Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

\~ \~ \~ Представник\~позивача адвокат Манукян М.А. в інтересах [PERSON] звернулася до суду із\~зазначеним позовом\~та просить\~визнати протиправним та скасувати рішення Кам?янобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області №350 від 18 грудня 2019 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Кам?янобрід. Скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер 4625884800:03:001:0141, площею 0,2 га за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із подальшим скасуванням записів в Поземельній книзі, скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51527235 від 10.03.2020 року 10:22:31, Мудрик Олег Ігорович, Новояворівська міська рада Львівської області, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 2049701746258, тип речового права - право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4625884800:03:001:0141, площею 0,2 га, за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та скасувати право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 4625884800:03:001:0141, площею 0,2 га, за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Стягнути із відповідачів на користь позивача судові витрати. В обґрунтування вимог посилається на те, що Рішенням IV сесії ІІ демократичного скликання Кам?янобрідської сільської ради народних депутатів від 28.11.1997 року передано безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, особистого підсобного господарства. Як наслідок, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ 6098 виданого Кам?янобрідською сільською радою Ради народних депутатів Акопяну П.А. належить на праві власності земельна ділянка пл. 0,2002 га розташована на території с.Кам?янобрід для будівництва та обслуговування житлового будинку. При виготовленні проектної документації для присвоєння кадастрового номеру на вище вказану земельну ділянку встановлено накладання меж земельної ділянки із земельною ділянкою кадастровий номер 4625884800:03:001:0141. Дану обставино підтверджено планом топографічного знімання території земельної ділянки, виготовленої ФОП [PERSON] на замовлення Позивача, з якої встановлено, що земельна ділянка, яка перебуває у приватній власності [PERSON] , повністю накладається на земельну ділянку яка належить на праві власності Позивачу. Згідно відповіді Новояворіської міської ради на адвокатський запит від 26.02.2024 року вбачається, що так як за спірною земельною ділянкою не здійснювався догляд власником, тобто Позивачем по справі, то було прийнято рішення про передачу такої у власність Відповідачці в порядку приватизації, що призвело до непорозуміння. Зокрема, рішенням Кам?янобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області №322 від червня 2019 року надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Кам?янобрід. Рішенням Кам?янобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області №350 від 18 грудня 2019 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] загальною площею 0,20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Кам?янобрід та передано у власність земельну ділянку із кадастровим номером 4625884800:03:001:0141 загальною площею 0,20 га. Враховуючи, що [PERSON] приватизувала земельну ділянку, яка вже належала на праві власності [PERSON] , відповідно таке набуття права власності на землю є протиправним та підлягає до скасування. Враховуючи наведене вище, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 28.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 09.01.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В\~судове засідання\~позивач та представник позивача по\~справі не\~з`явилися,\~про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача адвокат Манукян М.А. надіслав до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подала. Представник Новояворівської міської ради Львівської області не з`явився, подав до суду заяву про проведення засідання за їх відсутності та не заперечує позовні вимоги. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ст.223 ч.1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Згідно з вимогами ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі\~ст.280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України\~у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частинами 4, 5\~ст.268 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено,\~що\~у\~разі неявки\~всіх\~учасників\~справи у\~судове\~засідання,\~яким\~завершується\~розгляд справи,\~або\~розгляду\~справи без\~повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 24.03.2025\~, є дата складення повного судового рішення\~03.04.2025. Дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~\~ \~Судом встановлено,\~що рішенням №350 від 18.12.2019 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Кам?янобрід» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка) у селі Кам?янобрід. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 24.10.2023 встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1115 га, кадастровий номер 4625884800:03:001:0141 на підставі рішення Кам?янобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області №350 від 18 грудня 2019 року. Як вбачається з топографічного плану, що є складовою технічної документації виготовленої ТзОВ «Гео вест система», межа земельної ділянки, що перебуває у власності [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №6098 реєстр. №91 від 22.06.1998 року площа ділянки 0,2002(га); кадастровий номер земельної ділянки 4625884800:03:001: повністю накладається межа земельної ділянки, що перебуває у власності [PERSON] (згідно даних ДЗК станом на 04.03.2024р.) площа ділянки 0,2000(га); кадастровий номер земельної ділянки 4625884800:03:001:0141. Відповідно до ч.1 ст.14 Конституції України, ч.1 ст.1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Так, згідно державного акту на право приватної власності на землю виданого громадянину [PERSON] від 28.11.1998 року, на підставі рішення Кам?янобрідської сільської ради народних депутатів йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,2002 гектарів. Статтями\~13\~і\~41 Конституції України, визначено, що від імені Українського народу права власності, в тому числі на землю, здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених\~Конституцією, і усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 17 Земельного кодексу України\~(від 18.12.1990 р. №561-ХІІ чинному станом на 1998 р. на момент виникнення права власності на земельну ділянку ділянки з кадастровим номером 4625884800:03:001: першого власника [PERSON] ) визначено, що громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у розмірах згідно із статтями\~57\~і\~67\~цього\~Кодексу. Згідно ч.1\~ст.23 Земельного кодексу України\~(від 18.12.1990 р. №561-ХІІ чинному станом на 1998 р. на момент виникнення права власності на земельну ділянку ділянки з кадастровим номером 4625884800:03:001: першого власника [PERSON] ) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Тобто, перший власник земельної ділянки з кадастровим номером 4625884800:03:001: [PERSON] набув право власності на земельну ділянку на підставі норм законодавства, чинного в той період часу. Згідно з\~ст.28 Земельного кодексу України\~(від 18.12.1990 р. №561-ХІІ чинному станом на 1998 р. на момент виникнення права власності на земельну ділянку ділянки з кадастровим номером 4625884800:03:001: першого власника [PERSON] ) право колективної та приватної власності на земельну ділянку чи її частину припиняється у разі: 1) добровільної відмови від земельної ділянки; 2) відчуження (продажу) земельної ділянки Раді народних депутатів; 3) викупу земельної ділянки для державних або громадських потреб; 4) припинення у випадках, передбачених пунктами 4, 6-8\~статті 27 цього Кодексу. Право власності на землю може бути також припинено у випадках, зазначених у\~статті 114 цього Кодексу. Припинення права власності на земельну ділянку у випадках, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 28 Земельного кодексу України, провадиться за рішенням відповідної Ради народних депутатів. В разі незгоди власника земельної ділянки у випадку, передбаченому пунктом 3, а також при вилученні земельної ділянки відповідно до пункту 4 частини першої цієї статті, припинення права власності на землю провадиться в судовому порядку. Докази того, що Кам?янобрідською сільською радою Яворівського району Львівської області було прийнято рішення, щодо вилучення чи припинення права власності [PERSON] (яка на сьогоднішній день перебуває у власності [PERSON] ) на земельну ділянку з кадастровим номером 4625884800:03:001: в матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд приходить до висновку, що право власності [PERSON] не було припинено в порядку встановленому чинним законодавством. А, відповідно Кам?янобрідська сільська рада Яворівського району Львівської області (відповідно до ЗУ «Про добровільне об`єднання територіальних громад» право наступник Новояворівська міська рада Яворівського району Львівської області) не мала законного права передавати у власність відповідачу [PERSON] земельну ділянку в межах, які накладаються на належну іншій особі, [PERSON] . Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що право власності [PERSON] на земельну кадастровий номер 4625884800:03:001: було первинним, оскільки, земельна ділянка була сформована раніше, було визначено її межі та конфігурацію. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. У частинах першій та четвертій статті\~11\~ЦК України, передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з інших дій, які за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Відповідно до\~статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частиною першою статті 21 ЦК України\~передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 5\~ст.116 Земельного кодексу України\~визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Статтею 152 Земельного кодексу України, визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема: б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування Інших, передбачених законом, способів. Відповідно до вимог\~ст.155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно частини 2\~статті 158 Земельного кодексу України, передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Статтею 391 Цивільного кодексу України\~визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що в разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема, правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 903/857/18, від 20.08.2019 у справі № 911/714/18. Пунктом 17\~постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»\~передбачено, що вирішуючи спори, що випливають із права приватної власності громадян, суди повинні виходити з положень\~статті 41 Конституції\~про те, що це право є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений. Відповідно до пункту 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Таким чином рішенням Кам?янобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області №350 від 18 грудня 2019 року в частині передачі земельної ділянки у власність [PERSON] було неправомірно позбавлено права власності на земельну ділянку, площею 0,2002 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] . За таких умов земельна ділянка площею 0,20 га не могла бути передана у власність [PERSON] , а відповідно, не міг бути витяг на право приватної власності на землю серія НВ-9930408862023, а відповідно слід визнати незаконним та скасувати рішення Кам?янобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області №350 від 18 грудня 2019 року в частині передачі земельної ділянки у власність [PERSON] , площею 0,02 в с.Кам`янобрід та слід скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки, із подальшим скасуванням записів в Поземельній книзі, скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Згідно правової позиції викладеної в постанові від 27.06.2023 у справі №130/2149/19, Верховний Суд визначив, що, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №2-3007/11 (провадження №14-525цс18), від 30 травня 2018 року у справі №923/466/17 (провадження №12-89гс18), постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №297/1903/16-ц (провадження №61-26296св18). Подібний висновок щодо захисту прав позивача, порушеного внаслідок накладення земельних ділянок, шляхом визнання недійсними рішення сільської ради, державного акта на право власності на земельну ділянку і скасування його державної реєстрації наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №540/861/16-ц (провадження №14-660цс19). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі №911/2701/17 (провадження №12-258гс18) вказано, «що частиною п`ятою\~статті 116ЗК України\~унормовано, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Земельні ділянки формуються як об`єкти цивільних прав: власності, постійного користування, оренди відповідно до закону, і припинення прав щодо цих об`єктів також має відбуватись виключно у відповідності до закону». Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що на підставі наданих стороною позивача доказів встановлено, обставини справи, відповідачем доводи позову не спростовані, а відтак суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно пропорційно стягнути суму понесених ним судових витрату.

Outcome: approved