Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

27.12.2024 до суду звернулися [PERSON] , [PERSON] з позовом про визнання права власності на самочинно збудований гараж до відповідача Верхньодніпровська міська рада, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації». Згідно з поданою позовною заявою позивачі просять визнати за ними право власності на самочинно збудований гараж літера Г-1 площею 25,5 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] , [PERSON] посилається на наступне: [INFO] помер [PERSON] свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 05.02.2018 відділом реєстрації актів цивільного стану відповідний актовий запис № 25. На день смерті залишилося спадкове майно, гараж літера Г-1 площею 25,5 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] вони звернулися до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але в зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на гараж літера Г-1 площею 25,5 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їм відмовлено. За життя [PERSON] не встиг оформити право власності на гараж та отримати свідоцтво про право власності в установленому порядку. Ввести об`єкт нерухомості в експлуатацію вони не мають можливості, так як відповідно до Порядку введення об`єктів в експлуатацію необхідно отримати рішення суду, що й стало підставою звернення до суду у зв`язку з чим вимушені звернутись з вказаним позовом. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2024 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження з викликом учасників розгляду справи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30.01.2025 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивачі надали на адресу суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, просили позовну заяву задовольнити. Представник відповідача Верхньодніпровської міської ради про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив на адресу суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі за наявними в матеріалах справи доказами. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: КП «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Між сторонами виникли правовідносини із визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Судом встановлено,\~що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.02.2018 Верхньодніпровським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області актовий запис № 25. На день його смерті залишилося спадкове майно, гараж літера Г-1 площею 25,5 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою № 1826 від 31.07.2023 [PERSON] з 06.01.1993 до дня смерті [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї померлого: [PERSON] , 1968 р.н., [PERSON] , 1989 р.н., [PERSON] , 1993 р.н. Позивачка [PERSON] [INFO] є дружиною померлого, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 06.08.1988, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 86. Позивачка [PERSON] [INFO] є донькою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 04.02.1993 про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 14. Донька [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого Верхньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районні Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) серія [NUMBER] від 21.09.2023. Як вбачається з інформації наданої КП «Кам`янське РБТІ» ДОР щодо об`єкту нерухомого майна гараж Г-14 по [ADDRESS] право власності не оформлювалось. З рішення № 382 від 01.11.2023 Виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради встановлено, що гаражу, загальною площею 25,5 кв. м., розташованому за адресою: [ADDRESS] який належав померлому [PERSON] на підставі дозволу на виконання робіт № 215 виданого на підставі рішення виконавчого комітету Верхньодніпровської ради народних депутатів Дніпропетровської області від 11.10.1994 р. за № 314 на підставі заяви [PERSON] присвоєно адресу: [ADDRESS] . 22.08.2023 на замовлення [PERSON] ТОВ «Верхньодніпровське БТІ» виготовлено технічний паспорт на гараж № Г4 розташований за адресою: [ADDRESS] . Листом № 319/ДБН від 19.09.2024 Верхньодніпровська міська рада повідомила, що відповідно до Генерального плану м. Верхньодніпровськ, визначеного актуальним рішенням Верхньодніпровською міської ради від 28.08.2012 № 386-18/VI, гараж, який розташований за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на території адміністративних та громадських будівель, що не суперечить вимогам розділу 10 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» та чинної містобудівної документації. Згідно з Витягом № 02-10-2024-3 від 02.10.2024 з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічне обстеження Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва ТО01:0004-8724-7085-7532 в результаті обстеження гаражу який розташований за адресою: [ADDRESS] встановлено його можливість надійної та безпечної експлуатації та визначено тип висновку - позитивний. Постановою приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Малашової Г.В. від 14.11.2023 відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж розташований за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зазначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом (ч. 2 ст. 41 Конституції України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК). Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 331 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, держава не втрачається у здійснення власником права власності (ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України). Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (ч.1 ст. 376 ЦК України). Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки. Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (ч. 3 ст. 375 ЦК України). На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України). Поняття спадкування закріплене у ст. 1216 ЦК, відповідно до якої спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з частиною першою та третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1258\~ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Частиною 3 статті 1223\~ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що позивачі є дружиною та донькою померлого [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи та відповідно спадкоємцями за законом першої черги. Відповідно до матеріалів спадкової справ № 140/2023, відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , встановлено, що позивачі подали заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка та батька. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що кожна особа має право на мирне володіння майном та на захист такого права. Спадкоємець позбавлений можливості оформити свої спадкові права у інший спосіб, ніж судовий. При цьому майно, яке є предметом спору, було створено з дотримання вимог законодавства, в тому числі з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, технічних та інших норм. Побудований гараж не порушує прав та інтересів третіх осіб. Під час будівництва [PERSON] переслідував легітимну мету, оскільки будував гараж на відведеній для цього земельній ділянці. Наведена обставина у розумінні ст.\~376\~ЦК\~України є підставою для визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за рішенням суду. Відповідно до ч. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 - Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки нотаріусом відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з урахуванням наведених вище доводів та обставин, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачами права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка та батька підлягають задоволенню відповідно з обраним позивачами способом захисту порушених прав. Понесені позивачами судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн., суд вважає за можливе покласти на кожну з позивачок по 1211,20 грн., так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивачів, а необхідність звернення до суду виникла в зв`язку з недотриманням порядку оформлення права власності на створене (побудоване) майно.

Outcome: approved