Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 19858,91 грн. Позов мотивований тим, що позивач, як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018р. здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб. Правилами постачання природного газу, які затвердженні постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП), та ст.ст. 6,7,9 Закону України ''Про житлово-комунальні послуги'' передбачено, що позивач зобов`язаний постачати природний газ споживачам, які використовують його для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ згідно особового рахунку та встановлених тарифів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між постачальником та споживачем на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. Постановою НКРЕКП №2500 від 30.09.2015р. ''Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам'' визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до ст.ст.633, 634, 641, 642 ЦК України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідному для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. В період з липня 2023 року по грудень 2024 року включно відповідачем було спожито природний газ на загальну суму 19858,91 грн., вартість якого залишилась останнім не оплачена, а тому представник позивача звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 03.03.2025р. відкрито спрощене позовне провадження у справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві представник позивача просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв, клопотань, відзив до суду не подавав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 15.04.2025р. постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, що його використовують для власних потреб. Постановою НКРЕКП №2500 від 30.09.2015р. ''Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам'' визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до ст.ст.633, 634, 641, 642 ЦК України. Відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених\~Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015р., акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу. Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч.2\~ст.13 Закону України ''Про ринок природного газу''\~\~споживач зобов`язаний,\~зокрема: 1)\~укласти договір\~про постачання\~природного газу; 2)\~забезпечувати своєчасну\~та повну\~оплату вартості\~природного газу\~згідно з\~умовами договорів; 3)\~не допускати\~несанкціонованого відбору\~природного газу; 4)\~забезпечувати безперешкодний\~доступ уповноважених\~представників оператора\~газотранспортної системи,\~оператора газорозподільної\~системи до\~вузлів обліку\~природного газу\~та з\~метою встановлення\~вузлів обліку\~газу; 5)\~припиняти (обмежувати)\~споживання природного\~газу відповідно\~до вимог\~законодавства та\~умов договорів; 6) надавати стороні, з якою укладено договір про постачання/купівлю-продаж природного газу, інформацію про максимальну номінальну потужність споживання власних об`єктів споживання за договором з оператором газорозподільної/газотранспортної системи, якщо така потужність дозволяє споживати 600 ГВт·год на рік та більше при максимальній виробничій потужності споживання (цілодобове споживання протягом року). Судом встановлено, що відповідач акцептував вказаний договір, фактично споживаючи природний газ та частково сплативши вартість спожитого природного газу. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст.\~629\~ЦК\~України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 \~ст.714 ЦК України\~за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ст.ст.7,\~12 Закону України ''Про житлово-комунальні послуги''\~індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Із змісту фінансового стану за особовим рахунком [NUMBER] , який належить споживачу [PERSON] , слідує, що останній споживав природній газ за період з липня 2023 року по грудень 2024 року включно. З цього ж фінансового стану слідує, що відповідач частково сплачував кошти за спожитий природний газ, а саме 7.2023, 9.2023, 1.2024, 2.2024, 3.2024, 4.2024, 5.2024, 12.2024. Так як відповідач не в повному обсязі сплачував вартість спожитого природного газу, то він має заборгованість у сумі 19858,91 грн. (а.с.10). 09.10.2024р. позивачем було направлено відповідачу вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ (а.с.11), але останнім заборгованість добровільно не сплачена. Доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем за спожитий природний газ, відповідач до суду не надав. Проаналізувавши у сукупності норми законодавства та матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявність правовідносин між позивачем і відповідачем з кореспондуючими цим правовідносинам правами та обов`язками підтверджується діями сторін, а саме: позивач здійснював надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (газопостачання), а відповідач отримував і користувався даними послугами. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 10.12.2018р. у справі №638/11034/15-ц. Враховуючи вищезазначене, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved