Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

20.03.2025 до Садгірського районного суду м. Чернівці надійшла позовна заява [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Ватаманюк Ю.М., до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради та Департамент надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради про зміну способу стягнення аліментів та про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини. У позові позивачка просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) на тверду грошову суму у розмірі 2 800 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , без письмової згоди батька [PERSON] , за місцем проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів мотивує тим, що імперативної заборони змінювати розмір аліментів, шляхом зміни способу їх присудження немає. Просить врахувати, що на даний час відповідач не працює, а тому вважає, що з нього слід стягувати аліменти на кожну дитину у твердій грошовій сумі. Щодо надання дозволу на реєстрацію місця проживання дітей, позивачка просить суд врахувати те, що наразі із дітьми не мають постійного місця реєстрації, хоча фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , у квартирі, що належить їй та її батькам на праві власності. Вказує, що відповідач добровільно відмовляється надати дозвіл на особисту реєстрацію дітей, а за відсутності його згоди неможливо здійснити реєстрацію дітей. Таким чином, просить суд надати дозвіл на реєстрацію дітей без згоди батька, з метою захисту інтересів дітей. Також позивачка просить вирішити питання судових витрат у справі, які стягнути із відповідача на її користь. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Вищезазначений позов надійшов до суду 20.03.2025 засобами поштового зв`язку та того ж дня переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А., згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2025. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 26.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 14 квітня 2025 року, про що повідомлено сторони. 11.04.2025 до суду надійшла заява від представника позивачки [PERSON] - адвоката Ватаманюка Ю.М. у якій останній просить позовні вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів залишити без розгляду, а в іншій частині підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Розгляд справи просив провести за його відсутності та відсутності довірительки. Не заперечили щодо заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача. Ухвалою суду від 14.04.2025 залишено без розгляду позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради та Департамент надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради про зміну способу стягнення аліментів та про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини, в частині позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів. В іншій частині вимог продовжено судовий розгляд. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відзив на позовну заяву до суду від нього не надходив, як і жодних клопотань чи заяв. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Треті особи Служба у справах дітей Чернівецької міської ради та Департамент надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради скерували заяви у яких просили розгляд справи провести без участі їх представників за наявними матеріалами справи та прийняти рішення відповідно до вимог законодавства України та з врахування інтересів дитини. Також Департамент надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради надав пояснення щодо порядку реєстрації місця проживання дитини. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та долучені до них докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку. Так, судом встановлено, що позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 червня 2015 року, який рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 26.01.2022 розірвано. Судом встановлено і те, що сторони є батьками [PERSON] , який народився у місті Чернівці [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 539, що підтверджується долученою копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 07 березня 2019 року. Також сторони є батьками [PERSON] , яка народилася у місті Чернівці [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 3, що підтверджується долученою копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 02 січня 2021 року. Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 16 лютого 2022 року у справі № 726/1917/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення щомісячної сплати аліментів за період з 01.01.2021 по 10.11.2021 у розмірі 19 890.00 гривень. Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 12 грудня 2023 року у справі № 726/1155/22 змінено спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] з твердої грошової суми у розмірі 1500 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на 1/3 частину всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Рішення суду набрало законної сили 11.01.2024. Відповідно до долучених Витягів із реєстру територіальної громади, позивачка та неповнолітні діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Також суду надано копію Договору купівлі-продажу квартири від 03.12.2024, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Кушнір А.В., за яким [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до даних Акту про фактичне місце проживання, виданого головою вуличного комітету, сусідами та власником майна, [PERSON] та її неповнолітні діти: [PERSON] , [PERSON] фактично проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Згідно із даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 58759142, житловий будинок з належними до нього спорудами за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до даних Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №672115 від 18.02.2025, у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Вирішуючи позовні вимоги в частині надання дозволу на реєстрацію дітей, суд виходить із таких правових норм. Відповідно до положень ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно із частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Як передбачено частиною 4 статті 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також форми необхідних для цього документів встановлено Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим Постановою КМУ № 265 від 07.02.2022 (далі - Порядок). Відповідно до п. 33 цього Порядку подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Згідно з пунктом 16 Порядку, місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2020 року по справі № 711/1435/19 зроблено висновок про те, що у випадку наявності будь-якої правової колізії, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень статті 3 Конвенції «Про права дитини», пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що позивачка та неповнолітні діти були зареєстровані у квартирі, яку було продано іншій особі, наразі зняті із реєстрації та фактично проживають у батьків позивачки. При цьому позивач позбавлена можливості подати заяву про реєстрацію місця проживання (перебування) дітей, як осіб віком до 14 років, оскільки відповідач не надає згоди на реєстрацію дітей. Суд враховує і те, що місце проживання дітей, які не досягли 10 років може бути зареєстроване лише за місцем проживання батьків (або одного з них). Враховуючи вищевикладене та той факт, що наразі діти проживають із матір`ю у квартирі, що належить її батькам, без реєстрації, ніде фактично не зареєстровані, а отримати в добровільному порядку згоду батька на реєстрацію дітей не вбачається можливим, оскільки відповідач ухилився від участі в розгляді цієї справи та жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд, з урахуванням найкращих інтересів малолітніх дітей, вважає, що саме в інтересах дітей необхідно надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , без письмової згоди батька [PERSON] , за місцем проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вказане відповідатиме інтересам дітей і не порушуватиме прав інших учасників сімейних відносин. Попереднє місце реєстрації дітей теж було відмінним від місця реєстрації батька, доказів фактичного проживання дітей із ним не надано, а тому у суду відсутні відомості щодо можливого порушення його прав чи інтересів у зв`язку із зміною адреси реєстрації дітей. З огляду на викладене вище, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на здійснення реєстрації місця проживання дитини без згоди батька підлягають до задоволення в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи. Також суд вирішує питання судових витрат у справі. У зв`язку із задоволенням позовних вимог в частині надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини, на підставі ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в розмірі 1 211 гривень 20 копійок. На підставі ст. 33 Конституції України, Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою КМУ № 265 від 07.02.2022, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 29, 242 ЦК України, ст.ст. 160, 161 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved