Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ЄДРПОУ: 35625014) через свого представника звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 06.03.2024 року між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений договір позики №79441397. Відповідач умови укладеного кредитного договору належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 22000 грн, з яких: 5500 сума заборгованості за основною сумою боргу; 16500 грн сума заборгованості за відсотками. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняла належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. 15.03.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Аванс Кредит» був укладений кредитний договір №24391-03/2024. Умови укладеного договору відповідач не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 8000 грн, з яких 2000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000 грн - сума заборгованості за відсотками. Також 23.03.2024 року [PERSON] уклав кредитний договір №38476-03/2024 з ТОВ «Аванс Кредит». Умови укладеного договору відповідач не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 4000 грн, з яких 1000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3000 грн - сума заборгованості за відсотками. 25.07.2024 року між ТОВ «Аванс\~Кредит» та\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» було\~укладено договір\~факторингу №25072024, відповідно до якого право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №38476-03/2024 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Ухвалою судді\~Дніпропетровського районного\~суду Дніпропетровської\~області від 17.02.2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у своїй позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою його місця проживання. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.04.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 06.03.2024 року між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений договір позики №79441397, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно з п.1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов?язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку Позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору позики, позичальник підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/ documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», (п.п. 5.1. п. 5 Договору позики). Положеннями п.п. 5.3. п. 5 договору позики зазначено, що [PERSON] погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/ documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об?єм зобов?язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Відповідно до розрахунку заборгованості, у [PERSON] утворилася заборгованість у сумі 22000 грн, з яких: 5500 сума заборгованості за основною сумою боргу; 16500 грн сума заборгованості за відсотками. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняла належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. 15.03.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Аванс Кредит» був укладений кредитний договір №24391-03/2024. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Аванс Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Аванс Кредит» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 1.6. п. 1 кредитного договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, у [PERSON] утворилася\~заборгованість у розмірі 8000 грн, з яких 2000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000 грн - сума заборгованості за відсотками. Також 23.03.2024 року [PERSON] уклав кредитний договір №38476-03/2024 з ТОВ «Аванс Кредит», який підписано електронним підписом, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону, який зазначений п. 8 кредитного договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, у [PERSON] утворилася\~заборгованість у розмірі 4000 грн, з яких 1000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3000 грн - сума заборгованості за відсотками. 25.07.2024 року між ТОВ «Аванс\~Кредит» та\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» було\~укладено договір\~факторингу №25072024, відповідно до якого право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №38476-03/2024 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 628 ЦК України Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Положеннями ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами №24391-03/2024 від 15.03.2024 року та №38476-03/2024 від 23.03.2024 року, надано кредитні договори, які містять, зокрема, відсоткові ставки за користування кредитними коштами, паспорти споживчих кредитів та графіки платежів, які підписані особисто відповідачем електронними підписами. Таким чином ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] дійшли згоди щодо всіх істотних умов укладених кредитних договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази, суд доходить висновку, що позивач набув право вимоги до [PERSON] , який належним чином не виконав свої зобов`язання, у зв`язку з чим позовна заява в цій частині є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за договором позики №79441397 від 06.03.2024 року, суд виходив з наступного. Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, про що також зазначав Верховний Суд, зокрема у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц. Судом встановлено, що договір позики №79441397 був укладений між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 06.03.2024 року, проте договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, був укладений 14.06.2021 року. Таким чином, на момент укладення між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником [PERSON] , у зв`язку з чим у первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що в тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. З урахуванням наведеного вище, суд доходить висновку, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не має права вимагати суму заборгованості за договором позики №79441397, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] від 06.03.2024 року та є неналежним позивачем в цій частині вимог. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позивач набув право вимоги до [PERSON] , який належним чином не виконав свої зобов`язання, лише щодо кредитних договорів №24391-03/2024 від 15.03.2024 року та №38476-03/2024 від 23.03.2024 року, у зв`язку з чим позовна заява підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволених вимог у розмірі 1068 грн 70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial