Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайоного суду Київської області із заявою, в якій просить надати їй право на шлюб з [PERSON] . Вимоги заяви обґрунтовані тим, що заявник навчається у Державному професійному-технікумі навчальний заклад «Богуславське вище професійне училище сфери послуг» за професією «Кухар кондитер», проживає з батьками-вихователями матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У березні 2024 року заявник познайомилась із [PERSON] , [INFO] . Між ними склалися дуже теплі та щирі стосунки, вони мають взаємні міцні почуття любові та поважають один одного, а тому мають намір зареєструвати шлюб. У лютому 2025 року сторони звернулись до Фастівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про реєстрацію шлюбу, однак їм було роз`яснено, що заявник ще не досягла віку, з якого можна реєструвати шлюб. [PERSON] стверджує, що реєстрація шлюбу із [PERSON] відповідає її інтересам, вони кохають однин одного та зацікавлені в реєстрації шлюбу. Крім того, зазначає, що її і [PERSON] підтримують батьки та не заперечують проти укладення їхнього шлюбу. Вказане стало підставою для звернення заявника до суду з цією заявою. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження на 02.04.2025. Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою заінтересованим особам запропоновано подати письмові пояснення щодо заяви з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Заявник у судовому засіданні вимоги заяви підтримала повністю та просила їх задовольнити. Пояснила суду, що її батьки-вихователі не дозволяють їй бачитись з її обранцем в тій кількості часу, яка їй необхідна, що вона не може ужитись у сім`ї прийомних батьків та хоче вийти з цієї сім`ї будь-яким способом. Також повідомила, що з [PERSON] вони знайомі більше двох років, зустрічаються 1 рік 1 місяць. У листопаді 2024 року вони вирішили одружитись. Таке бажання виникло після неприємної ситуації вдома, коли заявниця посварилась з мамою-вихователькою через надмірне використання нею телефону протягом дня. Заявник визнала, що дійсно майже весь час переписується в телефоні з [PERSON] , адже бачаться вони вкрай рідко через віддаленість їхніх місць проживання та навчання. Крім, цього [PERSON] розповіла суду, що її мама-вихователь не дозволяє [PERSON] приїздити до них додому, оскільки не зовсім довіряє йому як малознайомій людині. Проте останнім часом мама-вихователь вже не так категорично ставиться до їхніх з [PERSON] стосунків, однак все одно не дозволяє бачитись частіше, свариться, коли заявниця приходить додому пізно. Таку свою поведінку заявник пояснила тим, що населені пункти їхнього з [PERSON] проживання знаходяться на значній відстані, а їм хочеться зустрічатись частіше. Проте такі поїздки один до одного надто дорого їм обходяться у фінансовому плані, тому вони сподіваються отримати дозвіл на одруження, щоб не витрачати кошти на такі поїздки та жити разом. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяви, за змістом яких не заперечували проти задоволення заяви та просили розглядати справу за їх відсутності. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні вимоги заяви підтримав повністю та просив їх задовольнити. Пояснив, що у всьому підтримує [PERSON] , що має бажання з нею одружитись. Пояснив, що його мама надасть їм житло для проживання, що він працює і має можливість забезпечити їхню майбутню сім`ю. Визнав, що фінансові питання поїздок для їхніх з заявницею зустрічей та віддаленість місць їхнього проживання створюють дискомфорт у їхньому житті. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Вітюк К.В. у судовому засіданні пояснила, що заявниця і [PERSON] звертались до органу опіки з тим, щоб отримати дозвіл на одруження. Також повідомила, що батьки-вихователі заявниці несуть відповідальність за дітей, що перебувають під їхньою опікою, тому не дозволяють заявниці вільно їздити куди вона забажає, а обмежують по часу. Додала, що їй відомо, що батьки-вихователі «не те що підтримують намір заявниці одружитись до 18 років, однакі не заперечують проти цього». Вважає, що, можливо, таке одруження є виходом для заявниці, оскільки вони з її обранцем хочуть бути разом. Заслухавши учасників справи, які з`явилися у судове засідання, перевіривши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини суд встановив таке. Згідно з відомостями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] , в графі «батько» вказаний [PERSON] , а в графі мати - [PERSON] (а.с. 5). Тобто [PERSON] є неповнолітньою особою, яка на момент звернення до суду із заявою про надання права на шлюб досягла віку 16 років. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області №146 від 2023, будинок сімейного типу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , поповнено дитиною позбавленою батьківського піклування [PERSON] , [INFO] . Крім того, суд встановив, що з березня 2024 року [PERSON] зустрічається із [PERSON] та з листопада 2024 року має намір одружитись з ним. Нормативно-правове обґрунтування. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з частиною третьою статті 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Право на шлюб чоловіка та жінки, які досягли шлюбного віку, закріплено у статті 12 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно зі статтею 22 Сімейного кодексу України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Статтею 23 Сімейного кодексу України встановлено, що право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно із частиною 1 статті 27 Сімейного кодексу України, державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої дитини, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Дозвіл на укладення шлюбу неповнолітньою особою, яка досягла 16 років, надається лише на підставі рішення суду. Для вирішення питання щодо зниження шлюбного віку не вимагається отримання згоди батьками неповнолітніх. Їхня згода або, навпаки, заперечення проти реєстрації шлюбу їх неповнолітнім сином або донькою, вирішального значення для вирішення питання по суті не має. Проте їх позиція по даному питанню може бути, а інколи повинна бути з`ясована у процесі прийняття рішення про зниження шлюбного віку. Відповідно до статті 34 ЦК України, у випадку, коли за рішенням суду неповнолітній особі, яка досягла 16 років, надається право на шлюб, у разі реєстрації шлюбу такою особою, вона набуває повної цивільної дієздатності з моменту реєстрації шлюбу (крім того, якщо такій особі раніше був призначений піклувальник, піклування припиняється). У разі припинення шлюбу до досягнення фізичною особою повноліття набута нею повна цивільна дієздатність зберігається. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків. Під час розгляду цієї справи суд встановив, що заявниця є неповнолітньою особою та досягла віку шістнадцяти років, бажає отримати право на шлюб з [PERSON] . Отже, суду належить встановити чи наявні правові підстави для надання такого права заявниці і чи відповідатиме це її найкращим інтересам. Надаючи відповідь на це питання суд бере до уваги таке. Відповідно до приписів статті 22 СК України, важливою умовою для реєстрації шлюбу є досягнення особами, які бажають зареєструвати шлюб, шлюбного віку 18 років на день такої реєстрації. Згідно з приписами чинного законодавства України та відповідно до Конвенції ООН «Про згоду на взяття шлюбу, шлюбний вік та реєстрацію шлюбу», цей вік є таким, досягнувши якого особа стає повнолітньою, та набуває повної цивільної дієздатності і здатна, з огляду на досягнення інтелектуальної, психічної та фізичної зрілості, своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Тобто, це той вік, з якого фізична особа може/має право свідомо та виважено приймати за своїм переконанням будь-які рішення та нести відповідальність за них. Водночас статтею 23 СК України передбачено можливість неповнолітній особі, яка досягла віку 16 років, зареєструвати шлюб, за умови надання судом такій особі права на шлюб. Суд надає право на шлюб, якщо встановить, що це відповідає інтересам такої особи. Отже, рішення суду в означеному випадку є єдиною законною підставою для укладення шлюбу особою, яка не досягла повноліття. Виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, суд висновує, що вказана можливість є винятком із загального правила та для її застосування і надання судом права на шлюб особі, яка не досягла повноліття, повинні існувати виключні, об`єктивні та переконливі обставини, які дадуть суду обгрунтовані підстави дійти висновку про необхідність укладання шлюбу такою особою до досягнення нею віку 18 років і надане судом право на шлюб відповідає інтересам цієї неповнолітньої особи. Законодавство не містить чіткого переліку підстав для надання такого права неповнолітнім чи для відмови у його наданні. Отже, наявність підстав для надання права на шлюб у кожному конкретному випадку оцінюється судом, виходячи з внутрішнього переконання суду та з врахуванням конкретних обставин справи, а також мети, яка спонукала заявника подати до суду заяву з такою вимогою. Під час розгляду цієї справи суд встановив, що заявниця досягла 16 річного віку, а тому згідно зі ст. 23 СК України має право на звернення з заявою про надання права на шлюб. Особа, з якою заявниця просить надати їй право на шлюб, на момент подання заяви до суду досяг 18 річного віку, тому має право на шлюб відповідно до приписів ст. 22 СК України. Заінтересовані особи не заперечують проти надання судом заявниці права на шлюб. Однак, з пояснень заявниці та особи, з якою вона має бажання укласти шлюб, суд встановив, що таке бажання викликане тим, що вона та її обранець проживають у населених пунктах, які знаходяться на значній відстані один від одного. У зв`язку з цим поїздки з метою зустрічей становлять для них суттєвий фінансовий тягар, а уклавши шлюб вони б могли жити разом та не витрачати гроші на проїзд. Крім цього, звернутись з цією заявою до суду заявницю спонукають її суперечки з матір`ю-вихователькою, яка обмежує її в часі зустрічей з її обранцем та не дозволяє їздити до нього на вихідні чи повертатись з побачень додому пізніше. Також суд встановив, що заявниця та [PERSON] проживають окремо, заявниця продовжує навчання на другому курсі професійного училища, [PERSON] працює, спільного бюджету не мають, їм фінансово допомагають батьки. Водночас суду не надано жодного доказу чи аргументованого пояснення щодо того, що ранній шлюб заявниці відповідає її найкращим інтересам. [PERSON] не переконала суд, що вона розуміє наслідки набуття повної цивільної дієздатності, якої неповнолітня особа набуває з моменту реєстрації шлюбу. Суд враховує пояснення заявниці та її обранця про те, що між ними склались теплі стосунки і вони бажають жити разом. Проте, на переконання суду, вказане не є достатньою підставою для надання неповнолітній особі права на шлюб та не свідчить про винятковість життєвої ситуації чи існування обставин, за яких вона не має можливості зачекати досягнення повноліття з огляду на те, що такого віку вона досягне через рік. Суд дійшов висновку, що бажання заявниці одружитись викликане насамперед і виключно непорозуміннями в сім`ї і її бажанням «вийти з неї (сім`ї) будь-яким способом». З урахуванням вказаного суд вважає, що правові підстави для задоволення цієї заяви відсутні.

Outcome: dismissed