Jurisdiction: commercial
Date: 2025-04-06 00:00:00

16.10.2019 на офіційному сайті http://vgsu.arbitr.gov.ua/ опубліковано відомості щодо проведення других повторних відкритих торгів у формі аукціону, відповідно до якого Товарна біржа "Всеукраїнський Торгівельний Центр" (61145, Харківська обл., м. Харків, вул. Клочківська, буд. 111, корпус А, оф. 407, код ЄДРПОУ 37875935) оголосила про проведення других повторних відкритих торгів у формі аукціону з продажу майна банкрута ТОВ "БІК "Інтербудінвест" (код ЄДРПОУ 32799609). Аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості (без встановлення граничної вартості майна). Так, 15.11.2019 Товарною біржею "Всеукраїнський торгівельний центр" проведено аукціон з продажу майна, цілісного майнового комплексу, а саме 78% будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва недобудованого житлового будинку, розташованого за будівельною адресою: м. Київ, Святошинський район, проспект Перемоги, 131 (секція № 1) та 100% будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва недобудованих вбудовано-прибудованих торговельних і офісних приміщень та автомобільного паркінгу, розташованих за будівельною адресою: м. Київ, Святошинський район, проспект Перемоги, 131. Переможцем аукціону визнано ТОВ "Аквія-Ойл" (код ЄДРПОУ -40528827, адреса: 04073, м. Київ, вул. Семена Скляренка, 1-а). 19.11.2019 на офіційному сайті http://vgsu.arbitr.gov.ua/ опубліковано оголошення: "Організатор аукціону Товарна біржа "Всеукраїнський Торгівельний Центр" (61145, Харківська обл., м. Харків, вул. Клочківська, буд. 111, корпус А, оф. 407, код ЄДРПОУ 37875935) повідомляє, що Другі повторні відкриті торги у формі аукціону з продажу майна банкрута ТОВ "БІК "Інтербудінвест" (код ЄДРПОУ 32799609), призначені на 15.11.2019 о 09-00 год. за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, буд. 111, корпус А, оф. 407, визнані такими, що відбулися, а саме: лот №1: Цілісно-майновий комплекс реалізовано за ціною: 2 463 713,50 грн. без ПДВ. Скарг та зауважень на адресу організатора торгів не надходило". Позивачами-1, 2, 3 Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Аквамарин-1», [PERSON] та [PERSON] зазначено, що вказаний аукціон було проведено з рядом порушень вимог статей 49, 58, 59 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у зв`язку з чим позивачі-1, 2, 3 просять суд визнати його результати недійсними. Третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна фірма "АВМ" у позовній заяві також заявлено вимогу про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест", що відбувся 15.11.2019. Як вбачається із позовних заяв, Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Аквамарин-1», [PERSON] , [PERSON] та третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» (надалі - позивачі) вказано, що такими порушеннями є: відсутність доказів розміщення безпосередньо на спірному нерухомому майні оголошення про його продаж на аукціоні; встановлення арбітражним керуючим недостатнього строку для подання учасниками заявок на участь в аукціоні; не зазначення ліквідатором щодо існування обтяжень, накладених на майно, що реалізовувалося на аукціоні; реалізація на аукціоні майна, яке не повністю належало банкруту; визначення арбітражним керуючим особливих умов подачі заявок на участь в аукціоні; не надання можливості усім зацікавленим особам ознайомитися з майном банкрута, що реалізовувалося на аукціоні; не зазначення характеристик майна, що було предметом торгів; майно, яке було предметом торгів, реалізовано на аукціоні як будівельні матеріали, а не в якості майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва, що призвело до штучного заниження ціни відповідного майна. 21.10.19р. набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 21.10.2019р. №2597-VIII. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень, з дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України " Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 441). Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 28, ст. 940; 2015 р., № 43, ст. 386) втрачає чинність через один рік з дня введення в дію цього. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, встановлено, що дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу. Реалізація майна боржника здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу, крім майна боржника, оголошення про продаж якого опубліковане до дня введення в дію цього Кодексу. Отже, виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що оголошення та продаж майна відбулися до дня введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, суд ототожнює застосування вказаної норми до заяв, в яких оскаржуються результати аукціонів, проведені до дня введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства. Правова природа процедури реалізації майна на торгах у формі аукціону в межах провадження у справі про банкрутство полягає в продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця - переможця торгів (аукціону), невід`ємною і завершальною стадією якої є оформлення результатів такого продажу договором купівлі-продажу, що укладається власником майна чи замовником аукціону з переможцем торгів. Отже, особливості процесу, передбачені законодавством щодо проведення аукціону, полягають у сукупності дій його учасників, спрямованих на досягнення певного результату, тобто є обставиною, з настанням якої закон пов`язує виникнення, зміну або припинення цивільних правовідносин, а тому є правочином. Таким чином, правова природа продажу майна з торгів (аукціону) дає підстави для визнання (за наявності підстав) результатів таких торгів (аукціону) недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, у тому числі й на підставі норм цивільного законодавства. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 29.06.2016 у справі № 6-370цс16, від 14.12.2016 у справі № 3-1406гс16 та постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02.10.2019 у справі № 5006/5/39б/2012. Згідно усталеної практики Верховного Суду при вирішенні спору про визнання недійсними результатів торгів (аукціону) необхідним є встановлення чи мало місце порушення вимог законодавства при його проведенні; чи вплинули ці порушення на результати аукціону; чи мало місце порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює результати аукціону (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 911/494/17, від 25.04.2018 у справі № 910/16955/17, від 11.06.2019 у справі № 920/1316/14, від 26.09.2019 у справі у справі № 11/19). Розглядаючи вимоги про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника, господарський суд має системно застосовувати норми Закону про банкрутство, оцінюючи в цілому правомірність дій ліквідатора з обрання ним певних способів продажу майна боржника, правомірність формування ним складу майна, яке виставляється на продаж (як цілісного майнового комплексу, так і окремих лотів), дотримання ліквідатором вимог ч. 3 ст. 98 Закону про банкрутство щодо добросовісності та розсудливості, забезпечення балансу інтересів боржника та кредиторів. Дані висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 26.02.2019 у справі № 911/3132/17, від 21.11.2019 у справі № 20/5007/1475-Б/12, від 28.11.2019 у справі № 5009/2987/12. З огляду на те, що спірний аукціон проведено 15.11.2019, продаж майна ТОВ "БІК "Інтербудінвест" відбувався у встановленому нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) порядку в редакції Закону №4212-VI від 22.12.2011, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення вказаного закону. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону про банкрутство оголошення про проведення аукціону на веб-сайті повинно містити відомості про: майно, що продається, його характеристику та місцезнаходження; час та місце проведення аукціону (для електронних торгів - веб-сайт, на якому проводяться електронні торги, та період часу, протягом якого проводяться торги); початкову вартість та відомості про можливість її зниження на тому ж аукціоні; розмір та порядок внесення гарантійного внеску; можливість надання переможцю податкової накладної; продавця майна (найменування, місцезнаходження, засоби зв`язку); порядок, місце, строк і час представлення заявок на участь в торгах; порядок оформлення участі в торгах, перелік документів і вимоги, що пред`являються учасникам, до їх оформлення; порядок і критерії виявлення переможця торгів; строки платежів, реквізити рахунків, на які вносяться платежі; організатора аукціону (найменування, місцезнаходження, засоби зв`язку); спосіб отримання додаткової інформації про проведення аукціону. Відповідно до ч. 8 ст. 59 Закону про банкрутство, якщо продажу підлягає майнове право, право вимоги, то в оголошенні оприлюднюються копії всіх документів, необхідних для визначення змісту права. Згідно з Положенням про порядок офіційного оприлюднення відомостей про справу про банкрутство, затвердженого постановою пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 16 (Положення) офіційне оприлюднення здійснюється у випадках, передбачених Законом. Офіційному оприлюдненню підлягають, серед іншого, оголошення про проведення аукціону з продажу майна боржника; повідомлення про результати аукціону з продажу майна боржника; повідомлення про скасування аукціону з продажу майна боржника. Зміст оголошення (повідомлення), яке підлягає офіційному оприлюдненню, повинен відповідати вимогам Закону. Згідно вимог ч. 3 ст. 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними. Відповідно до ст. 58 Закону про банкрутство організатор аукціону не пізніше як за 15 робочих днів до дня початку аукціону оприлюднює на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України (при проведенні електронних торгів - також на своєму веб-сайті) оголошення про проведення аукціону, а також письмово повідомляє про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником. Під час продажу на аукціоні права вимоги про проведення аукціону також повідомляється боржник. Під час продажу на аукціоні нерухомого майна оголошення повинно бути також розміщено на нерухомому майні. Організатор аукціону забезпечує доступ до інформації про майно, що підлягає продажу, а також можливість ознайомитися з майном за його місцезнаходженням. Так, процедура проведення аукціону у справі про банкрутство складається з чотирьох етапів її організації: передпідготовка проведення аукціону (призначення ліквідатора, вибір організатора аукціону, оформлення проекту договору на проведення аукціону, узгодження умов реалізації заставного майна з забезпеченим кредитором, визнання організатора аукціону учасником справи про банкрутство); підготовка до проведення аукціону (укладення договору з організатором аукціону, публікація оголошення, прийняття заяв на участь в аукціоні, внесення гарантійних внесків учасників аукціону); проведення аукціону; оформлення його результатів. Вирішуючи спір щодо визнання недійними результатів аукціону з продажу майна банкрута, суд повинен дослідити фактичні обставини дотримання порядку його проведення на кожному з етапів. При цьому, суду слід встановити, на якому саме етапі були здійснені порушення порядку його організації та чи були вони настільки значимими, що могли вплинути на процедуру проведення аукціону в цілому, і відповідно, мали б наслідком визнання недійними результатів аукціону з продажу майна банкрута. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.03.2021 у справі №910/10560/20. Судом встановлено, що відомості стосовно проведення другого повторного аукціону розміщено на інтернет-ресурсі Вищого господарського суду України на офіційному сайті http://vgsu.arbitr.gov.ua/, які містили, на переконання суду, достатні відомості щодо проведення аукціону. Крім того, оголошення розміщено щодо других повторних відкритих торгів, тобто в разі необхідності отримання додаткових даних учасники мали право та можливість ознайомитися з попереднім оголошенням про продаж майна банкрута. Таким чином, наведені позивачами обставини щодо неповноти оголошення про продаж майна не відносяться до безумовних правових підстав для визнання результатів другого повторного аукціону недійсними. Суд наголошує, що головна умова, яка повинна бути встановлена при вирішенні питання про визнання електронних торгів недійсними, - це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, чого в даному випадку позивачем не доведено. Також, судом відхиляються доводи позивачів на встановлення арбітражним керуючим недостатнього строку для подання учасниками заявок на участь в аукціоні. Суд зауважує, що чинним законодавством не встановлено чіткого строку для прийняття заявок, а тому доведенню позивачами підлягають обставини щодо порушення їх прав та інтересів унаслідок встановлення саме такого строку. Проте, позивачами жодним чином не доведено, що встановлення строку для прийняття заявок з 16 по 18 жовтня 2019 року мало наслідком порушення прав та інтересів позивачів, а також призвело до обмеження кількості осіб, які могли би прийняти участь в аукціоні. Згідно з ч. 8 ст. 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» замовнику та організатору забороняється встановлювати вимоги, вчиняти дії чи виявляти бездіяльність, що будь-яким чином порушують рівність учасників аукціону або допускають їх дискримінацію. Усім учасникам аукціону гарантується рівний доступ до будь-якої інформації про майно, виставлене для продажу, а також про хід підготовки та проведення аукціону. Доводи позивачів щодо встановлення організатором аукціону особливих умов подачі заявок на участь у торгах (сплата реєстраційного внеску у розмірі 17,00 грн. на рахунок організатора аукціону: Товарна біржа «Всеукраїнський торгівельний центр»…; подача заявки організатору аукціону Товарна біржа «Всеукраїнський торгівельний центр» за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, буд. 111, корпус А, офіс 407 з 10:00 до 17:00 години в робочі дні) відхиляються судом з огляду на те, що позивачами не доведено яким чином та чиї саме права порушують наведені умови участі у торгах. Крім того, суд зазначає, що такі умови були встановлені організатором торгів у всіх оголошеннях про проведення відкритих торгів з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест». Щодо доводів позивачів стосовно штучного зменшення ціни майна банкрута, що було реалізовано на відкритих торгах, у зв`язку з реалізацією його як будівельних матеріалів, а не майнових прав на об`єкти нерухомості/нерухоме майно, суд зазначає, що розташований за адресою м. Київ, проспект Перемоги, 131, об`єкт не мав станом на момент подачі оголошення статусу нерухомого майна, у зв`язку з чим був включений до Лоту № 1 як будівельні матеріали. З огляду на викладене, доводи позивачів у вказаній частині відхиляються судом. Щодо аргументів позивачів стосовно відсутності доказів розміщення безпосередньо на спірному нерухомому майні оголошення про його продаж на аукціоні суд зазначає таке. Згідно з ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту держаної реєстрації. Так, у зв`язку з тим, що майно банкрута ТОВ "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест", яке підлягало продажу на відкритих торгах, не було оформлене як окремий об`єкт нерухомості, розміщення будь-яких оголошень на об`єкті відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не вимагалося. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt). 17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". У рішенні ЄСПЛ від 19.12.1997 у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються. Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18). Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Такий підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("Benderskiy v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази. Враховуючи, що за наслідками проведеного аукціону досягнуто його мету, що полягала в реалізації майна банкрута для можливості погашення вимог кредиторів, у той час як позивачами не доведено та судом не встановлено порушення прав та законних інтересів позивачів при оскарженні результатів торгів, суд дійшов висновку про відмову у задоволення заявлених позивачами-1, 2, 3 Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Аквамарин-1», [PERSON] , [PERSON] та третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна фірма «АВМ» позовних вимог про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест", що відбувся 15.11.2019. Інші доводи учасників справи судом розглянуті, проте на результат вирішення спору не вплинули. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain). За таких обставин, витрати по сплаті судового збору покладаються у порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на позивачів за обома позовами.

Outcome: dismissed