Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 17.01.2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що вона\~з відповідачем\~перебувала в\~зареєстрованому шлюбі\~з 29.03.2023\~по 15.10.2024\~року.\~Від сумісного\~проживання з\~відповідачем мають\~малолітнього сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який проживає\~разом з\~нею. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку не надає. Відповідач є працездатною особою, інших дітей на утриманні немає отже, може надавати матеріальну допомогу на утримання їх малолітньої дитини. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1281,50, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку шомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову до суду і до досягнення повноліття дитини. Процесуальні дії у справі Ухвалою Хотинського\~районного суду\~Чернівецької області\~від 18.02.2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.16). Аргументи учасників справи. Подані заяви (клопотання) сторін Позивач [PERSON] в судове засідання 04.04.2025 о 09:00 год не з`явилася, в позовній заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності (а.с.4). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся через засоби поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі\~Судової влади\~України(а.с.20,22,26), відзив на позов не подавав. Суд вважає можливим провести розгляд справи по суті без участі сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємостосунки сторін. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Фактичні обставини встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.03.2023 року до 15.10.2024 року, який розірвано рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 15.10.2024 року (а.с.26-29). Сторони маютьмалолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] виданного повторно 11.07.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). (а.с.8). Дитина проживає разом з матір`ю в [ADDRESS] , та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області за №462 від 10.12.2024 року (а.с.9). Позивач [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] ( [ADDRESS] ), що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] від 16.01.2025 року (а.с.10). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією Мішково Погорілівської сільської ради Миколаївської області від 13.02.2025 року (а.с.15 ). Судом також встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина не надає. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Згідно із статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.ст.150, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до Закону України "Пpo Державний бюджeт України на 2025 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 1 січня 2025 року становить 2563 грн, отже мінімальний розмір становить 1281,50 грн (2563х50%). Згідно ч.1 та ч.2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Оскільки малолітня дитина потребує матеріальної допомоги, її батько є працездатним, за станом здоров`я може надавати матеріальну допомогу дитині, інших аліментних зобов`язань не має, то є підстави для стягнення з відповідача в судовому порядку аліментів. Таким чином, для забезпечення малолітній дитині отримання коштів, необхідних для її життєдіяльності, повної охорони її інтересів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1281,50 гривень, який підлягає індексації відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позивачем даного позову до суду 17 січня 2025 року (згідно штемпелю вхідної кореспонденції суду) і до досягнення повноліття дитини. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору (постанова ВП Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 161/4985/17). Оскільки позовні вимоги задовольняються на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1211,20 грн. в дохід держави.

Outcome: approved