Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

В провадженні суду перебувала на розгляді цивільна справа №711/1168/25 за позовом Житлово-будівельного кооперативу №35 до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. 20.03.2025р. судом ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги позивача задоволено: стягнуто солідарно із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Житлово-будівельного кооперативу №35 заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території в сумі 7 503 грн. 62 коп., інфляційні втрати в сумі 459 грн. 73 коп. та три відсотки річних 117 грн. 02 коп. Також стягнуто в рівних частках із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Житлово-будівельного кооперативу №35 судовий збір в розмірі 3 028 грн., тобто по 1 009 грн. 33коп. з кожного. 24.03.2025р. на адресу суду надійшла заява представника позивача Житлово-будівельного кооперативу №35 адвоката Драченка Владислава Вікторовича про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках на користь позивача Житлово-будівельного кооперативу №35 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 750 грн. Заперечення інших учасників справи проти заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу на адресу суду не надходили. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду заяви був повідомлений в установленому законом порядку. Відповідачі в судове засідання також не з`явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази на підтвердження вимог позивача про відшкодування судових витрат суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. За обставинами справи судом встановлено, що під час ухвалення остаточного рішення по справі судом не вирішувалося питання про розподіл витрат позивача на правничу допомогу, оскільки стороною позивача в позовній заяві зазначалося, що позивач очікує понести витрати на правничу допомогу в розмірі 8\~000 грн., однак докази понесення таких витрат будуть надані суду протягом п`яти днів за днем проголошення вступної та резолютивної частини рішення. Беручи до уваги, що за наслідками розгляду справи позовні вимоги були задоволені судом в повному обсязі, то за загальним правилом всі понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів. Оцінюючи розмір заявлених стороною позивача вимог для компенсації витрат на правову допомогу суд звертає увагу на наступне. Позивач просив компенсувати йому за рахунок відповідачів витрати з оплати правової допомоги адвоката в сумі 3 750 грн. Верховний Суд у постанові від 17.09.2019р. у справі №810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх. З матеріалів справи судом встановлено, що в якості доказів розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу суду надано: Договір про надання правової допомоги №167-01 від 11.01.2023р.; акт наданих послуг (детальний опис робіт) від 20.03.2025р. до Договору №167-01 від 11.01.2023р.; платіжну інструкцію №547 від 21.03.2025р. на суму на суму 3 750 грн. /а.с. 82-89/. Надаючи оцінку вимогам представника позивача про відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат суд виходить з наступного. Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За змістом ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved