Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №6315248945 від 18 лютого 2021 року, що станом на 22.11.2024 становить 73\~044,83 грн та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18.02.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було підписано кредитний договір № 6315248945. Відповідно до умов паспорту кредиту № 5248945 та кредитного договору № 6315248945 від 18.02.2021 позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 48\~959,49 грн; строк користування 36 місяців; річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту. 19.02.2021 права вимоги за кредитним договором перейшли до АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу. Станом на 22.11.2021 заборгованість позичальника за кредитним договором №6315248945 від 18.02.2021 становить 73\~044,83 грн, в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту 35\~878,05 грн; заборгованість по річним процентам 7,11 грн; заборгованість по щомісячним процентам 37\~159,67 грн. З врахуванням вищенаведеного просить позов задоволити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.01.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачка у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 18.02.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6315248945, за яким ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. /а.с. 12/. Згідно п. 1.2. кредит надається позичальнику на наступних умовах: тип кредиту кредит; сума кредиту 48\~959,49 грн; строк, на який надається кредит 36 місяців. Згідно п. 1.3. позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту №5248945, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5248945, який також підписаний відповідачкою [PERSON] , розмір річних процентів становлять 0,01 % від суми боргу за договором, розмір щомісячних процентів становлять 2,49 % від суми кредиту /а.с. 13-14/. Відповідно до частин першої-другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачці кредитні кошти, однак відповідачка в порушення умов договору, свої зобов`язання належним чином не виконала. Відповідно до частини 1 статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Разом з\~тим,\~відповідачкою не\~оспорено того\~факту,\~що нею\~від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» були одержані кошти в розмірі 48\~959,49 грн. Судом також встановлено, що 07.10.2016 між ПАТ «Таскомбанк» та ТзОВ «ФК «Центр фінансових рішень» укладено договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 /а.с. 26-33/. Згідно п. 2.2. договору сторони погодили, що первісний кредитор ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору ПАТ «Таскомбанк» свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні Реєстри прав вимоги є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 19.02.2021 ПАТ «Таскомбанк» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 6315248945 /а.с. 34/. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Як встановлено ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ПАТ «Таскомбанк» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачкою, відповідно до умов кредитного договору № 6315248945 від 18.02.2021, що був укладений між первісним кредитором ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] . Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З аналізу норм статті 1048, частини другої статті 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що [PERSON] не виконала належним чином умови кредитного договору № 6315248945 від 18.02.2021, у неї утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 22.11.2024 становить 73\~044, 83 грн: 35\~878,05 грн заборгованість по тілу кредиту, 7,11 грн заборгованість по відсотках, 37\~159,67 грн заборгованість за щомісячними процентами /а.с. 37/. Дослідивши поданий позивачем розрахунок, суд звертає увагу на те, що розмір боргу відповідачки по сплаті річних та щомісячних процентів нарахований за період з 19.02.2021 по 22.11.2024, однак таке нарахування процентів суперечить правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 (провадження №12-16гс22), зі змісту якої вбачається, що право позикодавця нараховувати проценти припиняється після спливу обумовленого в договорі строку. Прострочення виконання позичальником зобов`язання з повернення позики є підставою лише для притягнення його до цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбаченої ст.625 ЦК України. Адже регулятивні відносини між сторонами договору позики обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати борг. Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення позики, в цій частині між ним та позикодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, то регулятивна норма ст.1048 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст.625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Аналогічна правова позиція була викладена також в п.6.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі №912/1120/16. Як установлено вище, за умовами укладеного між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] кредитного договору № 6315248945 від 18.02.2021 строк кредитного договору 36 місяців, отже строк дії кредитного договору сплив 18.02.2024. Таким чином, позикодавець відповідно до положень статті 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 18 лютого 2024 року, після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Указане узгоджується з правовими висновками викладеними у постановах Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. За таких обставин, проценти нараховані за період з 19.02.2024 по 22.11.2024 стягненню не підлягають, оскільки у кредитора, після закінчення строку на який укладався договір позики виникло право на отримання від позичальника інфляційних втрат та 3% річних, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, а не процентів, передбачених договором, як плату за користування кредитом. Таким чином з відповідачки підлягає стягненню сума заборгованість, яка становить 62\~070,36 грн, з яких: 35 878,05 грн заборгованість по тілу кредиту, 4,45 грн заборгованість по відсотках річних в межах строку дії договору та 26\~187,86 грн заборгованість за щомісячними процентами в межах строку дії договору. Зважаючи на положення ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідачки у розмірі 2\~058 грн.

Outcome: approved