Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

1.Стислий виклад: 1.1.позиції позивача 20 лютого 2025 року [PERSON] (надалі за текстом - [PERSON] /позивач), в особі представника - адвоката Лихачова Романа Борисовича, який діє на підставі ордеру серії АХ № 1239307 від 19.02.2025, звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» з позовною заявою до Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області (надалі за текстом - Шевченківська селищна військова адміністрація Куп`янського р-ну Харківської обл./відповідач), предметом якої є: визначення додаткового строку тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] після смерті його матері, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . В обґрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] померла у с. Старовірівка Куп`янського району Харківської області, що на момент її смерті було тимчасово окуповане. Згідно з рішенням Глобинського районного суду Полтавської області по справі №527/1356/22 від 21.07.2022 встановлено факт смерті [PERSON] . Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на частину будинку та споруд, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] [PERSON] є військовим, старшим сержантом у [INFO] , що підтверджується довідкою форми 5 № 317 від 13.02.2025. З 29 травня 2024 року внаслідок отриманого поранення позивача було переведено до [INFO] , де він проходячи службу також паралельно проходив лікування. Проходив службу в бойових частинах, брав безпосередню участь в бойових діях та заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії [NUMBER] . Спадщина відкрилася [INFO] , строк прийняття спадщини сплив 15.12.2022. 13.02.2025 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Сергія Томчука з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої матері, однак отримав постанову «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» № 84/0116 від 13.02.2025, у зв`язку із пропущенням строку прийняття спадщини. Строк прийняття спадщини позивач пропустив через безперервне несення військової служби та виконання службових обов`язків як старший сержант, учасник бойових дій. [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом [PERSON] , оскільки батько позивача - чоловік померлої [PERSON] - [PERSON] помер раніше неї, а саме [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Спадщина після [PERSON] оформлена вчасно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 224960030. 1.2.заперечень відповідача Шевченківська селищна військова адміністрація Куп`янського району Харківської області не скористалася процесуальним правом на пропозицію суду, викладену в ухвалі Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.02.2025, подати відзив на позов, чи спростувати наведені позивачем аргументи та доводи у позовній заяві. Заразом, представником відповідача Ковалевським Андрієм Вікторовичем, який діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 18.02.2025, надано до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача за наявними в матеріалах справи документами. 2. заяви, клопотання 11.03.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представником позивача - адвоката Лихачова Романа Борисовича, який діє на підставі ордеру серії АХ № 1239307 від 19.02.2025, надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке призначене на 18 березня 2025 року о 10 год 00 хв та усі наступні судові засідання. 18 березня 2025 року на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника відповідача Ковалевського Андрія Вікторовича, який діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 18.02.2025, надано до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача за наявними в матеріалах справи документами. 15 квітня 2025 року на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника позивача- адвоката Лихачова Романа Борисовича, надійшло клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи, в якому представника позивача просив суд здійснити розгляд справи у засіданні 15 квітня 2025 року без участі позивача та його представника за наявними в матеріалах справи документами, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. 3.інші процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 20.02.2025 справа № 644/1548/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. Згідно з ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Вимоги заявлено щодо об`єкту нерухомого майна - будинок [ADDRESS] , яка належить до територіальної юрисдикції Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Розпорядженням Голови Верховного Суду № 399/0/15-23 від 20.04.2023 з 01.05.2023 змінено територіальну підсудність судових справ Шевченківського районного суду Харківської області - Орджонікідзевському районному суду міста Харкова. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.02.2025 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі № 644/1548/25 та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.03.2025 заяву представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник у судове засідання не прибули, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, матеріали справи містять заяву, у якій він просить суд здійснити розгляд справи за відсутності відповідача. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється в судовому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини щодо спадкування, зокрема, щодо порядку відкриття спадщини, прийняття спадщини та продовження строків для прийняття спадщини. Суд установив, що [PERSON] є сином померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.09.2022 виданого Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного між регіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.06.1976. [PERSON] померла в селі Старовірівка Куп`янського району Харківської області, що на момент її смерті було тимчасово окуповане. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 21.07.2022 встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка настала [INFO] в с. Старовірівка, Куп`янський район, Харківська область. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на частину будинку та споруд, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] Батько [PERSON] , чоловік померлої [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.10.2019 виданого виконавчим комітетом Сторавірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. Спадщина після [PERSON] оформлена вчасно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 224960030. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , строк прийняття спадщини сплив 15.12.022, оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом [PERSON] , строк прийняття спадщини пропустив через безперервне несення військової служби та виконання службових обов`язків. Судом установлено, що [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 27.09.2019, проходив військову службу, що підтверджується військовим квитком серії [NUMBER] від 07.11.2019. Судом установлено, що позивач з 2022 року мобілізований та проходить службу у Збройних Силах України до теперішнього часу, що підтверджується довідкою форми 9 № 4/678, виданою військовою частиною [NUMBER] , та довідкою форми 5 від 30.06.2022 № 13/2466. Витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 270 від 21.09.2023 старшого сержанта [PERSON] , головного сержанта - командира відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту, призначеного наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 09.09.2023 № 279-РС на посаду головного сержанта інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини [NUMBER] , вважати таким, що 21.09.2023 приступив до здачі справ та посади, цього ж числа справи та посаду здав та вибув до нового місця служби [ADDRESS] . Витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 8 від 22.09.2023 вбачається, що старшого сержанта [PERSON] призначеного наказом командира військової частини [NUMBER] від 09.09.2023 № 279-РС на посаду головного сержанта інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення ВЧ [NUMBER] , який прибув з військової частини [NUMBER] ( [ADDRESS] ) з 22.09.2023 зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення (…). Витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 58 від 11.11.2023 старшого сержанта [PERSON] головного сержанта інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини [NUMBER] , призначеного наказом командира військової частини [NUMBER] від 08.11.2023 № 347-РС на посаду головним сержантом піхотного взводу піхотної роти військової частини [NUMBER] військової частини [NUMBER] , вважати таким, 11.11.2023 справи та посаду головного сержанта інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини [NUMBER] здав і вибув до нового місця служби. Витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 150 від 27.05.2024 старшого сержанта [PERSON] головного сержанта 3 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини [NUMBER] військової частин и [NUMBER] , призначеного наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) №161-РС від 22.05.2024 на посаду головного сержанта - командира відділення охорони взводу охорони роти охорони [INFO] , ВОС - [NUMBER], вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби. Витягом із наказу начальника [INFO] (по стройовій частині) № 513 від 09.08.2024 встановлено, що на старшого сержанта [PERSON] , інструктора [INFO] [INFO] , з 09.08.2024 покладено тимчасове виконання обов`язків командира взводу охорони [INFO] . Наразі, [PERSON] є військовим, старшим сержантом у [INFO] на посаді інструктора [INFO] з 29.05.2024 по теперішній час, що підтверджується довідкою форми 5 № 317 від 13.02.2025. Суд установив, що 13.02.2025 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Сергія Томчука, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] матері [PERSON] , однак отримав постанову «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» № 84/0116 від 13.02.2025. Відмова обгрунтована тим, що [PERSON] пропустив строк, встановлений ст.1270 ЦК України, для подання заяви про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] . Також в постанові нотаріус роз`яснив [PERSON] , що він має право звернутись до суду про визначення йому додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини. 5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Встановленим судом фактам відповідають цивільно-правові відносини, що виникають із спадкування, щодо порядку відкриття спадщини, прийняття спадщини та продовження строків для прийняття спадщини, які регулюються Конституцією України та Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу)(ч.1, 2 ст.1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 1, 3 ст.1223 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, згідно з Указом президента України № 26/2025 від 14.01.2025 продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 08.02.2025 на 90 діб, тобто до 05 години 30 хвилин 09.05.2025. Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». З 29.06.2022 діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 № 719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану». Так, п. 3 постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (був виключений постановою КМУ від 9 травня 2023 р. № 469) Заразом, 25.01.2023 Верховний Суд у справі № 676/47/21 зробив такий висновок, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст. 1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч. 2 ст. 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Отже, виходячи із вказаних правових висновків щодо застосування норм права, які відповідно до вимог ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» є обов`язковими для застосування, позивач, звернувшись 13.02.2025 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , пропустив шестимісячній строк, встановлений чинним законодавством, для прийняття спадщини після смерті матері, з поважних причин і має право на звернення до суду з позовною вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. За змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 (справа № 565/1145/17 провадження 61-38298св18) вказав, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі, закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17; від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц; від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20; від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 та Верховний Суд у постанові від 13.03.2020 у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 № 2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у абз.3 п.24 своєї постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. В абз. 6, 7 п. 24 вище зазначеної постанови Верховного Суду України вказано, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства віднесено, поміж іншим, справедливість, добросовісність та розумність Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Так, запроваджене ст. 8 Конституції України та ст. 10 ЦПК України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004). Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності». Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Втручання держави у право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», п. 60, та рішення від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47). Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання. У ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 5 вказаної статті, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 5.Висновки суду. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконує суд, що позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом, своєчасно не прийняв спадщину з поважних причин. Введення воєнного стану на території України, мобілізація позивача та безперервне проходження ним військової служби у лавах Збройних Сил України з 2022 року і по час звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, яка істотно перешкоджала позивачу здійснити передбачені законом дії щодо прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Наявність зазначених позивачем обставин свідчить про те, що у нього були поважні причини, пов`язані з істотними труднощами, на вчинення дій щодо вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що [PERSON] наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . До вказаного висновку суд дійшов, виходячи із того, що, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивач [PERSON] , спадкоємець майна померлої [PERSON] за законом, своєчасно не прийняв спадщину та пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, то є підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.1272 ЦК України, тобто для визначення додаткового строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини. Суд зауважує, що законодавча необхідність встановлення певних строків на прийняття спадщини обумовлена інтересами цивільного обігу в цілому, маючи на меті якнайшвидше усунення стану правової невизначеності, яка виникає в разі смерті спадкодавця, та забезпечення певних гарантій особам, права яких є похідними від поведінки спадкоємців попередньої черги. Проте, суд дійшов переконання, що таке втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не у повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним. Невиправдана фактична конфіскація майна державою суперечить ідеології справедливості. Отже, суд вважає, що надання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини відповідає загальним положенням спадкового права, конституційному принципу верховенства права та положенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Враховуючи, наведене, а також, що спадщина ніким не прийнята, інші спадкоємці відсутні, спадщина не визнана судом відумерлою, відповідач не надав заперечень за позовом, позивач навів поважні причини пропуску строку на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця; без надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, він не може оформити свої спадкові права в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, йому необхідно встановити додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини, і строк три місяці буде достатнім для подання такої заяви у нотаріальну контору. Даний строк починає вираховуватись з дати набрання судовим рішенням законної сили. 6.Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 211,20 грн. Оскільки суд дійшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги, але позивач не ставить питання про стягнення суми сплаченого судового збору, з відповідача судові витрати не стягуються. Отже, враховуючи викладене вище,

Outcome: approved