Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.12.2019 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до інспектора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Корх Олександра Олександровича про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди, а саме просить суд: 1) зобов`язати інспектора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Корх Олександра Олександровича скасувати індексний номер рішення 7499306, виданий Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області; 2) стягнути з інспектора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Корх Олександра Олександровича на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 60000 грн. та моральну шкоду у розмірі 100000 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.12.2019 року відмовлено у відкритті провадження за позовом [PERSON] до інспектора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Корх Олександра Олександровича про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2020 року, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.12.2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до Дзержинського районного суду м. Харкова в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.03.2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 21.04.2020 року до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] до інспектора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Корх Олександра Олександровича про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди, згідно прохальної частини якої просить суд визнати незаконним рішення реєстратора Корх Олександра Олександровича інспектора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області, індексний номер рішення 402205746, винесеного інспектором про скасування права власності серії та номер 7499306, виданий Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області на земельну ділянку [ADDRESS] ; стягнути з реєстратора Корх Олександра Олександровича на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 60\~000,00 грн. і моральну шкоду в сумі 100\~000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.08.2013 року позивачем було отримано свідоцтво про право власності серії та номер [NUMBER] , видане Реєстраційною службою міського управління юстиції в Харківській області державним реєстратором Ігнатовою Н.Е. Підстави внесення запису рішення про державну реєстрацію, індексний номер 4668165 від 01.08.2013 року на земельну ділянку по [ADDRESS] за реєстраційним номером нерухомого майна 58230063101 з кадастром номером 6310137200:05:050:0004, зареєстрованої 12.04.2013 року. [PERSON] , не погодившись із правом власності позивача на дану ділянку, звернулась до адміністративного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, Державному реєстратору прав на нерухоме майно реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Ігнатової Наталії Євгенівни, третя особа: [PERSON] , в якому просила суд скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Ігнатову Н.Є. про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 6310137200:05:050:0004, площею 0,0727 га, розташованому по [ADDRESS] №4668165 від 01.08.2013 року. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року у справі №820/16572/14 адміністративний позов [PERSON] був задоволений повністю. Позивачем була подана апеляційна скарга на вказане рішення. 12.05.2015 року апеляційна скарга [PERSON] розглянута, скасовано постанову окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року по даній справі. Винесено нову ухвалу, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Ігнатової Н.Є. від 01.08.2013 року №4668165. Вказане рішення адміністративного апеляційного суду м. Харкова було оскаржено до Вищого адміністративного суду України. Касаційна скарга [PERSON] була розглянута 09.03.2017 року та в її задоволенні відмовлено, залишено в силі ухвалу адміністративного апеляційного суду м. Харкова від 12.05.2015 року. У травні 2018 року позивачу стало відомо, що на підставі рішення суду у справі №642/1394 від 16.05.2014 року згідно з інформацією з Державного реєстру майнових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, 20.03.2018 року реєстратор Корх Олександр Олександрович за індексним номером 40205746 скасував право власності позивача на земельну ділянку по [ADDRESS] , позбавивши позивача права власності. Позивач зазначає, що рішення суду, які набрали законної сили є обов`язковими для виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Виходячи із наведеного випливає, що даний спір виник у зв`язку з незаконним виконанням стороною відповідача реєстратором Корх Олександром Олександровичем рішень адміністративних судів України, порушивши конституційне право позивача, за індексним номером 40205746, скасував право власності позивача на земельну ділянку по [ADDRESS] , позбавивши права власності, як позивача. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.05.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.01.2021 року здійснено перехід від розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до інспектора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Корх Олександра Олександровича про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження та продовжено розгляд справи зі стадії підготовчого засідання. 06.11.2020 року від представника відповідача Департаменту реєстрації Харківської міської ради Тарасової С.В. до суду надійшов відзив, в якому остання просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що у справі зазначений неналежний відповідач, оскільки при розгляді справи №638/19267/19 Департаментом реєстрації Харківської міської ради Другий апеляційний адміністративний суд було повідомлено, що [PERSON] у трудових відносинах з Департаментом реєстрації Харківської міської ради перебував з 12.03.2016 року по 14.02.2019 рік на посаді державного реєстратора відділу державних реєстраторів Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. [PERSON] був звільнений згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України розпорядженням міського голови Харківської міської ради від 13.02.2019 року №180/2к. Таким чином відповідач не перебуває у трудових відносинах з Департаментом реєстрації Харківської міської ради. Щодо правомірності прийнятого рішення державним реєстратором та вимог по скасуванню рішення державного реєстратора, представник відповідача зазначає наступне. Законодавчо визначена процедура скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення), визначено підстави внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майн, зміни до них та їх скасування. У разі скасування на підставі рішення суду, рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. 20.03.2018 року до Департаменту реєстрації Харківської міської ради з заявою про скасування №27299930 звернувся [PERSON] щодо скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №7499306 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 6310137200:05:050:0004, розташовану по [ADDRESS] . Як підставу скасування заявником подано рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16.05.2014 року по справі №642/1394/13. Відповідно до сказаного рішення, поряд з іншим, визнано незаконним та скасовано п. 4 Додатку №1 «Переліку громадян, яким передаються у приватну власність земельні ділянки» до рішення Харківської міської ради від 03.07.2013 №1206/13 на підставі якого [PERSON] передано у власність земельну ділянку кадастровий номер 6310137200:05:050:0004, розташовану по [ADDRESS] . Крім того, визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 02.08.2013, видане реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції на ім`я позивача на вищевказану земельну ділянку. За результатами розгляду заяви та поданих документів, державним реєстратором було прийнято рішення про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 6310137200:05:050:0004, розташованому по [ADDRESS] . Подане заявником для державної реєстрації права власності рішення суду відповідало нормам законодавства в сфері державної реєстрації прав та слугувало належною правовою підставою для проведення скасування державної реєстрації прав власності позивача на вказану земельну ділянку. Також представник відповідача зазначає, що законом чітко розмежовано підстави проведення скасування державної реєстрації права власності як окремі поняття (ст. 26), а саме: у разі скасування на підставі рішення суду «рішення про державну реєстрацію прав», «документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав» та «скасування записів про проведену державну реєстрацію прав». Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16.05.2014 по справі №642/1394/13 скасовано одну із підстав, передбачених ст. 26 Закону, а саме: документи на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності за позивачем на земельну ділянку. Тобто, прийняте державним реєстратором рішення №402205746 від 20.03.2018 року про скасування державної реєстрації права власності позивача відповідає чинному законодавству України з питань державної реєстрації прав, а тому не підлягає скасуванню. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 16.05.2014 року у справі №642/1394/13 скасовано не один, а два документи, що слугували підставою виникнення у позивача права власності на земельну ділянку, а тому скасування рішення про проведену державну реєстрацію на підставі якого було видане свідоцтво про право власності не є обов`язковим. Позивач [PERSON] не оскаржувала рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16.05.2014 року по справі №642/1394/13. Державним реєстратором при вчинення реєстраційних дій було виконано рішення суду, яке не скасовано та набрало законної сили, а отже відсутня протиправна поведінка у діях державного реєстратора. Вказане свідчить про відсутність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між матеріальною шкодою та діями державного реєстратора. Державний реєстратор лише виконав свої повноваження, передбачені законом, а саме розглянув заяву та прийняв рішення у відповідності до норм законодавства у сфері державної реєстрації прав. Державний реєстратор не позбавляв права власності позивача. До повноважень суб`єктів реєстрації не належить визнання чи позбавлення права власності, оскільки вони регулюють право власності, яке вже виникло або припинено на підставі тих чи інших правовстановлюючих документів, передбачених Законом, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав. Позивач не довів належними та допустимим доказами наявність факту заподіяння йому відповідачем майнової шкоди, її розмір, протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.03.2021 року залучено до участі у справі третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету [PERSON] . 16.02.2022 року до суду від позивача [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що свідоцтво про право власності від 02.08.2013 року, індексний номер 7499306 є таким, що видано у відповідності до норм спеціального законодавства у зв`язку із виконанням державним реєстратором речових право на нерухоме майно, покладених на нього функцій, а тому позивач вважає, що скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно є не правомірним та безпідставним. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.11.2023 року закрито підготовче засідання у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду. 22.11.2023 року до суду надійшли письмові пояснення від позивача [PERSON] . В судовому засідання позивач [PERSON] підтримала доводи, викладені у уточненій позовній заяві, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та надала пояснення по суті спору. Представник відповідача інспектора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Корх Олександра Олександровича Сергієнко Н.В. заперечувала проти задоволення позовну у повному обсязі, просила відмовити та посилалась на доводи, які викладені у відзиві. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, письмових пояснень по суті спору не надав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і для вирішення спору по суті, дійшов до наступних висновків. Під час судового розгляду та матеріалами справи встановлено наступне. Згідно частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 4 Додатку № 1 «Перелік громадян, яким передаються у приватну власність земельні ділянки» до рішення 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» від 03 липня 2013 року № 1206/13 [PERSON] передано у власність земельну ділянку, що належить територіальній громаді м. Харкова (кадастровий номер 6310137200:05:050:0004), за рахунок земель житлової та громадської забудови площею 0,0727 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] . На підставі зазначеного рішення Харківської міської ради та за заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятою відповідачем 18 липня 2013 року за реєстраційним номером 2064089, яку подала [PERSON] , Державний реєстратор прийняв рішення від 01 серпня 2013 року № 4668165 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:05:050:0004 за [PERSON] 02 серпня 2013 року Реєстраційна служба на ім`я [PERSON] видала свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку (кадастровий номер 6310137200:05:050:0004). Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 16 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2014 року, у цивільній справі № 642/1394/13 (н/п 2/642/176/14) за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Харківська міська рада, Реєстраційна служба, позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано пункт 4 Додатку № 1 «Перелік громадян, яким передаються у приватну власність земельні ділянки» до рішення 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» від 03 липня 2013 року № 1206/13; визнано незаконним та скасовано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 02 серпня 2013 року, індексний номер 7499306, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:05:050:0004. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09.07.2014 року апеляційну скаргу представника Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Гімонової Катерини Едуардівни відхилено. Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16.05.2014 року залишено без змін. 20.03.2018 року до Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявою №27299930 звернувся [PERSON] щодо скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №7499306 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 6310137200:05:050:0004. На підтвердження підстави скасування запису, [PERSON] подано рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16.05.2014 року у справі №642/1394/13. За результатами розгляду заяви, державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Корх Олександром Олександровичем, індексний номер рішення 40205746 від 20.03.2018 року, скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 6310137200:05:050:0004, розташовану по [ADDRESS] . Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року у справі №820/16572/14, адміністративний позов [PERSON] до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Ігнатової Наталії Євгенівни, третя особа [PERSON] про скасування рішення задоволено в повному обсязі. Скасовано рішення №4668165 від 01.08.2013 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Ігнатової Наталії Євгенівни щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована [ADDRESS] , кадастровий номер 6310137200:05:050:0004 за [PERSON] , податковий номер [NUMBER] . Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015 року, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року по справі №820/16572/14 скасовано. Прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] про скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Ігнатової Наталії Євгенівни від 01.08.2013 року №4668165. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.03.2017 року, касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Постанову Харківського апеляційного суду від 12.05.2015 року залишено без змін. Станом на теперішній час, згідно Інформації з Державного реєстру речових право на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номер 6310137200:05:050:0004 зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] ( [PERSON] є її спадкоємцем). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша\~статті 15 ЦК України, частина перша\~статті 16 ЦК України). Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач посилалась на те, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6310137200:05:050:0004, яка розташована по [ADDRESS] , за неправомірних дій державного реєстратора Корха О.О., незаконно вибула із власності позивача [PERSON] , а також позивач посилалась на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 09.03.2017 року. При цьому позивачем зазначено державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області Корха Олександра Олександровича, який проводив скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:05:050:0004. Згідно статті 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі в цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). Відповідно до положень статті 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункт 41). Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача ( пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20. Під час судового розгляду встановлено, що підставою для скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку за кадастровим номером 6310137200:05:050:0004 була заява [PERSON] та рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16.05.2014 року у справі №642/1394/13. Державний реєстратор - це уповноважена особа, яка за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру\~прав формує та реєструє відповідну інформацію в Реєстрі, про що видається Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (відповідно до заяви). Таким чином реєстрація спірних договорів не залежала від волевиявлення нотаріуса, провести їх державну реєстрацію було її обов`язком. Державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, вчинених щодо третьої особи, а ним є особа, щодо якої були здійснені ці дії (записи). Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18, пункт 53) та від 04 лютого 2020 року у справі № 910/7781/19. Позовні вимоги про визнання незаконним та скасування державних реєстрацій права власності на спірні земельні ділянки не можуть бути звернені до приватного нотаріуса, яку прокуратура як позивач визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Така правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19). Враховуючи викладене, у даній справі інспектор Департаменту реєстрації Харківської міської ради Корх Олександр Олександрович не є належним відповідачем. Пред`явлення позову до неналежного відповідача або незалучення належного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц). Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20). За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п. 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц). У статті 16 ЦК України визначені загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Ці способи захисту є універсальними для всіх правовідносин та можуть бути застосовані особою для врегулювання спірних правовідносин. Застосовувані способи захисту цивільних прав мають відповідати характеру спірних правовідносин та природі спору, що існує між сторонами. Якщо позивач вважає порушеними свої права власності, він може, з огляду на фактичні обставини, вимагати відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України). У своїх висновках Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що позивач з дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача. Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, у тому числі документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право. Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника. Їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном. Тому не допускається відмова у віндикаційному позові, наприклад, з тих мотивів, що рішення органу влади, певний документ, рішення, відомості чи запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не визнані незаконними або що позивач їх не оскаржив (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункти 99, 100), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 86, 94, 147), від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (пункти 73-76), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункти 38,39), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 50), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункти 148-151, 153, 154, 167, 168)). Оскільки вирішення даного спору безпосередньо впливає на права та інтереси третьої особи у справі, який не був залучений до участі в справі в якості відповідача, зазначене є безумовною та самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні позову. При цьому, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з таким позовом до належного кола відповідачів на загальних підставах. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. Позивач під час подачі позову до суду звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи викладене, витрати по сплаті судового збору необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed