Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі користуються послугами з постачання теплової енергії та гарячої води за адресою: [ADDRESS] . За надані послуги за період з 01.11.2021 по 31.08.2024 відповідачі заборгували 13\~404, 58 гривень, що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № [NUMBER] . Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України з відповідачів підлягають стягненню 3% річних та інфляційні втрати. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про солідарне стягнення з відповідачів на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води в сумі 17\~259, 31 гривень, з яких: 13\~404, 58 гривень - заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води; 876, 97 гривень 3 % річних; 2\~977, 65 гривень інфляційні втрати. Ухвалою суду від 15.01.2025 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. Вищевказане судове рішення було одержано позивачем 16.01.2025, що підтверджується довідкою про його доставку до електронного кабінету позивача, а відповідачами 01.02.2025, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. (а.с. 28-30) Ухвалою суду від 10.02.2025 розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У строк, визначений ухвалою суду від 15.01.2025, від відповідачів надійшов відзив на позовну із викладеними у ньому запереченнями щодо позовних вимог, а також докази, на яких ці заперечення ґрунтуються. У строк, визначений ухвалою суду від 15.01.2025, від представника позивача надійшла відповідь на відзив із викладеними у ній поясненнями, міркуваннями і аргументами щодо наведених відповідачами у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення. Заперечення на відповідь на відзив від відповідачів не надходили. Ухвалами суду від 10.02.2025 та від 10.03.2025 відмолено в задоволенні клопотань представника відповідачки [PERSON] [PERSON] про закриття провадження у справі. У судове засіданні співвідповідач [PERSON] не з`явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідачем суду не повідомлено. Таким чином, відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання без поважних причин. Представник позивача та представник відповідачки [PERSON] [PERSON] не заперечували щодо розгляду справи у відсутність співвідповідача [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, думку представника позивача та представника відповідачки [PERSON] [PERSON] , а також положення ст. 223 ЦПК України, суд постановив провести розгляд справи у відсутність співвідповідача [PERSON] (ухвала суду постановлена без оформлення окремого документа та занесена до протоколу судового засідання). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просив задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними у позові. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав, аргументуючи відсутністю заборгованості, наводячи мотиви, викладені у відзиві. Також представник відповідачки просив застосувати строки позовної давності. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1006912 від 02.01.2025 та інформаційної довідки з реєстру Вінницької міської територіальної громади про реєстрацію місця проживання особи № 1479 від 10.01.2025, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 19, 23) Вищевказане також підтверджується відомостями з витягу з реєстру особових рахунків житлового фонду м. Вінниця (особовий рахунок № [NUMBER] ). (а.с. 6) У відповідності до оборотної відомості з розрахунком суми заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] за період з 01.11.2021 до 31.08.2024 відповідачі заборгували за надані їм послуги з постачання теплової енергії та гарячої води 13\~404, 58 гривень. (а.с. 7) Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до\~ч.\~1\~і ч.\~3\~ст.\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач\~здійснює оплату\~за спожиті\~житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно із ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії, зокрема є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог\~договору та\~нормативно-правових\~актів. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом. Відповідно до пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630 (із змінами), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Також,\~21.08.2019\~Кабінет Міністрів\~України видав\~постанову №\~830,\~якою затвердив\~Правила надання\~послуг з\~постачання теплової\~енергії,\~які вступили\~в дію\~з 04.09.2019.\~Так,\~згідно із\~п.\~13\~цих Правил,\~надання послуги\~здійснюється виключно\~на договірних\~засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до ст.ст. 13 і 14\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Споживачі у багатоквартирному будинку, які отримують послугу за іншою моделлю договірних відносин, у разі прийняття рішення про припинення такого договору можуть приєднатися до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, вчинивши дії, що засвідчують їх бажання укласти такий договір, відповідно до абзацу шостого цього пункту. Згідно із\~Законом України\~«Про захист\~прав споживачів» споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Як вбачається із відзиву, відповідачі не заперечують отримання від позивача послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно із\~п.\~18\~Правил надання\~послуг з\~централізованого опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення,\~затверджених Постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~21.07.2005\~року за\~№ 630\~(із\~змінами),\~в редакції\~чинній на\~час виникнення\~спірних правовідносин,\~розрахунковим періодом\~для оплати\~послуг,\~якщо інше\~не визначено\~договором,\~є календарний\~місяць.\~Оплата послуг\~здійснюється не\~пізніше 20\~числа місяця,\~наступного за\~розрахунковим періодом\~(місяцем),\~якщо договором\~не встановлено\~інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. Відповідно до\~Правил надання\~послуг з\~постачання теплової\~енергії,\~затверджених постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~21.08.2019\~№ 830,\~чинних з\~04.09.2019,\~розрахунковим періодом\~для оплати\~спожитої послуги\~є календарний\~місяць.\~Оплата послуги\~здійснюється не\~пізніше останнього\~дня місяця,\~що настає\~за розрахунковим\~періодом (граничний\~строк внесення\~плати за\~спожиту послугу),\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені договором.\~За бажанням\~споживача оплата\~послуг може\~здійснюватися шляхом\~внесення авансових\~платежів (п.\~35). Споживач\~здійснює оплату\~спожитої послуги\~щомісяця в\~порядку та\~строки,\~визначені договором\~(п.\~36). Споживач\~не звільняється\~від оплати\~послуги,\~отриманої ним\~до укладення\~відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб (п. 37). З пояснень наданих представником позивача в судовому засіданні та у відповіді на відзив вбачається, що за період з 01.11.2021 по 26.01.2022 нарахування за надані послуги з постачання гарячої води здійснювалось по будинковому засобі обліку, який встановлено в будинку. Водночас, постановою Вінницького апеляційного суду від 07.02.2023 було встановлено наступне: «01 червня 2021 року лічильник гарячої води відповідачів було знято з абонентського обліку у зв`язку із завершенням терміну повірки та до моменту опломбування нарахування проводились по будинковому засобу обліку, який встановлено в будинку. Згідно п. 38\~Наказу від 13.10.2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» міжповірочний інтервал для лічильників води складає 4 роки. Згідно з положеннями пп. 6 п. 29, пп. 2 п. 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, споживач має право на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку. Виконавець зобов`язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Відповідно до п.п. 7, 8 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2015 року № 474,\~виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за формою згідно з додатком 1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем. Споживач забезпечує у зазначений в повідомленні строк доступ представника виконавця до засобу вимірювальної техніки. У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач надсилав відповідачам повідомлення про необхідність повірки лічильника. Положеннями абз. 2 п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21липня 2005 року\~встановлено, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Згідно п. 15 вказаних Правил засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці; з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період. У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Як вбачається з матеріалів справи, лічильник № 065048 пройшов повірку 26 січня 2022 року та був взятий на абонентський облік, про свідчить Акт про прийняття вузла розподільного приладу на облік. Так, підставою для нарахувань позивачем плати за послуги з теплопостачання згідно норм споживання є виключна умова несправності лічильника, а за середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці\~виключно під час проведення його повірки спеціалізованою установою. Враховуючи те, що відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки вимірювальної техніки (лічильника) покладена на суб`єкта господарювання, що надає послуги з тепло- і водопостачання, у КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» не було правових підстав для нарахування за надання послуги з централізованого постачання гарячої води по будинковому засобу обліку, який встановлено в будинку.» Враховуючи положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у вищевказаній цивільній справі, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню у цій справі, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Незважаючи на вищевказане судове рішення, яке набрало законної сили, позивач продовжив здійснювати нарахування відповідачам за надані послуги з постачання гарячої води по 26.01.2022 по будинковому засобу обліку, який встановлено в будинку. Таким чином правові підстави для нарахування позивачем за надані відповідачам послуги з постачання гарячої води за частину спірного періоду - з 01.11.2021 по 26.01.2022 по будинковому засобу обліку, який встановлено в будинку, відсутні. Крім того, судом встановлено, що за спірний період з 01.11.2021 до 31.08.2024 відповідачами оплачувались послуги з постачання теплової енергії та гарячої води з урахуванням абонплати. (а.с. 115-148) Так, з оборотної відомості, наданої позивачем разом із позовом, вбачається: 1)за період з 01.11.2021 до 31.08.2024 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води по особовому рахунку № [NUMBER] становить 13\~404, 58 гривень; 2)сальдо на початок листопада місяця 2021 року (період виникнення спірної заборгованості) «-», тобто станом на 01.11.2021 заборгованість за спожиті послуги відсутня; 3)за період з 01.11.2021 до 31.03.2023 відсутня жодна оплата послуг споживачами. (а.с. 7) Однак, вищевказана інформація спростовується наданими відповідачами разом із відзивом «Єдиними рахунками за надані житлово-комунальні та інші послуги» та оборотною відомістю, наданою позивачем разом із відповіддю на відзив. (а.с. 115-148, 160) Посилання представника позивача на те, що сплачені відповідачами кошти в період з 01.11.2021 до 31.08.2024 були зараховані в рахунок погашення заборгованості, що мала місце до 01.11.2021, суд вважає безпідставними, адже: 1.Постановою Вінницького апеляційного суду від 07.02.2023 було відмовлено у стягненні заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з листопада місяця 2018 року по серпень місяць 2021 року і встановлено протиправність здійснених позивачем нарахувань за надані послуги по будинковому засобі обліку, який встановлено в будинку. При цьому перерахунок за вищевказаний період здійснено не було, як повідомила представниця позивача, що, зокрема, підтверджується відображенням боргу, у стягненні якого було відмовлено судом, у виставлених споживачам рахунків на оплату комунальних послуг; 2.Звертаючись до суду, позивач визначив період виникнення заборгованості. Отже, предметом спору у дані справі є заборгованість за конкретно визначений період. Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).\~ Доводів про те, що відповідачами здійснювались у період з 01.11.2021 до 31.08.2024 розрахунки за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, однак проведені оплати було зараховано в рахунок погашення заборгованості за попередній період, позивачем в позові зазначено не було. Позивачем взагалі не було повідомлено суду про здійснення відповідачами будь-яких оплат за спожиті послуги у період з 01.11.2021 до 31.03.2023. Дана інформація не була відображена позивачем у оборотній відомості, наданій разом із позовом, і стала відома під час розгляду справи по суті. Також судом звернуто увагу на те, що звертаючись до суду і надаючи докази в обґрунтування своїх позовних вимог, позивач надав одну оборотну відомість, а надаючи відповідь на відзив, вже змінену. Тобто відомості, відображені у цих оборотних відомостях в частині оплати послуг різняться. (а.с. 7, 160) За вищевказаних обставин у суду виникають обґрунтовані сумніви щодо достовірності зазначеної в оборотній відомості, наданій разом із відповіддю на відзив, заборгованості в сумі 12\~738, 68 гривень станом на 01.11.2021. Зі змісту «Єдиних рахунків за надані житлово-комунальні та інші послуги», наданих відповідачами, чітко вбачається: за який саме термін (місяць), за який саме календарний рік здійснена оплата послуг і за які саме послуги (призначення платежу). Можливість застосування положень ст. 534 ЦК безпосередньо залежить від змісту реквізиту «призначення платежу» платіжного доручення, згідно з яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів, чітко зазначаючи призначення платежу - погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), черговість, встановлена ст. 534 цього Кодексу застосовуватися не може. З огляду на вищевказане позивач не міг самостійно встановлювати, що саме має бути погашено відповідно до платіжних документів (квитанцій). Доказів, які б свідчили про оплату наданих позивачем послуг по особовому рахунку № [NUMBER] за попередній період, тобто період, що передує тому, заборгованість за яким є предметом спору, і, відповідно, визнання відповідачами заборгованості за той період, матеріали справи не містять. Також надані відповідачами «Єдині рахунки за надані житлово-комунальні та інші послуги» не містять посилань на те, що споживачі, вносячи платежі, компенсують і борг. При цьому слід врахувати, що визнання боргу повинно бути усвідомленим та свідчити про те, що особа згодна з його наявністю. Коли особа вносить плату за комунальні послуги, вона вказує відповідний місяць, і виконавець зобов`язаний зарахувати кошти саме за місяць, указаний у платіжному документі. Якщо особа не вказує місяць оплати або вносить суму більшу, ніж нараховано, виконавець на власний розсуд може віднести надлишок та непозначену суму до сплати заборгованості за попередні періоди. В цьому випадку суду потрібно встановлювати, зокрема намір особи: чи хотіла вона сплатити попередню заборгованість. Усвідомлена оплата за попередній період є підставою для зарахування її за такий період. Однак, судом не встановлено, що відповідачі, здійснюючи оплату послуг в період з 01.11.2021 до 31.08.2024, мали намір погасити саме попередню заборгованість, якщо така мала місце, і, відповідно, усвідомлювали оплату за попередній період. Навпаки, як вбачається із відзиву та наданих в судовому засіданні пояснень представника відповідачки, відповідачі категорично заперечують наявність заборгованості за надані позивачем послуги за період до 01.11.2021. Споживач має\~право без\~додаткової оплати\~одержувати від\~виконавця житлово-комунальних\~послуг інформацію\~про ціни/тарифи,\~загальну вартість\~місячного платежу,\~структуру ціни/тарифу,\~норми споживання\~та порядок\~надання відповідної\~послуги,\~а також\~про її\~споживчі властивості\~(п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»).\~Виконавець комунальної\~послуги,\~в свою\~чергу,\~зобов`язаний без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та іншу інформацію, передбачену законодавством (п. 3 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Структура плати\~виконавцю комунальної\~послуги визначається\~згідно з\~договором про\~надання відповідної\~комунальної послуги,\~укладеним за\~вимогами цього\~Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів (ч. 4 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Таким чином, у разі самостійного зарахування здійснених відповідачами оплат у період з 01.11.2021 до 31.08.2024 на погашення попередньої заборгованості, якщо така мала місце, не надавши при цьому відповідачам, як споживачам, усієї необхідної інформації чітко визначеної законодавчо, оскільки протилежне матеріали справи не містять, позивач міг спровокувати виникнення простроченої заборгованості за інший період, а також виникнення відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що є неприпустимим й протиправним. При цьому, суд повторно звертає увагу на те, що наявність/відсутність заборгованості за період до 01.11.2021, правомірність нарахувань за той період, проведення розрахунків за період до 01.11.2021 тощо, не є предметом спору у даній справі, що унеможливлює дослідження цих обставин. Враховуючи зокрема, відсутність повідомлення даних обставин при зверненні до суду із даним позовом, хоча позивач у відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зобов`язаний викласти у позові обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України навести обґрунтований розрахунок сум, що стягуються і в подальшому довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Таким чином, посилання позивача на зарахування здійснених відповідачами оплат за надані послуги з централізованого теплопостачання в період з 01.11.2021 до 31.08.2024 на погашення заборгованості за попередній період, тобто до 01.11.2021, є безпідставним. Отримувач не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, зважаючи на те, що платник чітко визначив призначення платежу. Вищевказане узгоджується із правовими висновками, висловленими Верховним Судом в постановах від 26.12.2019 у справі №\~911/2630/18, від 22.06.2022 у справі № 904/5429/18. Отже, судом встановлено належне виконання відповідачами своїх обов`язків щодо оплати послуг з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.11.2021 до 31.08.2024. У ході розгляду справи, дослідивши оборотну відомість, надану позивачем, та надані стороною відповідача докази проведених оплат відповідачами у відповідності до нарахувань, відображених в «Єдиному рахунку за надані житлово-комунальні та інші послуги», що відповідає нарахуванням, вказаним у оборотній відомості, суд прийшов до висновку про відсутність заборгованості відповідачів перед позивачем за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.11.2021 до 31.08.2024. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. Лише у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Враховуючи те, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами невиконання або виконання з порушенням умов договору про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.11.2021 до 31.08.2024 та/або вимог чинного законодавства в галузі житлово-комунальних послуг відповідачами, відсутні й підстави для застосування правових наслідків порушення зобов`язання. Оскільки право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, як встановлено судом, не порушено відповідачами, відповідно питання про застосування позовної давності, порушене представником відповідачки, судом не вирішується, адже позовна давність у відповідності до положень ст. 261 ЦК України застосовуються лише за наявності порушення права особи. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ч.\~1\~і ч.\~2\~ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ч.\~1\~ ч.\~3\~ст.\~83\~ЦПК України\~сторони та\~інші учасники\~справи подають\~докази у\~справі безпосередньо\~до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви , а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалі суду від 15.01.2025 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу. Відповідно до\~ч.\~2\~і ч.\~3\~ст.\~12\~ЦПК України\~учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з\~п.\~2,\~п.\~4,\~п.\~6\~і п.\~7\~ч.\~2\~ст.\~43\~ЦПК України\~учасники справи\~зобов`язані: сприяти\~своєчасному,\~всебічному,\~повному та\~об`єктивному встановленню\~всіх обставин\~справи; подавати\~усі наявні\~у них\~докази в\~порядку та\~строки,\~встановлені законом\~або судом,\~не приховувати\~докази; виконувати\~процесуальні дії\~у встановлені\~законом або\~судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові пояснення, викладені сторонами в заявах по суті справи, оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню. Суд прийшов до висновку, що в даному випадку, відсутні підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом солідарного стягнення з відповідачів на його користь заборгованості за період з 01.11.2021 до 31.08.2024 в сумі 17\~259, 31 гривень, з яких: 13\~404, 58 гривень - заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води; 876, 97 гривень 3 % річних; 2\~977, 65 гривень інфляційні втрати, оскільки такі вимоги є необґрунтованими і недоведеними належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, які б були достатніми, в розумінні ст. 80 ЦПК України, для задоволення позову. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 3 028, 00 гривень (за подачу заяви в порядку наказного провадження 302, 80 гривень і при подачі позову - 2\~725, 20 гривень), що підтверджується платіжними дорученнями від 23.12.2024 і від 08.10.2024, враховуючи ухвалу суду від 13.12.2024 по справі № 127/34484/24 і положення ч. 2 ст. 164 ЦПК України. (а.с. 5, 12, 69) Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог і положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід залишити за позивачем. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed