Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом у якому просив стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за Договором № 2112847310143 від 08.05. 2021 у розмірі 50763,22 грн., а також судовий збір та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. 08.05.2021 між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та [PERSON] укладено Договір № 2112847310143. Позивач зазначає, що згідно Договору, основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії Договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язанні з виконанням цього Договору. В позові міститься посилання на пункти Договору. На виконання умов укладеного Договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4300,00 грн., дана обставина підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей». Підписанням Договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотниим умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказам, які додані до позовної заяви. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 01.12.2021 було укладено договір № 1-12 відповідно до якого ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2112847310143. 10.01.2023 укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2112847310143. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено прав вимоги до відповідача за вищевказаним договором. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Станом на 30.11.2021 (дата, що передувала відступленню права вимоги від ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») загальна заборгованість за вищевказаним Договором від 08.05.2021 становила 64121,6 грн., з яких: - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4300,00 грн.; - заборгованість за процентами - 59821,6 грн. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30315,00 грн., в т.ч.: - 4300грн. - сума заборгованості за кредитом та - 26015 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом. Таким чином, відповідно до умов договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги до відповідача щодо сплати процентів за користування кредитними коштами не в повному обсязі. Зазначене не протирічить нормам діючого законодавства та відповідає змісту ст. 514 ЦК України. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом лише в частині нарахованих процентів за період по 30.11.2021, а саме в розмірі 30315 грн. Право вимоги за нарахованими процентами за користування кредитом в розмірі 33806,6 грн. не перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», що і відображене в розрахунку заборгованості за договором, наданого товариством при укладанні договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимог, що укладений між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», останній набув права грошової вимоги до відповідача по вищевказаному кредитному договору в сумі 82424,98 грн., яка складається з: 4300 грн. сума заборгованості за кредитом; 26015 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами та користування кредитом станом на 30.11.2021, право вимоги за якими перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»; - 52119,98 грн. сума заборгованості за нарахованими відповідно до умов договору процентами за користування кредитом за період з 01.12.2021 по 07.05.2022. Позивач зазначає, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» після набуття права вимоги за договором, нарахування процентів не здійснював. Загальний розмір заборгованості за вищевказаним Договором становить 82424,98 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4300 грн., - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 78124,98 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 50763,22 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4300 грн., - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 46463,22 грн. Ухвалою суду від 11.11.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Даною ухвалою суду зазначено сторонам по справі про строки на подання процесуальних документів. Представник позивача в судовому засіданні просила задовольнити позов в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Представник відповідача визнав позов частково, а саме в розмірі 4300 грн. основного боргу та 963,20 грн. нарахованих відсотків, що відповідає умовам договору. Визнав частково витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. 06.02.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому останній позов визнав частково в розмірі 4300 грн. основного боргу та 963,20 грн. нарахованих відсотків, а також частково визнав витрати на правничу допомого в розмірі 1000 грн. Відзив обґрунтовано положеннями статей ЦК України,а також Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач зазначає, що ним дійсно 08.05.2021 отримано кредит, кредитодавець ТОВ «Служба миттєвого кредитування», сума кредиту 4300 грн., строк кредитування 16 днів. З позовної заяви вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги за кредитним договором, у якому попереднім кредитором з відповідачем був погоджений строк кредиту та процентна ставка. Відповідачем наведено таблицю в якій зокрема зазначено, що сума основного боргу 4300 грн., процентна ставка 1,4 % за день, узгоджений кредитним договором строк кредитування 16 днів, нараховані проценти за строк обумовлений договором 963,00 грн., сума основного боргу з процентами 5263,20 грн. З наведеного вище вбачається, що попередні кредитор надаючи кредит на обумовлений договором строк очікував повернення кредиту та нарахованих процентів в розмірі 5263,20 грн. Поряд з цим, вбачається, що заявлений розмір нарахованих процентів (які були відступлені) за кредитним договором значно перевищує погоджений між відповідачем та кредитодавцем розмір на 45500,02 грн. Вбачається, що позивачем необґрунтовано завищена розмір нарахованих процентів на загальну суму 45500,02 грн., оскільки вказані проценти були нараховані поза межами строків, погоджених відповідачем з кредитодавцем в кредитній угоді. Враховуючи норми чинного законодавства України та обставини справи, відповідач визнав заборгованість за основним боргом та нарахованими у погоджений договорами строк процентами у розмірі 963,20 грн., але зазначив, що з кредитодавцем не було укладений договір про продовження (лонгацію) строку кредитування, тому він заперечує проти завищення розміру процентів у розмірі 45500,02 грн. Відповідачем зазначено продовження статей ЦК України та зокрема, абз. 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України, про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. У відзиві відповідач зазначає про поняття «користування кредитом» та термін «користування чужими коштами», а також наводить відповідну постанову Великої Палати Верховного Суду. Також зазначено положення ч.2 ст. 625 та ч.2 ст. 1050 ЦК України та правові позиції Великої Палати Верховного Суду. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 номер 723/304/16-ц, стягнення процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права. За такого, після закінчення строку кредитування кредитодавець втрачає право нараховувати проценти, комісію та пеню, а має право на отримання окрім суми боргу двох видів плати: 1) компенсація втрат від інфляції за весь час прострочення, 2) трьох процентів річних від простроченої суми. Таким чином, кредитор відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами саме у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення такого строку у кредитора відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. У даному відзиві відповідачем зазначено заперечення щодо розміру судових витрат. В обґрунтування зазначено також положення статей ЦК України, ЦПК України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», позиція Великої Палати Верховного Суду. Відповідач вважає, що витрати на професійно правничий допомогу в розмірі 13000 грн. не відповідає критерію реальності та розумності адвокатських витрат і є явно завищеними. Визначаючи пропорційність предмета спору з розміром витрат на правничий допомогу, їх доведеність та фактично наявність, за встановлених обставин, слід виходити із того, що предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а тому відповідачем визнаються судові витрати на професійно правничий допомогу у розмірі 1000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору. Представником позивача, 10.02.2025, подано відповідь на відзив у якому остання просила дану позовну заяву задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування зазначено положення статтей ЦК України, Постанову Верховного Суду від 07.06.2023 року по справі №234/3840/15. Зазначено, що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Зокрема, п 1.9 вищевказаного Договору зазначено, що граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік. Зазначене також відображено в Заяві-анкеті, відповідно до умов якої строк кредиту становить 365 днів, орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. Сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди щодо фіксованого розміру процентної ставки для певного періоду користування кредитними коштами, в залежності від виконання позичальником умов договору. Враховуючи, що договір було укладено 08.05.2021 року, граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) закінчився 08.05.2022. Таким чином, період з 08.05.2021 по 08.05.2022 є періодом правомірного користування позичальником кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, який супроводжувався нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у договорі. Відповідно до наданих розрахунків заборгованості нарахування відсотків здійснювалось за період з 08.05.2021 по 07.05.2022 року, тобто в межах строку кредитування, зазначеного в Кредитному договорі та в Заяві-анкеті на отримання кредиту. При цьому, відповідно до умов договору, відсоткова ставка за перші 16 днів становить 2% на день, з 17 по 31 день -3,64% на день, з 32 по 47 - 5,02% на день, в подальшому - 7,67% на день. При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання. Отже, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Представник позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача зазначила, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Не заслуговують на увагу посилання відповідача на досвід адвоката та обсяг складеного документу, оскільки сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою відповідача. Отже, такі твердження є припущеннями. Також представник позивача зазначив, що договірні відносини між позивачем та адвокатом за Договором є виключно цивільно-правовими правовідносинами між сторонами цього договору і не впливають на жодні права відповідача у справі. Вони мають на меті лише обумовлені угодою обов`язки та відповідні дії сторін даного договору, що не суперечать правовим нормам та не зачіпають інтереси третіх осіб. Відтак, будь-які посилання на цей договір з метою доведення порушень прав відповідача є необґрунтованими. Розгляд справи здійснюється на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В порядку спрощеного позовного провадження заслухавши представників сторін по справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 08.05.2021 року [PERSON] ознайомився з паспортом споживчого кредиту. Паспорт споживчого кредиту, є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування». Позивачем до позову додано копію інформації щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладання електронного договору, вчинених Товариством та заявником в інформаційно - телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій. 08.05.2021 між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансових послуг № 2112847310143 «Стандарт +», що підтверджується його копією та додатками до нього, які наявні в матеріалах справи. Пунктом 4.14 зазначеного Договору передбачено, що додатками до Договору є: заява - анкета, графік платежів, паспорт кредиту. Невід`ємними частинами договору є Правила та повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані. Сторони дійшли згоди, що цей договір укладається в письмовій формі у вигляді електронного документа створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що зазначено в п. 4.15 Договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Умовами вищевказаного Договору передбачено, що за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 4300 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору, його додатків та правил. Кредит надається на строк, зазначений у заяві - анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною (пункти 1.1 - 1.2 Договору). Пунктом 1.3 вказаного Договору передбачено зокрема, що орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. Пунктом 1.4 Договору та його підпунктами передбачено нарахування процентів. Граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік, що відображено в п. 1.9 Договору. З копії анкети - заяви, яка є додатком до вказаного Договору вбачаються тотожні умови, які зазначені і в самому тексті Договору, зокрема зазначено, що відповідач просив Товариство надати йому кредит на особисті потреби у розмірі 4300 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій оплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 з правом повернення достроково та зобов`язався повернути кредит у розмірі 4300 грн. та оплатити проценти у розмірі 963,20 грн. В даній анкеті - заяві також зазначено розміри процентів. Дата початку нарахування процентів за користування кредитом 08.05.2021. З копії графіку платежів вбачається, зокрема, наступна інформація: дата видачі кредиту 08.05.2021, дата платежу 23.05.2021; кількість днів у розрахунковому періоді -16; чиста сума кредиту 4300 грн., сума платежу за розрахунковий період 5263,20 грн.; проценти за користування кредитом 963,20 грн. Також відображено реальну річну процентну ставку,%. Позивачем до позову додано копію повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані, яке є додатком до вказаного Договору. З копії довідки ТОВ Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» про підтвердження переказу грошових коштів вбачається, що на підставі укладеного між товариствами договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» було здійснено успішний переказ грошових коштів, а саме 08.05.2021 здійснено перерахунок коштів на карту № [NUMBER] у сумі 4300 грн. на підставі договору № 2112847310143. Відповідач не заперечував отримання зазначених коштів. З копії розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2112847310143 від 08.05.2021 складеного відносно відповідача ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» вбачається сума заборгованості в розмірі 30315,00 грн., з яких: тіло - 4300 грн., відсотки 26015,00 грн. 01.12.2021 було укладено договір факторингу № 1-12 відповідно до якого ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2112847310143, що підтверджується копією цього договору факторингу з додатками до нього та витягом з реєстру боржників до вказаного договору факторингу від 03.12.2021. З копії розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] складеного ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за вищевказаним договором вбачається, що сума заборгованості станом на дату початку розрахунку 01.12.2021 становить - 30315,00 грн., заборгованість станом на дату розрахунку 10.01.2023 становить 82424,98 грн. Також в дано розрахунку зазначено, що дата початку нарахування 01.12.2021, дата кінця нарахування 02.01.2022 включно. Сума заборгованості 82424,98 грн. з яких: заборгованість по основній сумі кредиту - 4300 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 26015,00 грн.; нараховані відсотки зг. кр.дог. - 52109,98 грн. 10.01.2023 укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2112847310143, що підтверджується копією договору про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги з додатками до нього та витягом з реєстру боржників до даного договору. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за вищевказаним договором. З копії розрахунку заборгованості ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» складеного відносно відповідача за вищевказаним кредитним договором вбачається, що розмір заборгованості [PERSON] становить 82424,98 грн., тобто сума яка зазначена у вищевказаному розрахунку заборгованості ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Проте, позивач просив стягнути заборгованість з відповідача за вищевказаним Договром у розмірі у розмірі 50763,22 грн. про що зазначено в позові та в судовому засіданні. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 12 ЦПК. Відповідно до ч. 1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч. 1ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 08.05.2021 відповідачем отримано кредити в суму 4300,00 грн, укладений договір є строковими, зворотними, платними. Відповідач прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики/кредиту) та сплатити позикодавцю/кредитодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням договору. Враховуючи матеріали справи, позивач набув право вимоги за вищезазначеним кредитним договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такого правового висновку дійшла ВП ВС у справі від 28.03.2018 року № 444/9519/12. Стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування грошима і після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права, про що зазначено у постанові ВП ВС від 23.10.2019 року у справі №723/304/16-ц. Відповідно, після закінчення строку кредитування кредитодавець втрачає право нараховувати проценти, комісію та пеню, а має право компенсації втрат від інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. Позивач має право відповідно до ст. 1048 ЦК України стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених % за користування кредитними коштами саме у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення такого строку у кредитора відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Враховуючи встановлені у справі обставини, вимоги чинного законодавства та судову практику, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання фінансових послуг № 2112847310143 «Стандарт +» від 08.05.2021 в розмірі 5263,20 грн. (заборгованість за основною сумою боргу - 4300 грн. та відсотками - 963,20 грн.). В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 13000 грн., суд враховує наступне. Згідно з ч. 1, п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вже вище зазначено, відповідачем до суду направлено відзив у якому останній частково визнав витрати на правничу допомого в розмірі 1000 грн. Відповідач вважав, що витрати на професійно правничий допомогу в розмірі 13000 грн. не відповідають критерію реальності та розумності адвокатських витрат і є явно завищеними. Визначаючи пропорційність предмета спору з розміром витрат на правничий допомогу, їх доведеність та фактично наявність, за встановлених обставин, слід виходити із того, що предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а тому відповідачем визнаються судові витрати на професійно правничий допомогу у розмірі 1000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору. Представник позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача зазначила, що відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Не заслуговують на увагу посилання відповідача на досвід адвоката та обсяг складеного документу, оскільки сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою відповідача. Отже, такі твердження є припущеннями. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Представник позивача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подала копії наступних документів: - договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, укладеного між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та Адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛ АССІСТАНС" разом з прайс листом АО "ЛІГАЛ АССІСТАНС"; - заявку на надання юридичної допомоги № 86 від 14.08.2024 р. якою погоджено надання правових (юридичних) послуг Адвокатським об`єднанням Товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] на суму 13000,00 грн.; - витяг з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 02.10.2024 р. на суму 13000,00 грн.. Вказані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 13000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист правлюдини іосновоположних свобод1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. Верховний Суд у постанові від 25.07.2023 року у справі №340/4492/22 прийшов до висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Визначаючи у даній справі розмір судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу адвоката, за встановлених обставин, суд виходить з того, що предмет спору в цій справі не є складним, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів також не є значними, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до суми 2500,00 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 313,95 грн (3028*5263,20 /50763,22 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial