Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення розміру аліментів. Зазначав, що відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 03.10.2016 було розірвано шлюб між ним та відповідачкою. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 21.07.2017 з нього стягнуто аліменти на утримання обох дітей у розмірі 1/2 частини його заробітку. За період з 2022 по 2023 та за чотири місяці 2024 він сплатив [PERSON] аліменти на утримання обох дітей у розмірі 442641,28 грн.; 428024,32 грн.; 213269,10 грн. відповідно. [INFO] його старший син досяг повноліття, у зв`язку з чим, виникла необхідність у визначенні розміру аліментів на молодшого сина відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України. Під час виплати ним аліментів на двох дітей на користь [PERSON] у нього змінився сімейний та матеріальний стан. Так, від другого фактичного шлюбу зі [PERSON] він має доньку - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] перебуває у відпустці для догляду за дитиною без збереження грошового забезпечення з 30.04.2021 по 30.07.2024. Таким чином, в цей час на його утриманні, крім неповнолітнього сина [PERSON] знаходиться ще неповнолітня донька [PERSON] та непрацююча дружина. Витрати на утримання дитини повинні нести обоє батьків, дохід [PERSON] приблизно складає 50 000 грн. у місяць. Розмір аліментів на сина від нього складає 26 472, 82 грн., а частина його заробітку на доньку [PERSON] складає 17 772,42 грн., що погіршує матеріальне становище доньки в порівнянні з сином. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив визначити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/10 частки його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення сином повноліття. У відзиві на позов, відповідач, заперечуючи проти позову, вказала на наступне. [PERSON] працює керівником слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань. Він безпідставно, та всупереч рішенню суду про стягнення аліментів, подав 01.05.2024 за місцем своєї служби рапорт про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/10 частини з усіх видів його доходів щомісячно. [PERSON] має задовільний стан здоров`я, працює, має постійний та стабільний дохід, має у власності нерухоме та рухоме майно. Вона несе матеріальні витрати для забезпечення виховання та навчання сина, несе витрати на організацію відпочинку сина та його лікування. Посилаючись на зазначені обставини, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов з викладених у ньому підстав та просила позов задовольнити. Відповідач та її представник проти задоволення позову у судовому засіданні заперечили, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 21.07.2017 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.10.2016 до досягнення дітей повноліття. Частиною 3 ст. 183 СК України передбачено, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Таким чином, в силу норм чинного законодавства розмір аліментів на [PERSON] , [INFO] , з урахуванням досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , складає 1/4 частки заробітку (доходу) [PERSON] . Обґрунтовуючи позов, позивач, посилаючись на норми ч. 3 ст. 183 СК України просив визначити розмір аліментів на його сина [PERSON] , [INFO] , - 1/10 частки його заробітку (доходу) вказав на те, що змінився його сімейний та матеріальний стан: [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , а його дружина [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Таким чином, фактично позивач просить зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Подільського районного суду м. Києва від 21.07.2017. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Частинами 1- 2 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом, позивач фактично порушуючи питання про зменшення розміру аліментів, посилався на те, що у нього змінився матеріальний та сімейний стан, оскільки у другому шлюбі у нього народилася донька і на його утриманні перебувають малолітня донька та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що зумовило збільшення витрат на утримання нової сім`ї. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану. Одночасно, відповідно до довідки, наданої Головним управлінням ДПС у м. Києві Державної податкової служби України від 09.01.2025, наданої управлінням на виконання вимог ухвали Подільського районного суду м. Києва від 11.12.2024, дохід [PERSON] в порівнянні з березня 2021 по вересень 2024 зріс (а.с. 172 - 181). Таким чином, позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану. В свою чергу зменшення розміру аліментів, у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину, яка народилась в іншому шлюбі, та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - [PERSON] , [INFO] , від шлюбу з [PERSON] та суперечитиме інтересам дитини - [PERSON] . Аналогічний за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). Таким чином, суд дослідивши зібрані у справі докази, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову [PERSON] , оскільки належними та допустимими доказами позивач не підтвердив погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Outcome: dismissed