Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач самостійно утримує дитину, оскільки батько дитини не приймає участі в її вихованні та утриманні, матеріальну допомогу не надає. За цих обставин звернулася до суд та просить ухвалити рішення, яким задовольнити вимоги про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі частини усіх видів доходів , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, 1/5 частини усіх видів доходів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку та судові витрати. 30 січня 2025 року позивачкою подано заяву про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 28.01.2025. Ухвалою суду від 04.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24 березня 2025 року судом отримано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач визнає позов в частині стягнення аліментів у зазначеному розмірі на утримання дитини. Водночас заперечує проти стягнення аліментів на утримання дружини, посилаючись на те, що позивач є дієздатною, із задовільним станом здоров`я та не надала доказів матеріальної спроможності відповідача на її утримання в той час, коли відповідач отримує мінімальну зарплату та винаймає житло, надавши копію договору оренди. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача адвокат Разумовський О.А., який діє на підставі ордера серія ВЕ №2244610 від 03.03.2025 та договору б/н від 21.01.2025, подав заяву про розгляд справи без участі позивача та представника. Просив вирішити питання судових витрат. Відповідач не з`явився, причин неявки не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України Вивчивши наявні матеріали справи, взявши до уваги доводи сторін, дослідивши докази та надавши їм оцінку, суд ураховує наступне. У шлюбі між [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано, а донька проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється сторонами. Статтею 51 Конституції України\~та\~статтею 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ\~(78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.\~150,\~180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3\~ст.181 СК України). Частиною першою\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідні роз`яснення викладені також у пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). \~ \~ \~ \~Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року (провадження № 6-143цс13), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20), від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19 (провадження № 61-18145св20), від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18 (провадження № 61-16697св21). Визначаючись щодо розміру аліментів, суд зважає, що відповідно до\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»\~прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2025 року становить 2563 грн. Суд, при визначені розміру аліментів на утримання дитини, враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, відсутність будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я чи життєвих обставин відповідача, які б унеможливлювали виконання ним обов`язку по утриманню дитини. А тому суд вважає можливим визначити аліменти на утримання дитини в розмірі частини всіх видів заробітку(доходів) відповідача,\~але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення позивача з даним позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. В частині стягнення аліментів на утримання дружини, суд зауважує наступне. Відповідно до ст.75\~СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч. 2\~ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач, як батько дитини, яка не досягла трьох років, кошти на утримання позивача не надає, працездатний та працюючий, відомості про незадовільний стан здоров`я чи перебування на його утримані інших непрацездатних осіб, відсутні. Відповідно до ч.ч. 4, 6\~ст.84 СК України\~право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, таке залишається і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1\~ст. 80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Суд не залишає поза увагою заперечення відповідача проти заявленої вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання та посилання на те, що позивач не надала доказів його доходів. Водночас, суд звертає увагу і на той факт, що відповідач не надав доказів мінімального розміру своєї зарплати та не спростував твердження позивача про спроможність надавати матеріальну допомогу на утримання матері своєї дитини, яка не досягла трирічного віку. Згідно з ч. 3\~ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»\~загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати\~не може перевищувати 70 відсотків. Відповідач не надав суду беззаперечних доказів того, що не може надавати матеріальну допомогу та не надав довідку про розмір своїх доходів, але частка розміру аліментів, які просить стягувати позивач на її утримання та утримання дитини в сукупності не перевищуватиме 50 відсотків доходів відповідача, а тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає стягнення аліментів у зазначеному розмірі. Відповідно до положень ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У даному випадку з 23.01.2025. Щодо відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне. У позовній заяві позивач зазначила, що підготування та подання позову до суду становить 3000 грн. У заяві від 03.03.2025 представник позивача зазначив, що докази на підтвердження понесених судових витрат будуть надані суду окремою заявою. Положенням ст. 134 ЦПК України визначено, що кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи разом з першою заявою по суті. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Позивачем було лише заявлено про суму витрат на підготування позову, однак попереднього розрахунку суду не надано. Оскільки відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно, згідно зі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь держави в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved