Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09 березня 2002 року. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що подальше продовження шлюбних відносин із відповідачем не можливе через відсутність взаємної любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям. Вказує, що сімейні відносини між ними фактично припинені, відновленню не підлягають. Відповідач більше трьох років працює і проживає за кордоном, життям своєї сім`ї не цікавиться. Вважає, що примирення вже неможливе та суперечить її інтересам, шлюб носить формальний характер. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача адвоката Романишина Д.М. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує повністю, з підстав зазначених в позовній заяві. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3\~ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача та її представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про дату час та місце розгляду справи належним чином шляхом направлення на адресу [PERSON] , зареєстровану у встановленому законом порядку, і яка підтверджується інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру від 26.03.2025 вих. № 1233113, ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви та судової повістки. Вказана кореспонденція з штриховим ідентифікатором 0610242908972 повернулась до суду органом поштового зв`язку з довідкою, у якій вказано причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4, ч. 8 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За вказаних обставин відповідач вважається повідомленим належним чином про дату час та місце розгляду справи. Згідно з ч. 1 ст. 223, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань не подавав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 березня 2002 року, актовий запис № 23. Під час шлюбу, у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною вимог про розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям, у зв`язку з чим сімейні відносини між сторонами фактично припинені, відновленню не підлягають. Відповідач більше трьох років працює і проживає за кордоном, а тому протягом цього часу сторони проживають окремо. Примирення і подальше спільне проживання неможливе і суперечить інтересам позивача, шлюб носить формальний характер. Згідно із\~Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Частина 3\~статті 105 СК України\~визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За частиною 2\~статті 112 СК України\~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та посилається на те, що шлюб між ними носить формальний характер, подружні відносини припинено, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити її інтересам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved