Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

У січні\~2025\~року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.01.2024 №4307591 у розмірі 85\~497,65 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10\~000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та [PERSON] укладено електронний договір №4307591 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. зі строком на 350 днів. Свої зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконує, у зв`язку із чим утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 85 497,53 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 9 999,98 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 58\~247,67 грн., нарахованих процентів ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" за 69 календарних днів 17250 грн. 25.10.2024 року ТОВ "Лінеура Україна" на підставі Договору факторингу N 25/10/2024 за плату відступило, а ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" набуло право грошової вимоги до відповідача. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 85 497,65 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07.02.2025 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Крім того за клопотанням позивача витребувано у Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» інформацію: чи емітована платіжна картка [NUMBER] на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); виписку про рух грошових коштів з карткового рахунку, до якого емітована картка [NUMBER] на ім`я [PERSON] , за 18.01.2024 року, з підтвердженням або спростуванням факту зарахування коштів у сумі 10000,00 грн. за ініціативою ТОВ «Лінеура України» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ "Пейтек Україна". Справу призначено на 27.02.2025. У зв`язку з тим, що витребувані ухвалою суду докази станом на день призначення справи до розгляду не надійшли до суду, розгляд справи було відкладено на 19.03.2025. Враховуючи, що відповідач не був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, судом було відкладено розгляд справи на 01.04.2025 та на 14.04.2025. Крім того, судом здійснено запит до [INFO] про необхідність повідомлення чи перебуває відповідач у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Відповідно до відповіді начальника [INFO] від 07.04.2025 [PERSON] станом на дату надання відповіді військову службу не проходить. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, у позовній заяві представник позивача зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання був належним чином повідомлений, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, однак судова повістка не була вручена під час доставки та була повернута до суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, отже відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений. Крім того судом було здійснено виклик відповідача оголошенням, яке розміщено на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу "Судова влада України". Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 18.01.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] укладено договір №4307591 про надання коштів споживчого кредиту. Відповідно до предмету договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІКС товариства (п. 1.1.). На умовах, встановлених цим договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 10 000,00 грн. Тип кредиту кредит (п. 1.2., 1.3.). Згідно з п. 1.3. договору №4307591 про надання споживчого кредиту, строк кредиту 350 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком N 1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору. Стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3. цього договору. Пунктом 2.1. Договору №4307591 про надання споживчого кредиту встановлено, що кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок клієнта (платіжна карта [NUMBER] ). ТОВ "Лінеура Україна" умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення" про успішне перерахування 18.01.2024 року коштів у розмірі 10 000,00 грн. на картку [PERSON] , а також випискою по особовому рахунку відповідача, з якої вбачається зарахування коштів на рахунок відповідача у вказаному розмірі. Відповідно до п. 4.1 Договору, сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичність внесення, здійснюється згідно Графіку платежів, крім випадку визначеного в п. п. 4.3. Договору. Згідно з положеннями п. 4.6., 4.7 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Лінеура Україна" перед подачею заявки на тримання кредиту, клієнт ознайомлюється з обов`язковою інформацією про товариство, про порядок та умови надання фінансових послуг, з правилами та відповідним примірним кредитним договором, що розміщені на Веб-сайті, у тому числі з інформацією, викладеною у цих правилах. У випадку, якщо таку заявку споживач подає через партнера товариства та/або кредитного посередника, ознайомлення з інформацією, вказаною в цьому пункті правил, здійснюється споживачем після отримання повідомлення від товариства щодо можливості надання кредиту. Інформація, яка необхідна клієнту для прийняття ним обґрунтованого та усвідомленого рішення стосовно отримання кредиту, що розміщена товариством на власному Веб-сайті є повною, актуальною, безоплатною та доступною для самостійного ознайомлення. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору, заборгованість за тілом кредиту та відсотками у встановлений строк не погасив. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором N4307591 від 18.01.2024 складеної ТОВ "Лінеура Україна", станом на 25.10.2024 заборгованість [PERSON] перед ТОВ "ФК "Фінтранс Україна" становить 68247,65 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 9 999,98 грн., заборгованості за процентами 58247,67 грн. Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором N4307591 від 18.01.2024 позивачем нараховано відсотки за 69 календарних днів (у період з 26.10.2024 по 02.01.2025) в межах строку договору відповідно до наступного: 9 999,98 грн * 2,5 % = 250 грн*69 календарних дні = 17 250 грн. Загалом відсотки складають: 75 497,67 грн. (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 58 247,67 грн., проценти нараховані ТОВ "ФК "Фінтранс Україна" у сумі 17 250 грн.). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтями статей 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір- домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтями 7 та 8 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про електронну комерцію", електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначений порядок укладення електронного договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно частини 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом Враховуючи п. 1.1. договору N 4307591 про надання споживчого кредиту від 18.01.2024 року, його укладенням сторони домовились, що до правочину застосовуються положення ЗУ "Про електронну комерцію", а відтак сторонами дотримано вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 25.10.2024 року між ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" (фактор) та ТОВ "Лінеура Україна" (клієнт) укладений договір факторингу N 25/10/2024 відповідно до якого, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п. 1.1.). Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору факторингу N 25/10/2024 від 25.10.2024 року, до ТОВ "ФК "Фінтранс Україна" перейшло право вимоги з [PERSON] . Також установлено, що рішенням N 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" від 25.11.2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал". Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем. Крім того, факт перерахування коштів підтверджено листом ТОВ "Універсальні платіжні рішення" про перерахування коштів на платіжну картку відповідача. ТОВ "Лінеура Україна", правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал", а також випискою по особовому рахунку відповідача, що свідчить про належне виконання своїх обов`язків по наданню кредиту. В свою чергу відповідач отримав кредитні кошти, проте належним чином не виконував свої обов`язки за договором. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між ним та ТОВ "Лінеура Україна" в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов про стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 9 999,98 грн. та процентів за користування кредитом у розмірі 75\~497,67 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 85 497,65 грн. Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Згідно з положеннями частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із частинами першою та другою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представник позивача заявив вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., на підставі: копії договору N 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року, заявки N 6209 від 10.12.2024 року на виконання доручення до Договору N 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, ордеру на надання правничої правової допомоги позивачу адвокатом Городніщевою Є.О., свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Городніщевою Є.О., акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору N 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, рахунку на оплату. Загальна вартість витрат на правову допомогу складає 10 000,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з диспозиції частини першої статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved