Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

24.12.2024 представник Сторожишина О.О., в інтересах позивача TOB «СВЕА ФІНАНС», який знаходиться в м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6, через систему «Електронний суд» звернулася із позовом до [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , в якому просить стягнути з відповідача на користь TOB «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором №Р20.24886.005222744 від 05.05.2019 у розмірі 128 966,66 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. В обґрунтування позову вказує на те, що 05.05.2019 між AT «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р20.24886.005222744 за умовами якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 62 850,00 грн. для власних потреб, а позичальник отримує кредит і доручає банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Кредит надається строком на 36 місяців, кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 15,00% річних. На виконання умов вищевказаного договору AT «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 25.07.2023 між AT «Ідея Банк» та TOB «СВЕА ФІНАНС» ( попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна») було укладено договір факторингу № 01.02- 31/23, відповідно до умов якого AT «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а TOB «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників перед AT «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників, в тому числі за договором № Р20.24886.005222744 від 05.05.2019. Заборгованість відповідача перед позивачем складається із заборгованості за основним боргом - 58 784,05 грн., заборгованості за відсотками - 26 801,33 грн. та заборгованості за іншими процентними платежами - 43 381,28 грн., а всього загальна заборгованість - 128 966,66 грн.. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь- якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, ухвала про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження направлялася за місцем реєстрації відповідача, однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 05.05.2019 між AT «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р20.24886.005222744 за умовами якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 62 850,00 грн. для власних потреб, а позичальник отримує кредит і доручає банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Кредит надається строком на 36 місяців, кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 15,00% річних. Підписанням вказаного кредитного договору відповідач приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщено за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public -contracts та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. Відповідно до копії виписки AT «Ідея Банк» за період з 06.05.2019 по 25.07.2023 [PERSON] на підставі кредитного договору № Р20.24886.005222744 від 05.05.2019 видано кредит в сумі 62850,00 грн., також видно, що відбувалося часткове повернення кредиту, погашення плати за його обслуговування, строкових процентів та строкового основного боргу. Рішенням єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» № 1 від 25.03.2024 змінено назву товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на «СВЕА ФІНАНС». 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників. В тому числі за даним договором факторину ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за договором № P20.24886.005222744\~ від 05.05.2019. Згідно із розрахунками позивача та витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу від 25.07.2023 № 01.02-31/23 заборгованість відповідача перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» складається із заборгованості за основним боргом 58 784,05 грн., заборгованості за відсотками 26 801,33 грн. та заборгованості за комісіями 43 381,28 грн., а всього загальна заборгованість 128 966,66 грн.. Згідно зі статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий 0фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».\~ Доводи позивача відповідачем не спростовано, право на подання відзиву не використано. Враховуючи, що відповідач умови кредитного договору добровільно не виконує, встановивши, що позивач набув права вимоги до відповідача, суд вважає, що з нього слід стягнути заборгованість за кредитним договором № P20.24886.005222744 від 05.05.2019 в сумі 85585,38 грн., з яких: 58784,05 грн. заборгованість за основним боргом та 26801,33 грн. заборгованість за відсотками. Що стосується вимоги позивача про стягнення заборгованості за комісією. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частин першої та другої ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема, інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Зважаючи на викладене, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладений після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача встановлено, що позивачем нараховано відповідачеві суму заборгованості\~ за комісією\~ без зазначення, які саме дії кредитора входять до такого обслуговування, яку позивач просить стягнути з відповідача - підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача комісії за кредитним договором суд не вбачає. Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., які у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 1607,50 грн..

Outcome: partial