Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - орган опіки і піклування Скала-Подільської селищної ради, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони з 10.04.2007 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 17.11.2015 було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У квітні 2015 року позивачка переїхала разом із дітьми у с. Турильче Чортківського району Тернопільської області, де пізніше придбала там будинок і де проживає з дітьми по даний час. 30.08.2018 року позивачка уклала шлюб із [PERSON] . Всі питання щодо виховання та утримання дітей вирішуються позивачкою спільно з її теперішнім чоловіком. Відповідач з того часу, як припинились подружні відносини з позивачкою, з квітня 2015 року і по даний час, жодного разу з дітьми не спілкувався, до них не навідувався, жодного разу не телефонував. Не цікавився навчанням та шкільним життям доньок, одна з яких [PERSON] є дитиною з інвалідністю, жодного разу не відвідав навчальні заклади, де вони навчаються. Сплачує аліменти за рішенням суду у розмірі 1 300,00 гривень щомісячно на двох дітей. Стверджує, що відповідач повністю самоусунувся від виконання покладених на нього законом батьківських обов`язків по вихованню дітей, упродовж дев`яти останніх років не цікавився життям та здоров`ям дітей, не спілкувався з ними, хоча будь-яких перешкод у спілкуванні з ними не має. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] . Судові витрати по справі позивачка просить залишити за нею. Ухвалою суду від 02.01.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 14 січня 2025 року. 14 січня 2025 року підготовче засідання відкладено на 13.02.2025. Ухвалою суду від 13.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20 березня 2025 року. Задоволено клопотання представника позивачки про виклик у судове засідання свідків та заслуховування думки дитини. У судовому засіданні 20.03.2025 оголошувалась перерва до 10.04.2025. Позивачка та її представник адвокат Когут О.В. у судове засідання 10.04.2025 не з`явилися, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивачки надійшло клопотання, у якому він просить справу слухати у його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. У судовому засіданні 20.03.2025 позивачка пояснила, що відповідач [PERSON] жодного з покладених законом на нього обов`язків не виконує, не бере будь-якої іншої участі вихованні доньок, не спілкується з ними, не проявляє до них щонайменшої батьківської турботи, ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє ніякої зацікавленості у їхній подальшій долі, не цікавиться їхніми успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвитку, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду. Жодних перешкод у спілкуванні батька з дітьми не має, ніхто не забороняв і не забороняє йому приймати участь у їх вихованні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, не повідомив суд про причини своєї неявки в судове засідання та не подав відзиву на позов. Представник третьої особи - органу опіки і піклування Скала-Подільської селищної ради в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак подав клопотання, у якому просить справу слухати у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У судовому засіданні 20.03.2025 представник третьої особи пояснив, що органом опіки і піклування Скала-Подільської селищної ради було вивчено та розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Оскільки діти залишилися без піклування батька, який протягом тривалого часу умисно та свідомо ухиляється від своїх обов`язків по їх вихованню, тому з метою найбільш повного та всебічного забезпечення їхніх прав та законних інтересів вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дітей [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі частиною другою статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази, які у них містяться, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, заслухавши думку дитини, встановив фактичні обставини справи та дійшов наступних висновків. 10 квітня 2007 року між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження: серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданими, відповідно, 01.04.2008 та 07.10.2011 Бережанською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, а також рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 17.11.2015 у справі № 602/1085/15-ц (а.с. 9, 10, 13). Згаданим вище рішенням суду шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 11.01.2016 у справі № 602/1204/15-ц ухвалено стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 02 грудня 2015 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с.14-15). 30 серпня 2018 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 30.08.2018 складено відповідний актовий запис № 126 та видано відповідне свідоцтво. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.16). Позивачка [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та проживають в належному позивачці будинку за адресою: [ADDRESS] . З ними проживає чоловік позивачки - [PERSON] . Діти знаходяться на утриманні матері [PERSON] та її чоловіка [PERSON] . Батько дітей [PERSON] з 2020 року не навідувався до дітей жодного разу, участі у їх вихованні не бере. Наведене підтверджується копіями витягів з реєстру Скала-Подільської територіальної громади №2022/000965451 від 02.11.2022, №2023/007072310 від 05.09.2023 та № 2024/014398784 від 29.11.2024, довідкою-характеристикою № 388 від 22.11.2024 та Актом обстеження житлово-побутових умов № 28 від 22.11.2024 (а.с.8, 11-12, 19, 22). Як вбачається із довідки № 353 від 11.11.2024, виданої сімейним лікарем [PERSON] , діти [PERSON] , [PERSON] дійсно знаходяться під наглядом сімейного лікаря з 12.12.2019, батько [PERSON] у профілактиці та лікуванні доньок участі не бере (а.с.20). [PERSON] , [INFO] , є дитиною-інвалідом у віці до 18 років, захворювання якої - помірна розумова відсталість, підгрупа А, що підтверджується копією медичного висновку № 58 від 29.10.2024 (а.с.23). [PERSON] , [INFO] , навчається в Заліщицькому навчально-реабілітаційному центрі Тернопільської обласної ради з 12.10.2015, на дату звернення з цим позовом навчається у 9-Б класі і знаходиться на не повному державному утриманні. Вихованням дитини займається виключно мати і вітчим. Мати дівчинки забирає її на вихідні дні, протягом тижня мама завжди телефонує і цікавиться життям своєї дитини, відвідує батьківські збори, завжди співпрацює з класним керівником та вихователями. Рідний батько дівчинки [PERSON] за весь час перебування її в закладі не брав участі у її вихованні, не цікавився її шкільним життям, не відвідував дівчинку, ніколи не забирав її з навчання додому на вихідні дні, що підтверджується довідкою № 240 від 31.10.2024 та характеристикою, виданими в.о. директора Заліщицького навчально-реабілітаційного центру Тернопільської обласної ради [PERSON] (а.с.17, 21). Інша дочка, [PERSON] , [INFO] , навчається в Турильченському НВК «ЗНЗ І-ІІ ступенів - ДНЗ» - філії Скала-Подільського НВК «ЗНЗ І-ІІІ ступенів ДНЗ» з 1 класу, з 2017 року. Вихованням дитини займаються мама та вітчим. Мама учениці постійно підтримує зв`язок із школою та класним керівником. Рідний батько дитини [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її навчанням, жодного разу не відвідав школи, що убачається з характеристики, виданої директором НВК Ющишин О. (а.с.18). Згідно з витягом із протоколу № 1 засідання комісії з питань захисту прав дитини Скала-Подільської селищної ради від 21.01.2025, рішення № 21 засідання комісії з питань захисту прав дитини Скала-Подільської селищної ради від 21.01.2025, висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дітей № 10-09/87 від 28.01.2025, орган опіки та піклування Скала-Подільської селищної ради, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS], відносно його дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.57-58, 73-75). Допитана у судовому засіданні 20.03.2025 свідок [PERSON] , пояснила, що вона проживає по сусідству із сім`єю [PERSON] . Позивачку знає з дитинства. Відколи [PERSON] у 2015 році повернулася у с. Турильче, звідки вона родом, свідок ні разу не бачила і не чула того, щоб колишній чоловік позивачки, [PERSON] , навідувався до дітей. Їх вихованням займаються [PERSON] та її чоловік. Суд також заслухав у судовому засіданні 20.03.2025 думку неповнолітньої [PERSON] , яка є дочкою позивачки та відповідача, і яка у судовому засіданні висловилась про те, що вона не заперечує щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неї та її сестри [PERSON] . Пояснила, що батько до неї не приїжджає, не телефонує, не цікавиться її життям, і вона уже майже 10 років не бачила і не спілкувалася з ним. Повідомила суду, що вона ображена на нього через це і не має бажання з ним спілкуватися надалі. Суд не заслуховував у цій справі неповнолітню [PERSON] з огляду на наявне у неї захворювання, врахувавши при цьому думки її матері та представника органу опіки і піклування. При вирішенні цієї справи суд керується наступними нормами права, положеннями міжнародних договорів та інших міжнародних документів. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991(далі у тексті - Конвеція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Пунктами 1-3 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини. Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі у тексті - ЄСПЛ) в рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09), оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У рішенні від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) ЄСПЛ наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява № 70879/11) ЄСПЛ також зазначив про те, що якщо батько не підтримує стосунків з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Відповідно достатті 11 та частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно з частинами першою, другою статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків та саме ухилення від здійснення своїх батьківських обов`язків. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. Наведене вище узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц та у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17. У цій справі суд встановив, що відповідач [PERSON] тривалий період часу (як мінімум - близько п`яти років) не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дочок, одна з яких в силу захворювання має особливі потреби, не цікавиться їхнім життям, навчанням, внутрішнім світом, не спілкується з ними як особисто чи по телефону, лише сплачує аліменти на утримання дітей у мінімальному розмірі за рішенням суду. Матеріали справи не містять доказів того, що існували чи існують будь-які об`єктивні обставини, котрі перешкоджають біологічному батькові спілкуватися зі своїми дітьми. Також суд ураховує те, що відповідач [PERSON] під час розгляду цієї справи не з`явився у жодне судове засідання, будь-яких заперечень усних чи письмових проти позову суду не надав, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судових засідань. Наведене вище свідчить, на думку суду, про те, що відповідач самоусунувся від своїх батьківських обов`язків та свідомо ухиляється від їх виконання, внаслідок чого утратив психоемоційний зв`язок зі своїми неповнолітніми доньками. Отже, з урахуванням обставин справи суд, з огляду на інтереси дітей, виходячи із засад розумності, пропорційності та справедливості, ураховуючи свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, думку дитини, дійшов висновку, що наявні підстави для застосування до [PERSON] крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] . Відтак позов слід задовольнити повністю. Разом з тим, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Оскільки позивачка просить судові витрати понесені при розгляді цієї справи залишити за нею, то з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства понесені судові витрати у цій справі слід залишити за позивачкою. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved