Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» в особі представника Топчій Д.А. звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вказаним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача зазначила, що 07.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та [PERSON] був укладений Договір про надання грошових коштів у позику №4937760824. Кредитний договір, у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн., строк позики 360 днів, дисконтна (знижена) процентна ставка 0,75 % на день, процента ставка стандартна процентна ставка в день 1,5 % на день. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором утворилась заборгованість у розмірі 30520,00 грн., із якої тіло кредиту становить 7 000,00 грн., нараховані проценти станом на 19.03.2025 року 23\~520,00 грн. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості 30520,00 грн. та судові витрати. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2025 року, вказана справа надійшла до провадження суддя Вікторович Н.Ю. Ухвалою суду від 25 березня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 10 квітня 2025 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому представник зазначив, що позивачем не долучено жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення нарахувань по цьому договору, внесення відповідачем коштів на його погашення. Окрім того, розмір процентів які позивач просить стягнути у три з половиною рази перевищує розмір основного зобов`язання, що на думку представника відповідача, виходить за межі будь-якої співмірності. У зв`язку з чим, посилаючись на відсутність доказів, отримання відповідачем коштів згідно вказаного кредитного договору, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимогист. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно зіст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно дост. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, 07.08.2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено договір надання грошових коштів у позику №4937760824 у письмовій формі у вигляді електронного документа. Договір позики, разом із правилами надання споживчих кредитів. За умовами вказаного договору, зокрема п. 2.3 договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 7000 грн. 00 коп., п. 2.5 договору строк кредитування 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Відповідно до п. 2.6.1 та 2.6.2 стандартна процента ставка становить 0,75 % річних в день , знижена процентна ставка 1,5 % в день. Відповідно до квитанції до платіжної інструкції №19942-1354-129905627 ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», який адресований ТОВ «Іннова Фінанс», останнє повідомлено, що відповідно до договору, здійснено за дорученням ТОВ «Іннова Фінанс» наступні успішні перекази коштів на картки клієнтів, зокрема 07.08.2024 поповнено картку [NUMBER] , на суму 7000 грн. 00 коп., номер транзакції - 1452258259. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ст.ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ідентифікатора, який наявний в Договорі надання грошових коштів у позику №4937760824 від 07.08.2024 року 3544 та в Паспорті споживчого кредиту -6873. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» доведено факт укладення 07 серпня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] Договору надання грошових коштів у позику №4937760824 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Іннова Фінанс» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, надавши кредит в сумі 7000,00 грн. відповідачу [PERSON] , вказані обставини підтверджуються документами які надійшли на виконання ухвали суду про витребування доказів, зокрема, рухом коштів за банківським рахунком № [NUMBER] (картка № [NUMBER] ) який відкритий на ім`я [PERSON] за 07.08.2024 року, відповідно до якого, 07.08.2024 року о 22:54:53 на рахунок надійшли кошти у розмірі 7000,00 грн. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 р №75,\~виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21). Враховуючи наведене, надані позивачем та витребуванні за клопотанням позивача докази в підтвердження укладання кредитного договору між сторонами є належними та допустимими. За умовами договору сторонами погоджено суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитних договорів, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором, щодо повернення суми позики та процентів за користування позикою не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту та за процентами. Як вбачається із змісту позовної заяви, ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Договором надання грошових коштів у позику № 4937760824 у розмірі 30\~520,00 грн., із якої тіло кредиту становить 7000,00 грн., нараховані проценти 23520,00 грн. Проценти нараховувалися по 19.03.2025 включно. Відповідно до долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за період з 07.08.2024 19.03.2025 тіло кредиту 7000,00 грн., процентна ставка 1,5 % у день, кількість дні прострочення - 224 календарних днів, що становить 30520,00 грн. Відповідачем не долучено до матеріалів справи контр розрахунку або доказів здійснення відповідачів платежів понад вказані позивачем суми. Доказів повернення відповідачем позивачу ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» отриманої у позику за вказаним договором грошової суми у розмірі 7000,00 грн., матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» про стягнення заборгованості за тілом кредиту 7000,00 грн. є обґрунтованою. Вирішуючи питання про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 30520 грн. 00 коп., суд зазначає, що при укладенні договору позичальник був ознайомлений з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. За умовами договору сторони встановили строк кредитування строком на 360 днів, однак ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» просить стягнути з відповідачів проценти за користування кредитними коштами за період строку кредитування по 19.03.2025 року. З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором надання грошових коштів у позику №4937760824 від 07 серпня 2024 року, укладеного між ним та ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», в обумовлені договором строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» підлягають задоволенню та з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 30\~520,00 грн., з яких: 7000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 23520,00 грн. заборгованість за процентами. За приписами ч. 1. ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,50 грн., яке підлягає стягнення з відповідача на користь позивача На підставі викладеного і

Outcome: approved