Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт, що [PERSON] є її батьком та зобов`язати Залізничний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису від 13 грудня 1993 року № 68 про народження [PERSON] та повторно видати свідоцтво про народження, зазначивши в графі батько [PERSON] замість [PERSON] . На обґрунтування заяви зазначає, що вона народилася [INFO] в смт. Рудно, Львівського району, Львівської області про що складено відповідний актовий запис №68, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції 21 січня 2020 року. Як вбачається зі змісту свідоцтва про народження, її батьками записано [PERSON] та [PERSON] . Однак 13 серпня 1993 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується повторним свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Залізничного району міста Львова від 24 квітня 1998 року. Зазначає, що її мати [PERSON] з 1993 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з громадянином Греції [PERSON] , який є її біологічним батьком. Зважаючи на те, що вони проживали без реєстрації шлюбу, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений відповідно до ст.135 СК України за прізвищем матері, тобто її « [PERSON] », а ім`я і по батькові дитини були записані за її вказівкою - « [PERSON] ». З моменту народження вона проживала в Греції разом зі своєю матір`ю та біологічним батьком [PERSON] , який піклувався про неї, виховував та утримував. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 17 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судове засідання. 21 березня 2025 року представник заявника [PERSON] подав до суду клопотання про залишення без розгляду вимог заяви в частині зобов`язання Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису від 13 грудня 1993 року № 68 про народження [PERSON] та повторно видати свідоцтво про народження, зазначивши в графі батько [PERSON] замість [PERSON] . Заявник [PERSON] в судове засідання не прибула, однак її представник подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірительки, просить заяву про встановлення факту родинних відносин задовольнити. Представник заінтересованої особи Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, шляхом направлення конверту з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою учасників. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 07 квітня 2025 року, є дата складення повного судового рішення 14 квітня 2025 року. Оцінивши доводи заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Верховною радою України 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року №3 роз`яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У відповідності до ч. 1 ст. 128 Сімейного кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального Міністерства юстиції, серії [NUMBER] від 21 січня 2020 року, батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] . У свідоцтві про розірвання шлюбу, виданому повторно Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району міста Львова серії [NUMBER] , від 23 квітня 1998 року, зазначено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до заяви, посвідченої нотаріусом міста Ханья Дімітра Вуцакі-Лампафакі, №10061 від 9 червня 2003 року про добровільне визнання дитини, [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 1992 року. [PERSON] визнає своєю дитиною [PERSON] , яка народилась [INFO] у місті Рудно Львівської області. Згідно з посвідченням особи [NUMBER] від 05 березня 2006 року, виданого Міністерством громадянського порядку Головного управління поліції Греції, батьками заявника записані [PERSON] та [PERSON] . У свідоцтві про народження № [NUMBER] від 12 червня 2009 року, виданому відділом цивільного стану місцевої громади Сфакіон, батьками заявника записані [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, на підставі наведених та перевірених доказів, які є належними та повністю узгоджуються між собою, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . Встановлення факту батьківства є необхідним заявнику для ідентифікація її як фізичної особи, забезпечення соціального буття та правоздатності. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству й тягне для заявника юридичні наслідки, які мають для неї значення. Також чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення зазначеного факту. З урахуванням викладеного, а також беручи до уваги те, що заінтересованою особою будь яких заперечень відносно заяви [PERSON] до суду не надано, а встановити факт батьківства в позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги в частині визнання батьківства підлягають до задоволення. Інші вимоги залишити без розгляду за заявою представника заявника від 21 березня 2025 року.

Outcome: partial