Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Позивачка в особі представника [PERSON] 16.11.2023 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ткаченко Інна Валеріївна та просить: усунути [PERSON] від права на спадкування за законом (спадкова справа №67926584) після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . 06.07.2021 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Ткаченко І.В. з заявою про прийняття спадщини та приватним нотаріусом була заведена спадкова справа. На момент смерті [PERSON] кватира [ADDRESS] належала [PERSON] та [PERSON] . Відповідач у грудні 2021 року також подав заяву про вступ до спадщини. Згодом відповідач почав пропонувати позивачці зустрітися для вирішення питання щодо спадкового майна, але отримавши відмову почав вимагати від неї 10 000 доларів США за його долю у спадковому майні, погрожувати їй. Влітку 2023 року відповідач отримавши відмову приватного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, здійснив проникнення до квартири, яка є спадковим майном. Підстави для подання позову випливають з дій зведеного брата позивача - [PERSON] , який ніколи не проживав та не мав прав на вказану квартиру, ніколи не надавав матеріальної допомоги своїй матері, залишив свою маму в найтяжчі часи коли вона хворіла та потребувала догляду та допомоги, він їй погрожував на надсилав своїх знайомих осіб з кримінального світу за грошима та вони приходили до спадкодавця за його боргами. [PERSON] просила позивачку не просити оформити заповіт, оскільки вона дала слово сину, що не зробить заповіт на позивачку, тому що він погрожував зведеній сестрі розправою, погрожував розправою внукам, вона боялася його та просила бути обережною, остерігатися його. [PERSON] тривалий час хворіла та знаходилася у тяжкому стані останні два роки до смерті. Вона весь час переживала стрес від того, що її син скоїв декілька злочинів і один з них проти її сім`ї - проник до квартири через стелю, обікрав її та сім`ю, робив він це неодноразово. Позивачка єдина особа, яка доглядала за матір`ю та підтримувала матеріально, тобто виконала свій обов`язок перед матір`ю щодо утримання: за власний рахунок здійснювала її лікування, самостійно доглядала, утримувала та поховала її. Відповідач ніякою матеріальної допомоги не надав, нематеріальної участі у догляді не брав, позивачка, яка проживала з матір`ю ніколи його не бачила за цей час. Відповідач неодноразово притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності. Вищенаведене стало підставою для подання позову про усунення відповідача від права на спадкування. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 17.11.2023 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 10.01.2024. У підготовчому засіданні 10.01.2024 проведеному за участі представника позивача [PERSON] було задоволено клопотання про виклик свідків та витребувано копію спадкової справи, з метою отримання документів розгляд справи відкладено на 06.03.2024. Ухвалою від 10.01.2024 частково задоволено заяву про забезпечення позову, вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони [PERSON] та його представникам, будь-яким третім особам вчиняти реєстраційні дії, пов`язанні з отримання у спадщину частки квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У подальшому, постановою Одеського апеляційного суду від 30.07.2024 ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 10.01.2024 було змінено, виключивши з абзацу другого резолютивної частини оскаржуваного судового рішення: « [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) та його представникам та будь-яким третім особам, зокрема». В іншій частині ухвала залишена без змін. У підготовчому засіданні 06.03.2024 проведеному за участі представника позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] було задоволено клопотання представника відповідача про відкладення з метою ознайомлення зі справою та підготовки відзиву, наступне засідання призначено на 24.04.2024. До суду 26.03.2024 надійшов відзив представника [PERSON] - [PERSON], згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування відзиву зазначено, що [PERSON] дійсно мав певні проблеми з законом, за що був декілька разів засуджений та відбув призначене йому покарання. Взаємовідносини між позивачкою та відповідачем останнім часом склалися не найкращим чином. У 2006 році відповідач утримувався у Першому слідчому ізоляторі м. Одеси, у цей час позивачка звернулася з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Відповідач подав заяву, якою не заперечував проти позову, адже йому пояснили, що його реєстрація перешкоджає приватизації квартири та житлово-комунальні послуги розраховуються від кількості зареєстрованих осіб. Незважаючи на те, що взаємовідносини між сторонами були непрості, це ніяк не вплинуло на відносини [PERSON] з матір`ю. Оскільки відповідач зі своєю сім`єю проживав окремо, то з матір`ю він спілкувався переважно по телефону, також періодично відвідував її, приїжджав в гості, допомагав фінансово, привозив продукти харчування, оплачував необхідні їй ліки, самостійно та за власний рахунок оплачував їй послуги масажиста, возив на процедури. Наприкінці грудня 2020 року стан здоров`я [PERSON] погіршився і вона потрапила на лікування до КП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб», де лікувалася до 16.02.2021. За період лікування [PERSON] відвідував свою матір, приносив їй ліки та продукти. Обставини кремації та поховання [PERSON] відповідач пояснює тим, що за кілька днів до її смерті, відповідач намагався їй додзвонитися, але телефон не відповідав. Після того він приїхав до квартири матері, однак там нікого не було. Від сусідів він дізнався, що матір було госпіталізовано. Відповідач намагався поговорити з позивачкою, однак вона приховувала стан матері та місце її лікування. Згодом, відповідач дізнався, що позивачка здійснила кремацію матері, не давши йому навість востаннє попрощатися. Така швидка смерть для [PERSON] була несподіванкою, оскільки вона не була прикована до ліжка, була здатна сама саме обслуговувати. Відповідач намагався мирно з позивачкою вирішити питання спадкування, однак остання навідріз відмовлялася та постійно ображала його, посилаючись на його минуле. Після переїзду відповідача у спірну квартиру, адже власного житла у нього не було, позивачка приїхала з «групою підтримки» приблизно 10 чоловіків спортивної зовнішності та погрожували йому. Фактично позивачка обґрунтовує позов минулим відповідача і таким чином намагається самостійно заволодіти квартирою. У підготовчому засіданні 24.04.2024 проведеному за участі представника позивача [PERSON] було прийнято відзив, надано час представнику позивача для підготовки відповіді на відзив. В результаті проведеного підготовчого засідання було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 05.06.2024. До суду 07.05.2024 надійшла відповідь на відзив представника позивача [PERSON] , згідно якої зазначає, що позивачка після того як їй виповнилося 9 років ніколи не мала ніяких відносин з відповідачем, ніколи його не бачила та не зустрічалися з ним до моменту його проникнення до її квартири, а лише знала про його існування від матері та про всі проблеми які він завдав її сім`ї. Факт звернення до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою спростовує твердження відповідача про його добровільність втрати права користування квартирою. Позиція відповідача про те, що він спілкувався з матір`ю та привозив їй ліки не відповідає дійсності та не підтверджується жодним доказом. Відповідач до пред`явлення позову не знав де і коли лікувалася його мати, де похована не знає досі. Твердження, що у квартирі були особисті речі відповідача є неправдивими, а оцінка його дій щодо проникнення до житла буде надана правоохоронними органами. У зв`язку з відключенням приміщення суду від електропостачання, розгляд справи у судовому засіданні 05.06.2024 було відкладено на 04.07.2024. У зв`язку з відключенням приміщення суду від електропостачання, розгляд справи у судовому засіданні 04.07.2024 було відкладено на 05.08.2024. У судовому засіданні 05.08.2024 проведеному за участі представника позивача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] було відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду, задоволено заяву представника відповідача про виклик свідків та допитано свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в м. Одесі та необхідністю слідувати в укриття було оголошено перерву до 25.09.2024. До суду 16.08.2024 надійшли заперечення представника відповідача [PERSON] у яких вказує, що у рішенні про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою вказано, що відповідач позов визнав, що спростовує твердження позивача. [PERSON] продала у 2016 році кватиру за адресою: [ADDRESS] , а у 2020 році продала квартиру за адресою: [ADDRESS] . Тож, твердження позивачки про відсутність грошових коштів для проживання у покійної [PERSON] не відповідають дійсності. Сама позивачка 29.12.2021 продала квартиру за адресою: [ADDRESS] , тому її твердження про відсутність засобів до існування спростовуються. У судовому засіданні 25.09.2024 проведеному за участі представника позивача [PERSON] , [PERSON] та його представника [PERSON] було прийнято заперечення представника відповідача та заслухано вступні слова сторін, допитано свідків [PERSON] , яка в попередньому засіданні не змогла звершити давати показання у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою, та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З метою допит інших свідків розгляд справи було відкладено на 28.10.2024. У судовому засіданні 28.10.2024 проведеному за участі представника позивача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] у зв`язку з неявкою свідків, суд поклав обов`язок з забезпечення явки свідків на сторін та оголосив перерву до 09.12.2024. Розгляд справи у судовому засіданні 09.12.2024 відкладено на 17.12.2024 у зв`язку з відключенням подачі електроенергії до приміщення суду. У зв`язку з задоволенням клопотання представника позивача про відкладення, розгляд справи у судовому засіданні 17.12.2024 відкладено на 08.01.2025. Ухвалою від 31.12.2024 забезпечено участь представника відповідача [PERSON] в режимі відеоконференції. Ухвалою від 06.01.2025 забезпечено участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за участі позивача [PERSON] та свідків [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні 08.01.2025 проведеному за участі [PERSON] та її представника [PERSON] представника відповідача [PERSON], було допитано свідка [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з закінченням терміну призначеного для розгляду справи у судовому засіданні оголошено перерву до 05.02.2025. У судовому засіданні 05.02.2025 проведеному за участі представника позивача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] було задоволено клопотання представника позивача про відкладення, адже позивач бажає самостійно надати пояснення, наступне засідання призначено на 12.02.2025. У судовому засіданні 12.02.2025 проведеному за участі представника позивача [PERSON] представника відповідача [PERSON], [PERSON] надала вступне слово. Судом було досліджено докази, для підготовки до судових дебатів оголошено перерву до 14.03.2025. У зв`язку з отриманням повідомлення про замінування будівлі суду та терміновою евакуацією, розгляд справи у судовому засіданні 14.03.2025 було відкладено на 31.03.2025. У судовому засіданні 31.03.2025 представник позивача Панько М.М. підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечував щодо позову та просив відмовити у його задоволенні. [PERSON] не змогла приєднатися до відеоконференції, в ухвалі про призначення судового засідання в режимі відеоконференції була повідомлена про технічні ризики неможливості підключення до ВКЗ, тому суд розглянув справу за її відсутності. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Згідно ч.1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Суд перейшов до стадії проголошення рішення та відклав проголошення рішення на 02.04.2025. Проголошення вступної та резолютивної частини рішення відбулося 02.04.2025 за участі представника позивача Панько М.М. та представника відповідача [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та показання свідків, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (т.1 а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадкова справа № 67926584 (№ у нотаріуса 21/2021), що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (т.1 а.с.12). З заявами про прийняття спадщини [PERSON] звернулася її дочка [PERSON] та її син [PERSON] (т.1 а.с.115, 116). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру 2разом з [PERSON] є власниками на праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS] (т.1 а.с.16-18), тобто частина квартири є спадковим майном. [PERSON] отримувала пенсію у мінімальному розмірі, яка у 2019 році складала 1564 грн та 1638 грн, а у 2020 році - 1 712 грн та 1 769 грн, що вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України від 04.10.2023 (т.1 а.с.63). [PERSON] з 30.12.2020 по 16.02.2021 знаходилася на стаціонарному лікуванні з діагнозом вперше діагностований туберкульоз обох легень, була виписана з поліпшенням на амбулаторне лікування. 08.06.20021 [PERSON] була повторно госпіталізована та 20.06.2021 констатовано її смерть, про що свідчить лист КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради від 22.09.2023 та виписки №1668 (т.1 а.с.69, 70). Похованням [PERSON] займалася [PERSON] , що підтверджується договором-замовленням на організації та проведення поховання №071548 (т.1 а.с.72) [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (т.1 а.с.10). [PERSON] є матір`ю трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.15, 13, 14). [PERSON] є сином [PERSON] , що визнається обома сторонами. [PERSON] вироком Жовтневого районного суду м.Одеси від 14.06.1995, який залишений без змін ухвалою Одеського обласного суду від 01.08.1995, був визнаний винним по ст.140 ч.ІІ КК України і призначено йому покарання у вигляді 1 рок і 6 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна (т.1 а.с.20-21, 22-25). [PERSON] вироком Київського районного суду м.Одеси від 9 квітня 1997 року був визнаний винним по ст.144 ч.2, си.142 ч.1, ст.140 ч.2 КК України і призначено йому покарання (т.1 а.с.26-33). Вироком Приморського районного суду м.Одеси від 13.07.2006, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15.03.2007, [PERSON] визнано винним по ст.185 ч.3 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі (т.1 а.с.34-41). Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2009 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України і визначено йому покарання у вигляді 3 років обмеження волі (т.1 а.с.42-44). Вироком Приморського районного суду м.Одеси від 24.02.2012 [PERSON] визнано винним у вчинені злочину передбаченого ст.ст.185 ч.2 ч.3, 289 ч.2, 357 ч.3 КК України і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі терміном 6 років, без конфіскації майна (т.1 а.с.45-51). Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20.10.2006 у справі №2-9257/06 [PERSON] визнано таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та висилено [PERSON] з квартири. У рішенні вказано, що [PERSON] визнав, зазначивши, що в спірній квартирі не мешкав останні 15 років (т.1 а.с.148-149). Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] не хотіла щоб син заходив в дім, оскільки її син та дочка не товаришували. Свідок бачила відповідача тільки один раз. [PERSON] на похорони бабусь, які померли незадовго позичала гроші у свідка і свідок оплачувала лікування [PERSON] в лікарні. Вже будучи в лікарні [PERSON] розповіла, що її син все виніс з її дома, забрав речі [PERSON] . [PERSON] організовували друзі померлої та [PERSON] зокрема свідок [PERSON] . На запитання представника позивача свідок пояснила, що [PERSON] боялася сина, адже переходила дорогу як бачила його на вулиці, при тому такі твердження свідка ґрунтуються на словах [PERSON] , які вона розповідала як захворіла в лікарні. З березня 2020 року свідок відвідувала [PERSON] , приносила їй чистий одяг, постільну білизну, їжу. На запитання представника відповідача, свідок повідомила, що [PERSON] проживала з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а ще приходила няня - молода жінка. [PERSON] до хвороби повноцінно проживала, доглядала за двома бабусями. У подальшому свідок вказала, що [PERSON] налагодила стосунки з сином, вона говорила, що він хороший, що в нього є жінка з якою він хоче дитину, він не п`є, не вживає наркотики. На запитання представника відповідача «чи не запитували ви в [PERSON] чому саме ви повинні оплачували лікування та похованні її матері?» свідок відповіла, що не запитувала, адже розуміла, що [PERSON] помер і нічого не залишив, добре, що не було колосальних боргів, вони продали машину, гроші, що заробляла [PERSON] дай [PERSON] , щоб їх вистачило на дітей. Свідок [PERSON] вказав, що свідок добре знає подругу [PERSON] , яка одного разу попросила зустрітися з [PERSON] , адже свідок працював у правоохоронних органах, свідок двічі бачив померлу, яка розповіла йому життєву ситуацію. [PERSON] як свідок пояснила, що її син познайомився з [PERSON] в березні 2021 року та він розповідав, що мама [PERSON] хворіла, їй треба гроші. Син був на похованні [PERSON] , свідок давала гроші сину, щоб він передав [PERSON] . [PERSON] розповіла вже після смерті матері, що в неї є брат та їй погрожують. Свідок на запитання представника відповідача підтвердила, що всі показання надала зі слів [PERSON] . Свідок [PERSON] також розповів, що про обставини справи знає виключно зі слів [PERSON] . [PERSON] як свідок пояснила, що вона дружила з [PERSON] , яка любила свого сина та спілкувалася з ним. Свідок посварилася з [PERSON] і позивачка її вдарила. Про похорони свідок нічого не знала, вказала, що в неї гроші [PERSON] не брала. Свідок [PERSON] вказала, що знала [PERSON] як сусідку, пояснила, що померла добре відносилася до сина. Свідок [PERSON] пояснив, що відповідач хороша людина і свідку ніколи не погрожував, на похоронах [PERSON] свідок не був. Свідок [PERSON] вказала, що дружить з [PERSON] з університету і дізналася про існування в неї брата лише через 5 років, [PERSON] називала відповідача «мамин син». Коли мати захворіла [PERSON] почала розповідати, що відповідач почав з`являтися у них вдома і вдома почали зникати речі. Коли свідок була у гостях у позивачки то відповідача там ніколи не було, свідок його ніколи не бачила і на похоронах його не було. Свідок допомагала матеріально як могла, знає, що татові друзі допомагали. Квартира у якій жили позивачка з матір`ю була старою з тарганами і на гроші від продажу спадкових квартир від бабусь вони зробили ремонт. Також повідомила, що померла [PERSON] таємно приводила сина додому. На запитання представника відповідача «чому [PERSON] забороняла матері приводити сина?» свідок пояснила, що через те, що відповідач пов`язаний з кримінальним світом та викрадав речі. Свідок пояснила, що коли востаннє бачила [PERSON] , то вона трималася за нею під руку, пересувалася важко. Свідок [PERSON] пояснила, що дружить з позивачкою вже 25 років і відповідача ніколи не бачила чула про нього тільки погане. Повідомила, що вона пересилала кошти [PERSON] , інколи [ADDRESS] , 500 і 1000 доларів США, адже у [PERSON] не було ні копійки. Щодо твердження про взяття [PERSON] кредитів, щодо яких представник позивача опитував свідка, то суд не приймає такі пояснення, адже кредитні зобов`язання можна підтвердити кредитними договорами, а ніяк не показаннями свідків. Таким чином, сусіди допитані у судовому засіданні пояснювали, що відповідач спілкувався з матір`ю, а друзі позивачки ніколи його не бачили. Свідки зі сторони позивача повідомляли про те, що надавали кошти позивачці і на лікування і на поховання [PERSON] . [PERSON] 01 червня 2016 року продала [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS] (т.1 а.с.185). [PERSON] [INFO] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] (т.1 а.с.186-187). [PERSON] також продала належну їй квартиру [ADDRESS] 29 грудня 2021 року (т.1 а.с.188-189). Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Звернувшись до суду з цим позовом, [PERSON] посилалась на наявність підстав, визначених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України, для усунення відповідача від права на спадкування, стверджуючи, що [PERSON] будучи сином померлої [PERSON] , ухилявся від надання спадкодавцю допомоги, яка через похилий вік, стан здоров`я та матеріальний стан її потребувала. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Частиною третьою статті 1224 ЦК України передбачено, що не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вказані висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15, від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17, від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц, від 02 лютого 2022 року у справі № 706/445/20, від 31 травня 2022 року у справі № 323/288/21, від 16 березня 2023 року у справі № 185/6281/21, від 26 червня 2023 року у справі № 466/6613/20. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за позовом заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому необхідно враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (див. постанови Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15 та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16). Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Слушними є доводи відповідача про те, що [PERSON] продала дві свої квартири, тобто проживала не лише на мінімальну пенсію. Крім того, позивачка [PERSON] у судовому засідання пояснювала, що кошти від продажу квартири витрачалися на ремонт спірної квартири, що свідчить наявність засобів до існування, адже неможливо проводити ремонті роботи, не забезпечивши базових потреб людини, таких як їжа, одяг, лікування. Крім того, [PERSON] , захворіла наприкінці грудня 2019 року, коли провела у лікарні 2 місяці, в подальшому стан [PERSON] погіршився через кілька місяців і вона не була у безпорадному стані тривалий час. З пояснень свідків вбачається, що [PERSON] її друзі та друзі її тата періодично надавали кошти, її працевлаштування підтверджується лише показаннями свідків. Тобто, під час розгляду справи позивачем не було доказано можливість [PERSON] надавати матеріальну допомогу та його свідоме усунення від надання такої матеріальної допомоги. Показання свідків про те, що вони не знали про існування брата та не бачили його не свідчить про те, що [PERSON] не спілкувався з матір`ю, що підтверджували інші свідки. Крім того, я вказувалося вище свідки вказували, що [PERSON] дуже схудла та перебувала у важкому стані вже наприкінці життя, точних строків ніхто не зазначив, до цього померла не лише обслуговувала себе самостійно а й дбала про бабусь, тобто свою матір та матір чоловіка. Та обставина, що відповідач [PERSON] має судимості та відбував покарання за вчинені ним злочини так само як і неприязні стосунки між позивачем та відповідачем не є підставою для усунення від спадкування. Отже, суд оцінивши наявні докази, дійшов висновку про недоведеність передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України підстав для усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] , оскільки позивачка не надала належних, допустимих та достатніх доказів перебування [PERSON] у безпорадному стані та існування у неї потреби в допомозі саме [PERSON] .

Outcome: dismissed