Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 27.09.2012 року, на підставі якого відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 43000 грн. При цьому, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Крім того, у процесі користування рахунком 19.07.2021 року відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку, строком дії до 05/25, тип картки «Універсальна Gold», а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Починаючи з 19.07.2021 року відсотки нараховувались відповідно до підписаної відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківськихї послуг, а саме згідно п.1.3 у розмірі 40,8%. При цьому за погодженою ставкою банком нараховано відсотків у розмірі 9300,86 грн. Вказує, що 15.05.2023 року відповідачем отримано додаткову кредитну картку, строком дії 06/27, тип карки «Універсальна Gold ». Разом з тим, у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації банк скасував відсоткову ставку у березні 2022 року, а в подальшому 01.04.2022 року відсоткова ставка поступово повернулась до погодженого розміру. Зазначає, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі однак відповідач свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконав і станом на 18.03.2024 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 49745,83, з яких: 40444,97 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9300,86 грн. заборгованість за простроченими відсотками У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь акціонерного товариства КБ «Приватбанк» вказану заборгованість та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, оскільки 15.05.2023 року було внесені відомості до ЄРДР за заявою [PERSON] за №12023030580001448 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, так як 14.05.2023 року в період часу з 18.16 год. по 18.20 год. невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, невідомим шляхом заволоділа коштами відповідача, яка були списані з картки «Приват Банку» [NUMBER] в сумі 34800 грн. Вважає, що заборгованість за кредитним договором виникла не з вини відповідача, оскільки банк не забезпечив збереження коштів клієнта. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом з`ясовано, що 27.09.2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого останній отримав банківські послуги у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому, [PERSON] підтвердив свою згоду на укладення кредитного договору, підписавши заяву разом з умовами надання банківських послуг та правилами користування платіжною карткою. Крім того, при укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 31.10.2017 року банк відкрив [PERSON] картковий рахунок та видав кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 43000 грн. Відповідач отримав кредитну картку номер [NUMBER] , строком дії 07/21, тип карти «Універсальна Gold». 19.07.2021 року відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої відповідач отримав додаткову кредитну картку номер [NUMBER] , строком дії 05/25, тип картки «Універсальна Gold», про що власноручно останнім було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст.\~612\~цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит. За правилами ст.\~76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно ст.1071\~ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до пункту 6 розділу 6 Положення «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», затвердженого Постановою Правління Національного банку України 05.11.2014 № 705, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Відповідно п. 8 ст. VI Положення «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», затвердженого Постановою Правління\~Національного банку\~України 05.11.2014\~№ 705 (надалі - Положення), Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Відповідно до підпункту 9 пункту 8 розділу 1 Положення внутрішньобанківські правила залежно від особливостей діяльності банку повинні містити порядок подання користувачем повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які не виконувалися користувачем, і внесення електронного платіжного засобу до стоп-списку та його вилучення. Операції, що здійснюються з використанням платіжної картки, з введенням відповідного ПІН-коду або з введенням коду, наданого банком в рамках технології 3D-Secure, або операції, що здійснюються з використанням платіжної картки без введення ПІН-коду, або з використанням реквізитів платіжної картки, або з використанням аутентифікаційних даних, у тому числі в мобільному додатку - визнаються підтвердженими клієнтом та ініційованими ним власноруч. Отже, клієнт банку несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених договором засобів його ідентифікації і аутентифікації, в т.ч. за несанкціоновані операції з його карткою. До такого висновку прийшов Верховний суд у постанові від 01 липня 2020 року у справі №712/9107/18, в якій зазначені правові висновки щодо провини в подібних ситуація саме позивача/клієнта через його власну недбалість та бездіяльність по захисту власних персональних даних. З матеріалів проведення службової перевірки щодо встановлення обставин зняття коштів 14.05.2023 року з кредитної картки [PERSON] вбачається, що в ході прослуховування аудіозаписів чути, що у трьох записах від імені [PERSON] спілкується інша особа, що дає підстави припустити, що телефон клієнта був без нагляду або з волевиявлення клієнта надано [PERSON] невстановленим особам і при цьому розголошуючи свою персональну та банківську конфіденційну інформацію. Крім того, операції по картковому рахунку проводились з підтвердженням паролю 3D-Secure, за правилами Міжнародних платіжних систем. При цьому, зміни логіну і паролю в акаунт Приват24 клієнта [PERSON] у вказаний період часу не проводилось (окрім зміни паролю клієнтом вже після звернення останнього у банк), що дає розуміння про компрометацію конфіденційної інформації щодо паролю та логіну в Приват24 ймовірно клієнтом (а.с. ). З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що саме відповідач повинен нести відповідальність за здійснення платіжних операцій, адже вони були вчинені з фізичним використанням електронного платіжного засобу користувача та з коректним використання ПІН-коду до картки. Тобто викладені докази в їх сукупності об`єктивно стверджують про те, що відповідач саме своєю бездіяльністю не дотримався умов та вимог договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб надання банківських послуг та не вжив відповідних заходів для вчасного попередження стосовно невикористання банківських рахунків. Відповідальність банку за зняття коштів з картки настає після її блокування, а до того моменту банк, зважаючи на укладені умови договору та встановлені правила, не має права обмежувати дії клієнта, контролювати процедуру зняття готівки з картки, збереження її. Оскільки спірні транзакції були проведені до повідомлення відповідача про блокування рахунків, тому АТ КБ «Приватбанк» провів фінансові операції належним чином з урахуванням вимог чинного законодавства, а тому не повинен нести відповідальність за дії/бездіяльність відповідача та третіх осіб, і за власний кошт банку відновлювати стан рахунку останнього. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 18.03.2024 року відповідачу нарахована заборгованість в розмірі 49745,83 грн., з яких: 40444,97 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9300,86 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. ). При цьому, розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач порушив графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував та внаслідок чого виникла заборгованість. Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що [PERSON] істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054ЦК України, не повернув суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141\~ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved