Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

\~ 09 лютого 2024 року [PERSON] , в інтересах\~якої діє\~ [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису). В обґрунтування\~позовних вимог\~представник позивача зазначив,\~що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 4823684500:04:000:0071 площею 15,39 га, яка розташована на території Новолазарівської сільської ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області.\~ 16 січня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), відповідно до якого позивач, як власник земельної ділянки площею 15,39 га з кадастровим номером 4823684500:04:000:0071, розташованої на території Новолазарівської сільської ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області, передала відповідачу право володіння та право цільового використання (емфітевтичне право). Користування емфітевтичним правом встановлюється за плату в розмірі 7000 грн в рік, які Землекористувач сплачує Власнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним роком. Однак, в порушення умов договору відповідач\~ [PERSON] , в період з 2017\~по 2024\~роки включно, не сплачує позивачу плату за\~користування землею. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] систематично порушує умови договору, а саме, з 2017 по 2024 роки плату за користування землею не проводив, представник позивача просив розірвати договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 16 січня 2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 січня 2017 року, номер запису про інше речове право: 18583157, та припинити право відповідача [PERSON] на користування земельною ділянкою. Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. 15 березня 2024 року відповідачем [PERSON] , у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, подано до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставність та недоведеність обставин, на які позивач посилається як на правову підставу своїх вимог. Зазначив, що дійсно 16 січня 2017 року між позивачем [PERSON] та ним було укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), відповідно до якого позивач, як власник земельної ділянки площею 15,39 га з кадастровим номером 4823684500:04:000:0071, розташованої на території Новолазарівської сільської ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області, передала йому право володіння та право цільового використання (емфітевтичне право). Так, 12 травня 2017 року позивач [PERSON] зверталася до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до нього та Казанківської районної державної адміністрації про визнання недійсним договору емфітевзису та визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію. Під час розгляду зазначеної вище справи судом було детально досліджено питання підписання договору емфітевзису позивачкою [PERSON] та отримання останньою коштів, в розмірі 90000 грн за майбутні 5 років оренди землі, а саме за період 2017-2021 роки. Крім того, висновком експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за №538 від 24 жовтня 2017 року встановлено, що підпис в договорі про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), укладеного 16 січня 2017 року, виконано [PERSON] . Постановою Миколаївського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2018 року скасовано, постановлено нове судове рішення. В позові [PERSON] про визнання недійсним договору емфітевзису та визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію відмовлено. Вважає, що посилання позивача на те, що ним систематично порушуються умови договору, а саме в період з 2017-2024 роки ним не проводиться оплата за користування землею, є необґрунтованими, оскільки останньою за період 2017-2021 роки коштів, в розмірі 90000 грн отримано наперед за майбутні 5 років користування землею, а плату за період з 2022-2023 роки позивачка навмисно не отримує, чим своїми діями штучно створює підстави розірвання договору. Наголошує, що він згоден і хоче сплачувати плату за договором, неодноразово повідомляв позивача [PERSON] про необхідність отримання плати за користування землею. Зазначені кошти відправлялись поштовим переказом через відділення «Укрпошти», але були повернуті йому, через їх неотримання позивачем. Отже, враховуючи вищевикладене, вважає, що з його боку не було порушено умов договору, тому просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав викладених у відзиві (а.с.30-62 том 1). 18 березня 2024 року представником позивача [PERSON] , в порядку ст.179 ЦПК України, подано до суду відповідь на відзив, згідно з якою вважає, що обставини, на які посилається відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі є не обґрунтовані та недоведені. Зокрема, з посиланням на доводи аналогічні позовній заяві зазначив, що позивач [PERSON] не отримувала будь-яких коштів в рахунок плати за договором емфітевзису. Доказів, що позивач [PERSON] ухиляється від отримання плати за користування землею відповідачем [PERSON] не подано. Зазначає, що відповідач [PERSON] відмовляється розрахуватися за користування землею, на звернення позивача [PERSON] постійно відповідає відмовками, останній не вчиняв добросовісних дій спрямованих на виплату позивачу орендної плати за місцем її проживання, не відправляв їй поштовими переказами на адресу плату за користування землею, ухиляючись від виконання зобов`язання іншим чином. Крім того, зазначив, що умовами договору між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] не визначено способу, за яким орендна плата може бути сплачена, а тому відповідач має право обирати спосіб виплати грошового зобов`язання, у тому числі і через здійснення поштового переказу. Доказів того, що відповідач ужив усіх можливих дій, спрямованих на виконання свого грошового зобов`язання суду не надано. Вважає, що відповідач [PERSON] не вичерпав всіх можливих способів реально виконати своє грошове зобов`язання і сплатити орендну плату позивачеві [PERSON] , оскільки достовірно знаючи, що остання не отримала платежі за вказані роки не вчинив ніяких дій з виконання свого зобов`язання визначеного у договорі. Враховуючи вищевикладене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.85-87 том 1). Ухвалою суду від 18 березня 2024 року здійснено перехід з розгляду справи із спрощеного позовного провадження на розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08 травня 2024 року призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу. Судом проведення експертизи доручено Миколаївському науково - дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Втім, 31 липня 2024 року до суду від Миколаївського науково - дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису),\~разом з\~повідомленням про\~неможливість проведення судової експертизи №СЕ-19/115-24/9990-ПЧ від\~23 липня 2024\~року, у зв`язку з відсутністю оплати за проведення експертизи. Ухвалою суду від 05 серпня 2024 року поновлено провадження у справі. Ухвалу суду від 08 травня 2024 року про призначення судово-почеркознавчої експертизи по зазначеній цивільній справі, скасовано. Продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів. 19 серпня 2024 року та повторно 10 вересня 2024 року представником позивача [PERSON] подано до суду клопотання про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 24 жовтня 2024 року призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу. Судом проведення експертизи доручено Миколаївському науково - дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. \~ Втім, 26 грудня 2024 року до суду від Миколаївського науково - дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису),\~разом з\~повідомленням про\~неможливість проведення судової експертизи №СЕ-19/115-24/20991-ПЧ від\~23 грудня 2024\~року, у зв`язку з відсутністю оплати за проведення експертизи. Ухвалою суду від 06 січня 2025 року поновлено провадження у справі. Ухвалу суду від 24 жовтня 2024 року про призначення судово-почеркознавчої експертизи по зазначеній цивільній справі, скасовано. 03 лютого 2025 року представником позивача [PERSON] до закінчення підготовчого засідання подано письмову заяву про зміну підстав позову, в якій зазначив, що в первісному позові позивач [PERSON] просила розірвати договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 16 січня 2017 року, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 січня 2017 року, номер запису про інше речове право: 18583157, та припинити право відповідача [PERSON] на користування земельною ділянкою, обґрунтовуючи тим, що відповідач [PERSON] систематично порушує умови договору, а саме не виконав обов`язки зі сплати оренди за користування землею за період з 2017 по 2024 роки. Однак, після відкриття провадження у справі, отримавши відзив на позовну заяву та проаналізувавши подані відповідачем [PERSON] докази позивачу [PERSON] стало відомо, що відповідач [PERSON] систематично не сплачував не тільки орендну плату, але і не здійснював обчислення розміру плати за землю з урахуванням індексів інфляції, а також систематично не сплачував земельний податок, в результаті чого позивач [PERSON] систематично отримувала видані податковою інспекцією податкові «Повідомлення-рішення» і «Податкові вимоги», про наявність боргу зі сплати коштів із земельного податку. Відтак вважає, що з метою визначення ефективного способу захисту прав позивача [PERSON] виникає необхідність змінити підстави позову, доповнивши його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин, в частині підстав розірвання договірних відносин з відповідачем [PERSON] , а саме через систематичну несплату відповідачем орендної плати за користування землею за період з 2017 по 2024 роки, не здійснення обчислення розміру орендної плати за користування землю з урахуванням індексів інфляції, а також систематичну несплату земельного податку за період з 2022 по 2023 роки, тому просив розірвати договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 16 січня 2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 січня 2017 року, номер запису про інше речове право: 18583157, та припинити право відповідача [PERSON] на користування земельною ділянкою (а.с.63-72 том №2). Ухвалою суду від 05 лютого 2025 року прийнято до\~розгляду позовну заяву (уточнену)\~подану 03 лютого 2025 року, в якій не змінюються підстави позову, а лише доповнюються новими обставинами при збереженні в ній первісних обставин, та постановлено в подальшому розглядати справу з урахуванням уточненої позовної заяви. Ухвалою суду від 05 лютого 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 11 лютого 2025 року від відповідача [PERSON] , на виконання вимог ухвали суду від 05 лютого 2025 року, надано письмові пояснення про неможливість виконання зазначеної вище ухвали, із зазначенням причин (а.с.94). Ухвалою суду від 18 лютого 2025 року у задоволені клопотання представника позивача про витребування доказів, відмовлено. Ухвалою суду\~від 18 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала пояснила, що починаючи з 2022 року власнику земельної ділянки площею 15,39 га, кадастровий номер 4823684500:04:000:0071, розташованої на території Новолазарівської сільської ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області - позивачу [PERSON] відповідачем [PERSON] систематично відправлялася плата за користування земельною ділянкою поштовим переказом, а також додатково рекомендованим листом з повідомленням повідомлялося про переказ зазначених коштів, але позивач [PERSON] навмисно уникає отримання плати за користування землею. Так, на початку січня 2025 року відповідачем [PERSON] в котрий раз було направлено позивачу [PERSON] поштовим переказом плату за користування земельною ділянкою за період 2022-2024 роки, в розмірі 21000 грн, а також було направлено рекомендований лист про звернення до поштового відділення АТ «Укрпошта» за отриманням зазначених коштів, але станом на сьогоднішній день позивачем [PERSON] кошти не отримано. Крім того, зазначила, що відповідачем [PERSON] сплачується земельний податок, будь-якого податкового боргу за ним не обліковується, здійснення обчислення розміру орендної плати за користування землю з урахуванням індексів інфляції умовами договору не передбачалося. Враховуючи вищевикладене, вважає, що заявлені позивачем вимоги щодо розірвання договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), з підстав несплати за користування земельною ділянкою, є безпідставними та необґрунтованими,\~тому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Матеріалами справи встановлено, що громадянка [PERSON] відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6 том №1), є власником земельної ділянки з кадастровим номером 4823684500:04:000:0071, площею 15,3932 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новолазарівської сільської ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області. Згідно договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 16 січня 2017 року власник земельної ділянки площею 15,39 га, з кадастровим номером 4823684500:04:000:0071, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новолазарівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, [PERSON] передала [PERSON] право володіння та право цільового використання (емфітевтичне право), зберігаючи за собою право розпорядження нею (а.с.160-162 том 2). Відповідно до п.п.2.1, 2.2, 2.3 спірного Договору передача емфітевтичного права здійснюється безкоштовно. Користування емфітевтичним правом встановлюється за плату в розмірі 7000 грн на рік, які Землекористувач сплачує Власнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним роком. Землекористувач має право за письмовою згодою Власника, сплачувати Власнику плату за користування емфітевтичним правом завчасно, але не більше ніж за 100 років. Згідно п.3.1. спірного Договору, сторони домовилися про те, що емфітевтичне право за цим Договором встановлюється на невизначений строк (на 100 років). Відповідно до п.п.5.1, 5.2 Договору цей Договір припиняє свою дію у випадках: а) при набутті Землекористувачем, земельної ділянки у власність в порядку, передбаченому Земельним кодексом України; б) викупу Власником емфітевтного права; в) за інших підстав, передбачених чинним законодавством України. Цей Договір може бути розірваним: а) за взаємною згодою Сторін; б) за рішенням суду у випадках, передбачених чинним законодавством України. Згідно п.9.1. спірного Договору, цей договір набуває чинності після його підписання Сторонами та державної реєстрації і діє до виконання Сторонами його умов. З витягу з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер №78222679 від 17 січня 2017 року, вбачається, що право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) на підставі договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договорі емфітевзису) зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 січня 2017 року, номер запису про інше речове право: 18583157 (а.с.47 том 1). Звертаючись до суду з указаним позовом,\~позивач [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] ,\~посилається на те, що впродовж 2017-2023 років відповідач [PERSON] систематично порушує умови Договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 16 січня 2017 року в частині сплати їй плати за користування емфітевтичним правом. Крім того, здійснює обчислення розміру плати за користування емфітевтичним правом без урахування індексів інфляції, а також систематично не сплачує земельний податок, а тому\~просить суд на підставі ч.2 ст.651 ЦК України\~розірвати Договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 16 січня 2016 року, укладений між нею та [PERSON] . З розписки про отримання плати за користування земельною ділянкою від 16 січня 2017 року вбачається, що [PERSON] , як власник земельної ділянки, дала дійсну розписку гр. [PERSON] , який виступає землекористувачем земельної ділянки, про те, що діючи як сторони договору емфітевзису, укладеного 16 січня 2017 року, які відповідно до ст.627 ЦК України є вільними у визначенні умов договору, діючи добровільно, свідомо та розумно, на власний розсуд, відповідно до власного волевиявлення, діючи без будь-якого примусу, усвідомлюючи значення своїх дій, їх правові та фактичні наслідки та

Outcome: dismissed