Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

в серпні 2024 року позивач [PERSON] в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] звернувся до Ширяївського районного суду Одеської області до відповідача [PERSON] , у якому просить позбавити її батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач [PERSON] є матір`ю їхнього сина [PERSON] . Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків: проживає за іншою адресою, навчанням дитини не цікавиться, жодної фінансової допомоги відповідач на утримання сина не надає, демонструє байдужість та небажання перейматися долею дитини, жодних спроб щодо спілкування з сином з боку відповідача не було. Відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Ухвалою судді Ширяївського районного суду Одеської області цивільну справу від 05.09.2024 року передано за підсудністю до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області. Ухвалою суду від 03 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Відповідач правом на подання відзиву не скористалась. Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] та його представниця адвокат Кравцова Н.М. у судове засідання не з`явилися, на адресу суду надіслали заяву, в якій просили розгляд справи здійснювати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, хоча повідомлений про дату, час і місце його проведення належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи не подала. Представник третьої особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області у судове засідання не з`явився, однак подав, до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] . Представник третьої особи Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, при цьому надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] . Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. [PERSON] народився [INFO] і його батьками є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 02 грудня 2015 року серія [NUMBER] (а.с.7). \~ \~ \~ \~Неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] в с. Саханське Роздільнянського району Одеської області, який створив належні умови для проживання дитини та забезпечив усім необхідним, що підтверджується Актом про відвідування сім`ї від 01.02.2023 року. Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Ширяївської районної державної адміністрації №25 від 29.11.2017 року було визначено місце проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] .(а.с.9) Відповідно до характеристики Вишневської гімназії Роздільнянського району Одеської області від 19 грудня 2024 року дитина [PERSON] навчається у школі з 1 класу, батько [PERSON] приділяє належну увагу у вихованні сина, мати [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини. (а.с.42) Відповідно до характеристики старости Саханського старостинського округу від 10.10.2024 року позивач [PERSON] проживає разом зі своїм сином [PERSON] , у сім`ї панує атмосфера порозуміння та добра. (а.с.41). Згідно з висновком органу опіки та піклування Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 30 грудня 2024 року, мати дитини [PERSON] протягом 8 років не проживає разом зі своїм сином, не спілкується, не цікавиться його життям, не виконує належним чином свої батьківські обов`язки, тому є підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до сина [PERSON] (а.с.52,53). Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрівської селищної ради від 12.11.2024 року, дитина [PERSON] від народження і на даний час проживає з батьком [PERSON] , мати дитини [PERSON] не проживає з дитиною, не виконує свої батьківські обов`язки, не піклується про здоров`я дитини, фізичний та духовний стан, тому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] . До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми\~Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України),\~Закону України «Про охорону дитинства»\~(далі\~Закон №2402-III) та Конвенції ООН про права дитини (далі\~Конвенція). Так, відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Приписами частин 1, 2\~статті 12 Закону №2402-III\~визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з положеннями частини 2\~статті 15 Закону №2402-III\~батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, обставина проживання батька (матері) дитини окремо від неї не звільняє батька (матір) від обов`язку брати участь у вихованні цієї дитини. За змістом приписів частин 1, 4\~статті 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою\~статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1\~статті 164 СК України\~встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на положення частини 2\~статті 10 ЦПК України, суд враховує норму статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до якої Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Узагальнені обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] [INFO] . На даний час дитина проживає з батьком [PERSON] та знаходиться на його утриманні. Позивач, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, покликається на ухилення матір`ю дитини від виконання своїх обов`язків по його вихованню, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Надавши оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд підкреслює, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою як для батька (матері), так і для дитини серйозні правові наслідки, однак, водночас, зауважує, що за певних обставин це є єдиним способом забезпечення якнайкращих інтересів дітей. Так, наявні у справі докази переконливо свідчать про те, що відповідач тривалий час взагалі не займається вихованням сина, не піклується про нього та його розвиток, не спілкується з ним, не цікавиться його здоров`ям, життям та навчанням. Матеріали справи не містять жодних фактичних даних, які б вказували на наявність у відповідача труднощів чи перешкод, що унеможливлюють виконання ним обов`язку по вихованню дитини, тобто наявність об`єктивних причин, які не залежали від його волі та пояснюють таку поведінку відповідачки. Таким чином, з огляду на викладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що відсутність будь-яких дій зі сторони відповідачки [PERSON] стосовно свого неповнолітнього сина щодо його виховання, є свідомою, а відтак умисною та винною поведінкою. Така поведінка відповідачки свідчить про нехтування своїми обов`язками щодо виховання дитини, тому дає підстави стверджувати, що вона усвідомлено ухиляється від виконання цих обов`язків. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі\~статті 51 Конституції України, статей\~155,\~164-166 Сімейного кодексу України, статей\~12,\~15 Закону України «Про охорону дитинства», статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року та

Outcome: approved