Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

12.06.2024 р. через систему «Електронний суд» адвокат Торгоній Вадим Миколайович в інтересах [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» код ЄДРПОУ 40075915 та просить суд стягнути з Акціонерного товариства "Українська Залізниця" (ЄДРПОУ 40075815) на користь [PERSON] - 300 000, 00 гривень в якості відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05.09.2023 року в [ADDRESS] потяг скоїв наїзд на гр. [PERSON] [INFO] , який від отриманих травм помер. Вказані обставини було встановлено в ході досудового розслідування та відображено в постанові про закриття кримінального провадження №12023141380001480. Внаслідок смерті [PERSON] позивачу було спричинено моральну шкоду. Сам факт загибелі людини під час ДТП є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань його рідних, враховуючи те, що згідно з ч.1 ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Щодо моральної шкоди то, зазначає як на підставу визначеного розміру те, що загиблий був молодого віку, помер у віці 28 років, що додатково завдає матері моральних страждань, оскільки попереду в нього було все життя. В загиблого не було дружини та дітей, тому фактично в його сім`ї була лише мати, що свідчить про міцність і стійкість життєвих зв`язків, руйнування яких завдає моральної шкоди. Позивач проживала з загиблим однією сім`єю, крім беспосередньо кровного споріднення та зв`язку матері й дитини, вони були пов`язані спільним побутом та проживанням. Загиблий був інвалідом з дитинства, позивач доглядала його, в неї завжди було посилене бажання захистити його від всіх бід, тому така трагічна смерть сприймається ще гірше, вона відчувала біль, страждання та переживання коли обдзвонювала всі лікарні, ходила по вулицях в пошуках сина. Весь цей час позивач відчувала неймовірну напругу, яка закінчилась трагічною звісткою про смерть сина. З того часу позивач безперервно відчуває смуток та біль, сумує за своєю дитиною. Сталий життєвий устрій позивача непоправно змінено з незалежних від неї обставин. До смерті сина в позивача було звичне життя, в якому син займав важливе місце. Вона втратила можливість тривалого життєвого зв`язку з своєю дитиною, який відновлений бути не може. Жодні зусилля з сторони позивача не зможуть виправити ситуацію, що склалася. Крім втрат пов`язаних з підтримкою та допомогою, позивач відчуває біль та страждання через смерть свого сина, оскільки смерть дитини є найтяжчою втратою для матері і, як і для будь-якої людини, не може не спричиняти змінув психоемоційному стані. Встановити ціну людського життя неможливо, як і неможливо точно оцінити завдану моральну шкоду, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. З урахуванням наведеного вище, невідновності заподіяної шкоди, її тривалості та глибини страждань, позивач оцінює розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди у грошовому еквіваленті 300 000 грн. Такий розмір є розумним і справедливим і зможе хоча б частково допомогти в організації свого життя після тяжкої втрати. Ухвалою від 14.06.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи вирішив проводити в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. 26.06.2024 р. представник відповідача адвокат Кінцак С.Б. подала відзив на позов, в якому просила у задоволенні позову відмовити. Ухвалою від 12.07.2024 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті. Після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №12023141380001480, представник відповідача 21.03.2024 року подала письмове пояснення в доповнення до відзиву, просила відмовити у задовлення позовних вимог, стягнення моральної шкоди оскільки смерть сталася з вини потерпілого, а дії машиніста поїзда були правомірними. В судове засідання позивач та представник позивача адвокат Таргоній В.М. не прибули, 11.09.2024 року суду подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Кінцак С.Б. підтримала відзив та пояснення, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить такого висновку. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб,які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. 77-78 ЦПК України. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що 05.09.2023 року приблизно 23.03 год. у м.Львів на перегоні «Підзамче-Блокпост» 1476 км., пікет 9, непарної колії, тепловоз «ЧМЕЗ 4452», без вагонів, під керуванням машиніста [PERSON] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] [INFO] . В результаті наїзду пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди. Вказані обставини було встановлено в ході досудового розслідування та відображено в постанові від 02.02.2024 року про закриття кримінального провадження №12023141380001480. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , копія якого знаходиться в матеріалах справи (арк.спр. 8) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] та мамою його є [PERSON] . З досліджений в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023141380001480 від 06.09.2023 вбачається таке. Постановою слідчого ВРЗСТ СВ Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області від 02.02.2024 закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023141380001480 від 06.09.2023 за правовою кваліфікацією ч.3 ст.276 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1172/23 від 06.10.2023 встановлено, що у трупа [PERSON] виявлено поєднану травму тіла у вигляді закритої травми голови зх переломами та деформацією скроневої та виличної кісток, верхньої і нижньої щелеп з травматичною екстракцією зубів розривами м`яких тканин, двома ранами на підборідді, раною на потилиці справа; закритої травми грудної клітки з правобічними закритими переломами ребер; відкритих переломів кісток правої гомілки з раною в цій ділянці, багатофрагментарних переломів лівої гомілки з обширною раною з пошкодженнями м`язів;рани на лівій стопі; рани з дефектом шкіри є на верхній поверхні правої стопи з залученням пальців стопи (крім великого) з травматичною ампутацією 4 і 5-го пальців правої стопи, що призвело до гострої крововтрати.Вказані пошкодження утворились від контактів з тупими предметами, беручи до уваги їх локалізацію та масивність, характер виникнення, а також обставини справи в постанові слідчого та інформації з виїзду судово-медичного експерта, могли утворитись внаслідок травмування залізничним транспортом, по ступеню тяжкості мають ознаки тяжкого тілесного пошкодження по ознаці небезпеки для життя в час спричинення, є в причинному зв`язку з смертю. Із висновку судово-медичної експертизи № 2019/2023-т від 11.09.2023 при судово-токсикологічній експертизі речового доказу м`яза стегна стегна з трупа [PERSON] , 1995 р.н. виявлено етиловий спирт в кількості - 0,82% (проміле). Згідно довідки з розшифрування діаграмної швидкостемірної стрічки тепловоза «ЧЕЗ 4452», без вагонів, на перегоні Підзамче-Львів 1476 км 9 ПК о 23 год. 03 хв. встановлено, що швидкість слідування поїзда під час застосування екстреного гальмування становила 33 км/год. при дозволеній швидкості руху по перегону - 80 км/год. фактичний гальмівний шлях склав 60 м, при розрахунковому - 70 м, зупинка поїзда № 4851 склала 3 год. 50 хв. З Акту огляду тепловоза «ЧМЕЗ 4452» від 06.09.2023 також вбачається, що при комісійному огляді встановлено: автогальмівне обладнання тепловоза в справному стані, звукові сигнали великої та малої гучності в справному стані, буферні ліхтарі та прожектор справні, система подачі піску під колісні пари локомотива в справному стані. Згідно пояснень машиніста тепловоза [PERSON] вбачається, що в 23 год. 03 хв. на 1476 км 9 ПК перегону Підзаче-Львів ним було застосовано екстрене гальмування у зв`язку із раптовою появою в міжколійному просторі сторонньої людини, яка перебігала через колію та не реагувала на подачу звукових сигналів великої гучності. Через малу відстань, наїзду на людину уникнути не вдалося. Отже, за матеріалами досудового слідства встановлено, що в діях машиніста відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 276 КК України. Згідно Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998 №54 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 24.03.1998 № 193/2633 (далі - Правила) визначено вимоги щодо безпеки громадян при користуванні послугами залізничного транспорту, знаходженні на території та об`єктах залізничного транспорту. Так, розділом 2 визначено правила безпеки для пішоходів. Відповідно - пішоходам дозволяється переходити залізничні колії тільки у встановлених місцях (пішохідні мости, переходи, тунелі, переїзди тощо). При наближенні поїзда до перону або платформи громадяни повинні стежити за звуковими сигналами, що подаються з локомотива, моторвагонного рухомого складу та іншого спеціального самохідного рухомого складу, уважно слухати сповіщення, що передаються по гучномовному зв`язку. При наближенні поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо) треба зупинитись поза межами небезпечної зони, пропустити його і, впевнившись у відсутності рухомого складу, що пересувається по сусідніх коліях, почати перехід. Наближаючись до залізничого переїзду, громадяни повинні уважно стежити за світловою і звуковою сигналізацією, а також положенням шлагбаумів. Переходити колії дозволяється тільки при відкритому шлагбаумі. Відповідно до пунктів 2.5., 2.6., 2.15., 2.19., 2.20. Правил пішоходам забороняється: - ходити по залізничних коліях та наближатися до них на відстань менше п`яти метрів; - переходити і перебігати через залізничні колії перед поїздом (або локомотивом, вагоном, дрезиною тощо), що наближається, якщо до нього залишилося менше, ніж 400 м; - класти на рейки залізничної колії будь-які предмети; - сидіти на краю посадкової платформи, перону; - знаходитись на об`єктах залізничного транспорту в стані алкогольного сп`яніння. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Статтею 16 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» №2245 від 18.01.2001 року зазначено, що шкода (в тому числі моральна), заподіяна фізичним чи юридичним особам внаслідок аварії, що сталася на об`єкті підвищеної небезпеки, незалежно від вини суб`єкта господарської діяльності, у власності або у користуванні якого перебуває об`єкт підвищеної небезпеки, відшкодовується суб`єктом господарської діяльності цим особам у повному обсязі, крім випадків, коли аварія виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого. При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України). Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В силу п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно вимог ч.ч.2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до вимог ч.ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З врахуванням досліджених судом доказів, суд, приходить до висновку, що відповідачем у справі є Акціонерне товариство «Українська залізниця», як власник джерела підвищеної небезпеки. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. При вирішенні відшкодування моральної шкоди суд враховує положення ч.3 ст. 23 ЦК України, а також те, що вина відповідача в настанні смерті [PERSON] відсутня, при цьому смерть останнього сталася саме внаслідок його власної грубої необережності, перебування в стані алкогольного сп`яніння та порушення Правил безпеки громадян на залізничному транспорті і тому з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір заподіяної позивачу моральної шкоди в сумі 60 000 грн. Позивачів звільнено від сплати судового збору за подання позову про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи згідно п.2 ч.1 ст. 5 Закону України „Про судовий збір" від №3674-VI від 08.07.2011 року, а тому, враховуючи положення ч. 3 ст. 88 ЦПК України, де зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial