увагу щодо наданих сторонами роздруківок з месенджерів, із долучених до матеріалів справи копій скрін-шотів переписки, з таких неможливо встановити між якими абонентами, відсутні відомості про номери телефонів абонентів, а відтак і зміст такої переписки судом не аналізується ані окремо, ані у сукупності із іншими наявними у справі доказами. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити, позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та визначити місце проживання дитини з батьком.

Outcome: partial