Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

У липні 2024 року ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. В обґрунтування позову позивач вказував, що відповідач є споживачем послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS] . Відповідач ухиляється від оплати за користування природним газом, внаслідок чого має заборгованість в розмірі 36\~766,72 грн., що виникла за період з жовтня 2020 року по травень 2023 року включно. Просили стягнути з відповідача на їх користь борг за користування природним газом в розмірі 36\~766,72 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою судді від 06 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 03 березня 2025 року залучено співвідповідачем [PERSON] до участі у справі. 14 березня 2025 року позивач в особі його уповноваженого представника зазначив, при цьому без подання заяв про відмови від позову або залишення позову без розгляду у частині вимог, в якій не підтримують позов, про зменшення розміру позовних вимог про стягнення боргу з 36 766,72 грн. до 544,91 грн. внаслідок невідповідності заявлених розмірів боргу на момент подання позову. У судове засідання представник позивача ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» у судове засідання не прибув. Просив розглянути справу за відсутності представника, щодо заочного розгляду справи не заперечували, про що надали письмову заяву. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули з невідомих суду причин. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв, клопотань до суду не подавали. Не скористалися своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 08 квітня 2025 року постановлено про заочний розгляд справи. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступне. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 361142488 від 08.01.2024 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] , у розмірі по 1/2 частки кожному, на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 11.08.2004 року, виданого УЖКГ виконкому Кременчуцької міської ради. Відповідачі зареєстровані в ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» як споживачі послуг зі споживання природного газу за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна», як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб та відповідно Постанови Кабінету Міністрів України № 867 від 19.10.2018 року «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» і є постачальником, на якого покладені спеціальні обов`язки. Відповідачі, порушуючи норми чинного законодавства, не здійснюють своєчасно оплату одержаних послуг, в результаті чого виникла заборгованість за послуги з оплати за спожитий природній газ, за період з жовтня 2020 року по травень 2023 року включно, у загальному розмірі 544,91 грн., що було вказано представником позивача з посиланням на факт невідповідності розміру заявленого у позові станом на час його подання. Наданим позивачем розрахунком заборгованості абонента підтверджується уточнена позивачем заборгованість відповідачів перед постачальником послуг. Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015 року та ст. 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» компанія зобов`язана постачати природний газ споживачам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а ч. 4 ст. 13 цього Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що з пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього може звернутись будь-яка сторона, надавши другій стороні проект відповідного договору (змін до нього) складений згідно з типовим договором. Тобто з пропозицією укласти договір міг звернутись як позивач, так і відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633, 634, 641, 642 ЦК України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до норм Правил, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем Постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу, та/або факт фактичного споживання природного газу. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідачі акцептували договір, фактично споживаючи природний газ. На підтвердження факту акцептування відповідачами договору шляхом фактичного споживання природного газу оператором ГРМ надано довідку під назвою «Фінансовий стан». Споживач [PERSON] та [PERSON] приєдналися до договору постачання природного газу побутовим споживачам шляхом заявочного приєднання. Позивач постачав природний газ, а відповідачі отримували його та використовували для власних потреб. Вартість використаного природного газу відповідачі зобов`язані сплачувати щомісячно, відповідно до тарифів, що визначаються нормами чинного законодавства. За підпунктом 1 пункту 4.4. розділу IV Договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора газорозподільної мережі за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора газотранспортної системи та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться оператором ГРМ згідно Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року за № 2494. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. Приписами п. 5 Розділу 1 Правил передбачено «об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування.» Відповідно пункту 4 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ: - побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. - у разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Якщо споживачем природного газу порушуються вимоги Кодексу, в частині передачі Оператору ГРМ щомісяця з 01 по 05 число фактичних показників лічильника газу станом на 01 число місяця, а лише зазначаються в квитанціях про сплату за спожитий газ Постачальнику, або взагалі ніде не зазначаються споживачем, об`єм розподілу та споживання природного газу за розрахунковий період буде визначатися Оператором ГРМ відповідно до вимог Кодексу на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що і буде вказано в рахунках на оплату послуг з газопостачання. Об`єм (обсяг) спожитого відповідачем природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу оператора газотранспортної системи (АТ «Укртрансгаз») Iplatforma, та в подальшому імпортується Постачальником у білінгову систему «Газоліна» та використовується останнім для розрахунку вартості спожитого природного газу. Витяг з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку відповідача додається до позовної заяви. Постачальник проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу. За п. 4.3. Договору «Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць». Пункт 4.5. Договору визначає, що розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки постачальника. Дату виникнення зобов`язання відповідача по оплаті за спожитий природний газ визначає п. 4.6. Типового договору «При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата рахунка постачальника про сплату послуг за цим Типовим договором має бути здійснена споживачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунка». Згідно п. 4.10. договору «У разі виникнення у споживача заборгованості за послуги з газопостачання за цим договором споживач може звернутися до постачальника із заявою про складення графіка погашення заборгованості на строк не більше 12 місяців та за вимогою постачальника подати довідки, що підтверджують неплатоспроможність споживача. Графік погашення заборгованості оформлюється окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Укладення сторонами та дотримання споживачем графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від здійснення поточних платежів за цим договором. У разі відсутності графіка погашення заборгованості постачальник має право грошові кошти, отримані від споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення». В порядку досудового врегулювання спору позивачем відповідачу [PERSON] направлено вимогу від 03.04.2024 року про сплату заборгованості за спожитий природний газ, яка станом на 03.04.2024 року становила 544,91 грн., однак відповідачі борг не погасили (а.с. 6). Відповідно до cт. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а також згідно cт. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд з врахуванням наведених та встановлених обставин дійшов висновку, що вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Таким чином, враховуючи, що відповідачі не сплачували нараховані суми за природний газ, що свідчить про неналежне виконання своїх зобов`язань та порушує право позивача на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений договором строк, необхідно стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 544,91 грн. Щодо вимог про стягнення боргу у розмірі 36221,81 грн. (36766,72 грн. 544,91 грн.), про відмову від якого позивачем не було заявлено та не було подано заяву про залишення позову в цій частині без розгляду, то у задоволенні позову в цій частині слід відмовити за безпідставності та необґрунтованості, враховуючи і той факт, що зменшення позовних вимог не було належним чином оформлено процесуально позивачем у відповідності положенням ЦПК України. На спростування вищевикладеного будь яких доказів позивачем та/або відповідачами суду не було надано. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню у дольовому порядку сплачений судовий збір на суму 60,56 грн. (як 2% від задоволених вимог ((544,91 грн. : 36766,72 грн.) х 100%), тобто по 30,28 грн. з кожного. У частині вимог про стягнення коштів у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2967,44 грн. (3028 грн. 60,56 грн.) слід відмовити за безпідставності. Сторони не заявляли про понесення ними інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами у справі доказів.

Outcome: partial