Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач перебуває з відповідачем у шлюбі, мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем. Відповідач наразі проходить службу в Збройних силах України. Вона жодним чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості до її подальшої долі, станом здоров`я не цікавиться, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально не утримує. При постановці на військовий облік відповідач не надала відомостей про наявність дитини та чоловіка. Тому з метою забезпечення прав та законних інтересів дитини просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина та стягнути аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу). Процесуальні дії у справі. 26 серпня 2024 року позовна заява надійшла до суду. 28 серпня 2024 року з метою визначення підсудності суддя скористався даними Єдиного державного демографічного реєстру. 02 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху; надано строк для усунення недоліків. 06 вересня 2024 року надійшла уточнена позовна заява. 11 вересня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 20 січня 2025 року підготовче провадження закрито. Справа призначена до судового розгляду по суті. 12 лютого 2025 року витребувано докази. 24 березня 2025 року надійшли витребувані докази. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлена в установленому порядку, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, але про причини неявки не повідомила, правом надання відзиву не скористалась, ніяких клопотань від неї не надходило. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи просить справу розглянути без його участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. У судовому засіданні, призначеному на 17 березня 2025 року: Позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, підтвердив всі обставини, які викладені в позові. Суду пояснив, що з того часу, як відповідач перебуває на військовій службі, вона на зв`язок не виходить, матеріально та морально не допомагає, спілкуватися не бажає. Відповідач пройшла медичну комісію та 22 травня 2024 року поїхала від сина з чоловіком. У ТЦК та СП вона не повідомила про дитину та сімейний стан. Позивач зателефонував відповідачу і вона повідомила, що звільнятися зі служби не буде. Позивач проживає з сином та цивільною дружиною, працює не офіційно. Просить позов задовольнити. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою сторін. Відповідач кричала на дитину, залишала її саму, могла зачинити квартиру і залишити там дитину. Дитина всього боїться. Відповідач лише раз вислала 2 000 грн. (як вона написала - на цукерки) приблизно в кінці травня 2024 року, більше нічим не допомагала. З того часу, як відповідач пішла служити, свідок її більше не бачила. До того [PERSON] просила приглянути за хлопцями, але не повідомила, що йде служити. Свідок [PERSON] пояснив, що також є сусідом сторін. Відповідач грубо поводилася з дитиною, за нею не дивилася, її вихованням не займалася, на прогулянці з дитиною нецензурно висловлювалася. Дитиною займався батько. Відповідача свідок останній раз бачив більше року тому. Фактичні обставини, встановлені судом. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] . 13 березня 2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено актовий запис №123. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - " [PERSON] ". Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 вересня 2023 року шлюб між сторонами розірвано (справа №213/3423/23). 12 грудня 2023 року [PERSON] та [PERSON] повторно зареєстрували шлюб. Згідно з листом начальника [INFO] 13 травня 2024 року [PERSON] звернулася до [INFO] щодо постановки її на військовий облік та призиву на військову службу по мобілізації. У той же день відповідач пройшла медичну комісію та була визнана придатною до військової служби. 22 травня 2024 року [PERSON] призвана в Збройні Сили України на військову службу по мобілізації. При постановці на військовий облік відповідач зазначила, що вона незаміжня, відомостей про дитину не надала. Згідно з актом від 16 липня 2024 року позивач з сином проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . З 22 травня 2024 року вони проживають без матері дитини. Вихованням сина самостійно займається батько, дитина забезпечена одягом і продуктами харчування. Відповідно до рішення № 86 від 19 березня 2025 року виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішення мотивовано тим, що [PERSON] не цікавиться їх життям та здоров`ям сина, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проявляє повну байдужість до долі свого сина. Зміст спірних правовідносин. Встановленим в судовому засіданні фактам відповідають правовідносини, які регулюють умови та порядок виховання батьками неповнолітніх дітей, наслідки ухилення їх від виконання своїх обов`язків та з аліментних обов`язків батьків з утримання своїх неповнолітніх дітей. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.164 СК України - мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При цьому, суд керується положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно з п.15 якої, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з положеннями п.16 цієї Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою статті 182 цього кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За приписами ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом . Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття . Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем повністю доведений факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків з виховання та утримання своєї малолітньої дитини, байдужого ставлення до її долі. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги: позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статтею 169 СК України. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн, сплачений за вимогу про позбавлення батьківських прав, а також в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved