Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

10 вересня 2024 року представник позивача, адвокат Баранчук Ю.В. звернувся до суду з позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтуванні позову посилається на те, що з 2006 року до листопада 2012 року позивач перебував у цивільному шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу позивач та відповідач мають сина [PERSON] , [INFO] . До 04 листопада 2012 року позивач та відповідач проживали разом у будинку [ADDRESS] . З вказаної дати [PERSON] пішла від [PERSON] та змінила своє місце проживання. За домовленістю син залишився з позивачем. Починаючи з 2017 року позивачка припинила спілкування з дитиною. [PERSON] не надавала грошової допомоги на утримання сина. Починаючи з вересня 2019 року відповідачка не сплачує аліменти на утримання сина, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 228 462 грн. 19 коп. [PERSON] взагалі не виконує батьківських обов`язків, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом його здоров`я, не піклується про духовний та фізичний розвиток, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання. Всі питання щодо виховання сина вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки [PERSON] . Ухвалою суду від 13 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом передбаченим ст.178 ЦПК України, відзив до суду не подав. Ухвалою від 05 грудня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. 20 лютого 2025 року представник позивача, адвокат Баранчук Ю.В. подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з червня 2019 року по січень 2025 року включно у розмірі 228 462 грн. 19 коп. Вказану заяву обґрунтовує тим, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Глобинського ВДВС № 7353 від 17 лютого 2025 троку сукупний розмір заборгованості [PERSON] на користь [PERSON] станом на 01 лютого 2025 року становить 228 462 грн. 19 коп. Згідно розрахунку пені за несвоєчасну сплату аліментів на дитину з урахуванням норми ч.1 ст.196 СК України пеня за несплату аліментів становить 228 462 грн. 19 коп. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позові. [PERSON] пояснив, що жодним чином не протидіє спілкуванню матері із дитиною, але такого бажання у [PERSON] не має. Дитина тривалий час не бачила свою матір та не отримує від неї материнської турботи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про отримання повістки про виклик до суду. 13 березня 2025 року подала до суду заяву якій зазначила, що проти задоволення позову заперечує у повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] 05 грудня 2024 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та надала до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Суд, на підставі ст.218 Сімейного кодексу України, вислухав думку неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який має повних 14 років. Замикула [PERSON] пояснив, що проживає разом з батьком за адресою [ADDRESS] та навчається в 9 класі Ліцею «Надія». З матір`ю не спілкується взагалі, оскільки остання ніколи не цікавилася життям дитини та не виявляла бажання спілкуватися з сином. Останній раз бачив матір коли йому було 7 років, тому практично її не пам`ятає. Заслухавши позивача, з`ясувавши думку неповнолітньої дитини, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] .(а.с.6) На даний час неповнолітній [PERSON] проживає разом з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію № 298/04-16 від 02 вересня 2024 року.(а.с.7) Відповідно до довідки КЗ «Ліцей «Надія» від 13 серпня 2024 року судом встановлено, що [PERSON] навчається в ліцеї «Надія», батько - [PERSON] всебічно сприяє розвитку дитини, постійно відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником та вчителями. Мати [PERSON] , [PERSON] , не буває у закладі де навчається її дитина та не приймає участі у вихованні дитини.(а.с.16) Згідно акту складеного мешканцями [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] , участі у вихованні неповнолітнього [PERSON] не приймає, за вказаною адресою відповідача мешканці [ADDRESS] ніколи не бачили.(а.с.11) Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав орган опіки та піклування Великоандрусівської сільської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.38,39) Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства», дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо свого сина, а саме не приймає участі у його вихованні та навчанні, не цікавиться станом його здоров`я та не проявляє материнського піклування, з сином не спілкується, матеріальної допомоги на утримання не надає. Тому суд вважає, що наведені факти в сукупності свідчать, що [PERSON] як мати, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. За таких підстав, суд приходить до висновку, що в суді знайшли своє підтвердження вимоги позивача і відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина [PERSON] , [INFO] , а тому є всі підстави для того, щоб позбавити її батьківських прав відносно даної дитини, у відповідності до вимог ст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Судовим наказом Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] в розмірі частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.(а.с.8) З розрахунку Глобинського ВДВС СМУ МЮ № 7353 встановлено, що [PERSON] станом на 01 лютого 2025 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 228 462 грн. 19 коп.(а.с.59,60) За змістом ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 549 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2019 року по 01 лютого 2025 року складає суму 2 373 594 грн. 30 коп. Отже, у даному випадку пеня за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2019 року по 01 лютого 2025 року, не може бути більшою ніж сума заборгованості зі сплати аліментів, яка складає 228 464 грн. 19 коп. На підставі викладеного, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову, у зв`язку з чим позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2019 року по січень 2025 року (включно) в розмірі 228 462 грн. 19 коп. слід задовольнити. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати у справі, що складаються із сплати судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп., за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп. за позовну вимогу про стягнення неустойки(пені).

Outcome: approved