Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 61 494, 39 грн, з яких сума кредиту 20 547, 38 грн; сума процентів за користування кредитом 30 315, 87 грн; нараховані позивачем проценти за 26 календарних днів - 10 631, 14 грн, а також стягнути з [PERSON] на свою користь сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.07.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір №6838457 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 25 000 грн. (п. 1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 352 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 16 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (22.06.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Вказує, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 25 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Зазначає, що, укладаючи Кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: 1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. У період з 06.07.2023 по 26.05.2024 відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора в розмірі 10 857, 82 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 4 452, 62 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 6 405, 20 грн. Позивачем нараховано проценти за 26 календарних днів (27.05.2024 - 21.06.2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 20 547, 38 грн * 1,99 % = 408, 89 грн*26 календарних днів = 10 631, 14 грн. Також зазначає, що пп. 3 п. 4.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 27.05.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту [INFO] зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. Отже, до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Заборгованість за Кредитним договором відповідача склала: сума кредиту 20 547, 38 грн., сума процентів за користування кредитом - 30 315, 87 грн., всього 50 863, 25 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 20 547, 38 грн. - тіло кредиту та 30 313, 87 грн. - нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 26 календарних днів - 10 631, 14 грн., всього - 61 494, 39 грн. Вказав, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду за клопотанням представника позивача витребувано з АТ «Універсал Банк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 06.07.2023 року на дану платіжну картку, банком -емітентом якої є АТ «Універсал Банк» у сумі 25 000 грн. від ТОВ «Авентус Україна» (код ЄДРПОУ 41078230). 24.02.2025 року засобами поштового зв`язку до суду надійшли витребувані докази. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представником позивача подано заяву з проханням проводити судове засідання без участі позивача. Також у заяві зазначено про те, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце судових засідань повідомлялась у встановленому законом порядку. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06.07.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір №6838457 про надання споживчого кредиту, на умовах строковості, зворотності, оплатності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах цього кредитного договору. Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту складає 25 000 гривень (п. 1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 352 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 16 днів. Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процента ставка на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 54674,27% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 33044,95%. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 200 120 грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 196 936 грн. Дати надання кредиту: 06.07.2023 або 07.07.2023. Відповідно до умов п. 2.1. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Сума кредиту (його частини) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору (п. 2.2. Договору). Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1. Договору (п. 2.4.). Кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом (п. 2.5. Договору). Договір підписано електронним підписом відповідача 06.07.2023 С5806 о 21:52:31 год.. Згідно з Додатком №1 до Договору про надання споживчого кредиту №6838457 від 06.07.2023, сторонами погоджено графік внесення платежів - Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника [PERSON]. С5806. Умови надання кредитних коштів сторонами погоджені в Паспорті споживчого кредиту, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором [PERSON]. С5806 Як убачається з Картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) за Договором №6838457 від 06.07.2023 року, укладеним з позичальником [PERSON] , складеною за підписом директора ТОВ «Авентус Україна» Довгаль В.В., станом на 27.05.2024 року у [PERSON] має місце заборгованість за вказаним Договором в сумі 50 863, 25 гривень, з яких: 20 547, 38 гривень - основний борг, 30 315, 87 гривень - заборгованість по процентах. Згідно з листом ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» вих. №7/4941 від 29.05.2023, скерованого на адресу ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» на підставі укладеного з ТОВ «Авентус Україна» договору про організацію переказу грошових коштів №087/20-П від 08.07.2020 року, успішно перерахувало кошти на платіжні картки клієнтів від ТОВ «Авентус Україна», серед яких: 2023-07-06 22:27:07 на суму 25000 грн., номер транзакції в системі ТОВ «Авентус Україна» - 1261384657, номер замовлення 37229536, номер картки: [NUMBER] . Відповідно до інформації, наданої на виконання ухвали суду, АТ «Універсал Банк», банківська картка [NUMBER] була емітована Банком на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] . Крім того, 06.07.2023 року дійсно було зарахування коштів у сумі 25 000 грн. від CASH*SENSE 02 CARD. 27.05.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта ТОВ «Авентус Україна» за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пенею за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком №1 та є невід`ємною частиною договору. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту [INFO], зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. Згідно з витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 50 863, 25 гривень, з яких: 20 547, 38 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30 315, 87 гривень - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до умов п. 1.2. Договору факторингу перехід від ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (Фактор) прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. На дотримання наведеної вище умови договору факторингу 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» був підписаний акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №27.05/24-Ф від 04.06.2024 року. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Разом з цим, згідно Рішення №251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». За змістом ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. У відповідності до вимог ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Правилами ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, як це закріплено вимогами ст. 1055 ЦК України. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. За приписом ст. 3 цього Закону електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 указаного Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №6838457 від 06.07.2023 року з ТОВ «Авентус Україна» за умовами якого відповідач отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у вказаному договорі. Правилами ст. 652 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією, що гарантовано положеннями ст. 129 Конституції України. Відповідно до вимог 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вимогами ч. 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] було порушено умови укладеного нею вказаного вище договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Відповідач не надала доказів на спростування встановлених обставин або розміру заборгованості. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За умовами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Правилами ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що прямо передбачено ст. 629 ЦК України. За змістом ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника), як це унормовано положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України. Згідно зі ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Правилами ст. 514 ЦК України унормовано, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Як зазначалося судом вище, з Картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) за Договором №6838457 від 06.07.2023 року, укладеним з позичальником [PERSON] , складеною за підписом директора ТОВ «Авентус Україна» Довгаль В.В., убачається, що станом на 27.05.2024 року у [PERSON] має місце заборгованість за вказаним Договором в сумі 50 863, 25 гривень, з яких: 20 547, 38 гривень - основний борг, 30 315, 87 гривень - заборгованість по процентах. У свою чергу, згідно з витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 50 863, 25 гривень, з яких: 20 547, 38 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30 315, 87 гривень - сума заборгованості за відсотками. Отже, матеріалами справи знаходить своє підтвердження обставина того, що заборгованість відповідача [PERSON] перед ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за Договором про надання споживчого кредиту №6838457 від 06.07.2023 року станом на 27.05.2024 року становить 50 863, 25 гривень, з яких: 20 547, 38 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 30 315, 87 гривень - заборгованість за процентами за користування позикою. Таким чином, беручи до уваги наведені вище обставини та вимоги діючого законодавства України, суд доходить висновку, що відповідачем було укладено зазначений вище договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач зобов`язалася прийняти грошові кошти та повернути їх у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум ані позичальнику, ані новому кредитору - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у виді тілу кредиту або відсотків матеріали справи не містять. На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язань, відповідно до ст. 617 ЦК України. Відтак, сума заборгованості в розмірі 50 863, 25 гривень (20 547, 38 + 30 315, 87 ) підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». У свою чергу, позовні вимоги ТОВ «Фінтраст Капітал» в частині стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» грошових коштів у сумі 10 631,14 гривень, нараховані позивачем як проценти за 26 календарних днів (без зазначення строку), є необґрунтованими та безпідставними з огляду на таке. Так, згідно з розрахунком, складеним первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна», станом на 27.05.2024 року - на день відступлення ТОВ «Авентус Україна» ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №6838457 від 06.07.2023 року становить суму в розмірі 50 863, 25 гривень, з яких: 20 547, 38 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30 315, 87 гривень - сума заборгованості за відсотками. Відомостей про наявність у [PERSON] перед ТОВ «Авентус Україна» станом на 27.05.2024 року окрім зазначеної в розрахунку заборгованості в сумі 50 863, 25 гривень заборгованості в сумі 10 631, 14 гривень, наданий суду розрахунок не містить. Більш того, Реєстр боржників до Договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року містить відомості про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 50 863, 25 гривень, з яких: 20 547, 38 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30 315, 87 гривень - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як дійшла висновку Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року, прийнятій у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося і право позивача нараховувати проценти за кредитом. Аналогічного змісту правові висновки також викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року, прийнятій у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18. За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Положеннями ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК унормовано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, як це закріплено правилами ч. 4 ст. 12 ЦПК України. З огляду на наведене вище, беручи до уваги, що ТОВ «Авентус Україна» на підставі договору факторингу від 27.05.2024 року №27.05/2024-Ф передало ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право вимоги до [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту №6838457 від 06.07.2023 в сумі 50 863, 25 гривень, з яких: 20 547, 38 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30 315, 87 гривень - сума заборгованості за відсотками, підстави заявляти вимоги про стягнення з [PERSON] за вказаним договором споживчого кредиту процентів в сумі 10 631,14 гривень - відсутні, в зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в цій частині задоволенню не підлягають, таким чином позов підлягає частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2010, 59 грн. Крім зазначеного, у пред`явленому позові позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10000 гривень. Так, судом установлено, що позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» 17.07.2024 року укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №17/07-2024 з адвокатом Столітнім М.М. Умовами п. 4.4. розділу 4 договору про надання правової допомоги сторонами погоджено, що факт наданих послуг підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Умовами п. 4.5. договору про надання правової допомоги сторонами погоджено, що підставою для оплати є рахунок-фактура. Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 14.08.2024 року згідно з Договором №17/07-2024 від 17.07.2024 року, адвокатом Столітнім М.М. надано ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» такі види правової допомоги: 1. зустріч адвоката та клієнта для надання первинної консультації та аналізу наданих документів (вартість послуги 1000,00 грн.); 2. аналіз практики та правових позицій Верховного Суду у даних правовідносинах, ознайомлення та аналіз норм чинного законодавства, необхідного для застосування при підготовці позовної заяви (вартість послуги 1000,00 грн.); 3. оформлення додатків до позовної заяви, підготовка та направлення адвокатського запиту (вартість послуги 3000,00 грн.); 4. підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №6838457 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , подання позовної заяви до суду, підготовка та подання до суду клопотання про витребування доказів (вартість послуги 4000,00 грн.); 5. підготовка адвоката до судових засідань, участь в судових засіданнях за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором №6838457 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] (вартість послуги 1000,00 грн.). Як убачається з рахунку на оплату по замовленню №4161/14/08 від 14.08.2024, адвокат Столітній М.М. та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» погодило, що адвокатом ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надано такі послуги: 1. зустріч адвоката та клієнта для надання первинної консультації та аналізу наданих документів (вартість послуги 1000,00 грн.); 2. аналіз практики та правових позицій Верховного Суду у даних правовідносинах, ознайомлення та аналіз норм чинного законодавства, необхідного для застосування при підготовці позовної заяви (вартість послуги 1000,00 грн.); 3. оформлення додатків до позовної заяви, підготовка та направлення адвокатського запиту (вартість послуги 3000,00 грн.); 4. підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №6838457 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , подання позовної заяви до суду, підготовка та подання до суду клопотання про витребування доказів (вартість послуги 4000,00 грн.); 5. підготовка адвоката до судових засідань, участь в судових засіданнях за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором №6838457 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] (вартість послуги 1000,00 грн.). Як погоджено сторонами в п. 4.6. Договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.07.2024 року, клієнт здійснює оплату за надані послуги згідно з Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду по справі законної сили. За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, як це закріплено положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України. Частинами 5-6 статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, з підстав неспівмірності витрат та не виконав обов`язку доведення неспівмірності витрат. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частинах 4-5 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідачем не надано. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 907/357/16, від 18.12.2018 у справі №910/4881/18, від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18. Клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу від відповідача до суду не надходило. Крім того, за змістом пункту 1 частини 2 статті 137 ЦПК України визначена процедура відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною на момент вирішення судом питання про розподіл судових витрат, чи тільки має бути сплачено. На думку суду, відсутність доказів оплати вказаних послуг не свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви позивача, враховуючи позицію ВС, що викладена у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20, від 19 травня 2021 року у справі № 754/12116/18. Таким чином, судом установлено, що представником позивача надано до суду належні докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, які має сплатити позивач у заявленому розмірі, зокрема, докази щодо обсягу наданих послуг та виконаних робіт, переліку складових наданих послуг, акт виконаних робіт, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу. Водночас, що стосується розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, в якому вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, то суд зважає на таке. Як убачається з Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих робіт) від 14.08.2024 року згідно з Договором №17/07-2024 від 17.07.2024, погодженого між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім М.М., серед іншого, сторонами в п. 5 погоджено внесення оплати за підготовку адвоката до судових засідань, участь в судових засіданнях за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором №6838457 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] (вартість послуги 1000,00 грн.). З рахунку на оплату по замовленню №4161/14/08 від 14.08.2024, погодженого між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», убачається, що адвокатом ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надано, серед іншого, послугу - підготовка адвоката до судових засідань, участь в судових засіданнях за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором №6838457 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] (вартість послуги 1000,00 грн.) (пункт 5). Водночас, адвокат Столітній М.М. у судових засіданнях у даній справі участі не приймав, у позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», а відтак, підстави для задоволення вимоги позивача про відшкодування йому витрат на професійну правову допомогу за послугу, яку представник ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» - адвокат Столітній М.М. не надавав та вартість якої сторонами попередньо було погоджено в сумі 1000,00 гривень, відсутні. З огляду на наведене, суд вирішує питання щодо стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в рахунок відшкодування понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9000,00 гривень (10000,00-1000,00=9000,00), при цьому, суд керується таким. Вимогами п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України унормовано, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися, як це закріплено положеннями ч. 3 ст. 141 ЦПК України. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року, прийнятій у справі №552/2145/16-ц. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, що унормовано вимогами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»,. Вирішуючи питання щодо розміру суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Визначаючи суму до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічного змісту висновків щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року, прийнятій у справі №826/1216/16, провадження № 11-562ас18, та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, прийнятій у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. З огляду на викладене вище, можна дійти висновку, що ЦПК України унормовано такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд, ураховуючи обсяг виконаної адвокатом Столітнім М.М. роботи, беручи до уваги, що справа, яка розглядається судом, за своєю категорією в розумінні п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, беручи до уваги обсяг правової допомоги, наданої адвокатом, визначений в акті прийому-передачі згідно з договором № 17/07-2024 від 17.07.2024, доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 7 470 грн.

Outcome: partial