Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до [PERSON] \~ про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 03.07.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір № 4412647, відповідно до умов якого, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»\~\~ надав кредит в сумі 4800,00\~ грн.,\~ строком на 30 днів, шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника в порядку передбаченому умовами договору кредиту, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»,\~ а позичальник зобов`язався повернути суму кредиту в строк до 02.08.2021\~ року та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та строки, визначені пунктами 1.4.-1.5 Договору кредиту. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору про надання споживчого кредиту шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було перераховано грошові кошти. Підписанням договору відповідач, також підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з правилами та йому було надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 04.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 04-02-02/2022, відповідно до умов якого ТОВ "Авентус Україна" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, у т.ч. за кредитним договором № 4475348 від 16.07.2021 року, який укладений між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] .\~ Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Відповідач взятих на себе зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту не виконав та має перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прострочену заборгованість на загальну суму 15828 грн 69 коп.; з яких: 4800,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10944,00 - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 76,80 грн. - інфляційні збитки; 7,89 грн. - нараховані 3%річних. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 28.01.2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.118). Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином. Відповідачем не подано відзив на позовну заяву протягом строку, встановленого суддею відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України, а також, не подано жодних клопотань. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. На підставі ст.280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.07.2021\~ між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] \~ було укладено договір про надання споживчого кредиту\~ № 4412647,\~ відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 4800,00 грн. на строк - 30 днів, а позичальник зобов`язався повернути використану суму та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених договором, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М624174». Згідно паспорту споживчого кредиту встановлено, що сума кредиту складає 4800,00 грн, строк кредиту 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору, зі стандартною процентною ставкою 693,50% річних (1,90% в день), зі зниженою процентною ставкою 485,45 % річних (1,33% в день), який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором М624174\~ 03.07.2021.\~ Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 13.12.2024 №7/6595, ТОВ «Авентус України» свої зобов`язання перед відповідачем за договором споживчого кредиту № 4412647\~\~ виконало та надало їй кредит в сумі 4800,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача 03.07.2021\~ о 22 год. 46 хв. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр», заборгованість відповідача станом на 10.03.2023 за договором споживчого кредиту №4412647 становить 15828,69 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 4800,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 10944,00 грн. інфляційні збитки - 76,80 грн.; нараховані 3% річних - 7,89 грн Підпунктом 3 п. 5.1 Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача. 04 лютого 2022 року між ТОВ «Вердикт капітал» (Фактор) та ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) було укладено Договір факторингу № 04-02-02/2022, у відповідності до умов якого Клієнт передає (відступає) Фактору за плату, а Фактор приймає належні Клієнту права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами у відповідності до Реєстру боржників (а.с.72-76), в тому числі і до [PERSON] ,\~\~ що підтверджується витягом з реєстру боржників від 04.02.2022 (а.с.78-81). 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір відступлення права вимоги №10-03/2023/01, згідно якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги ТОВ «Коллект Центр», у т.ч. за Договором про надання споживчого кредиту № 4412647 від 03.07.2021 року, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем, що підтверджується витягом з реєстру боржників від 10.01.2023 (а.с.90-92). Застосовуючи ст. 625 ЦКУкраїни,\~ ТОВ «Вердикт капітал» нарахував [PERSON] \~\~\~ інфляційних збитків на суму 76,80 грн. Відповідач заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту не сплатив\~ та не вчинив\~ жодних дій на його погашення. Позивач стверджує, що після отримання позивачем права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 4412647 від 03.07.2021 року,\~ відповідач продовжує порушувати умови кредитного договору, у зв`язку з чим, за ним утворилась заборгованість, яка станом на 10.03.2024 року, і на день звернення із позовом до суду, становить становить 15828,69 грн, з яких:\~\~ заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 4800,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 10944,00 грн. інфляційні збитки - 76,80 грн.; нараховані 3% річних - 7,89 грн. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 626 ч. 1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Підписуючи договір про надання споживчого кредиту № 4412647 від 03.07.2021\~ року відповідач визнав надані фінансовою компанією умови даного договору, тарифи та правила. Тобто, сторонами при укладенні договорів були досягнути усі істотні умови договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідач одержав та використав кредитні кошти, про що свідчать розрахунки заборгованості. Однак відповідач допуств\~ виникнення боргу. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідачем по справі суду не надано. Зібраними матеріалами справи підтверджується, що відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», яке є правонаступником кредитодавця, належним чином не виконує, про що свідчить наявність заборгованості, доказів на спростування доводів позивача і суми заборгованості відповідач суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4412647 від 03.07.2021 року, яка станом на 10.03.2023 року становить\~ 15828,69 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Щодо компенсації позивачу витрат на правничу допомогу адвоката, яка була заявлена ним в сумі 9000,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога надавалась позивачу адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» на підставі договору про надання правової допомоги від №01-07/2024 від 01 липня 2024 року (а.с.18-20). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача було подано до суду наступні документи: прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» (а.с.21,22), заявка на надання юридичної допомоги №82 від 02.12.2024р. та витяг з акту №1\~ про надання юридичної допомоги від 27.12.2024р. (детальний опис робіт) та\~\~ включає в себе складання позовної заяви /6000,00 грн/ та надання усної консультації /3000 грн/ Суд, вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Суд враховує, що надання позивачу усної консультації АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» терміном у 2 години та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - терміном у 2 годин, що передбачено заявкою на надання юридичної допомоги №82 від 02.12.2024\~ року та витягом з акту №1 від 27.12.2024 року, - є надмірним, оскільки АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» здійснювалось представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» в численних спорах щодо стягнення заборгованості за схожих обставин,\~ тому надання усної консультації та складання позовної заяви не може зайняти такої кількості часу. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідність дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved