Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із спільною заявою в порядку ч.3 ст.293 ЦПК України про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 09.09.2021, з посиланням на те, що заявники від шлюбу, який фактично припинений, мають дочку [PERSON] , [INFO] , щодо участі у вихованні та утриманні якої заявниками укладений нотаріально посвідчений договір від 17.03.2025, згідно з яким зокрема дитина буде проживати з матір`ю. Зазначають, що шлюбні відносини не можуть бути поновлені, просять заяву задовольнити. 24.03.2025 на адресу суду від заявника [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. 26.03.2025 від заявника [PERSON] надійшло клопотання про розгляд спарви без його участі, заяву підтримує. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.09.2021, судом встановлено, що сторони 09.09.2021 зареєстрували шлюб, актовий запис №1543(а.с.5). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.10.2022 (а.с.6). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За правилами ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Судом встановлено, що заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2021, останні є батьками [PERSON] , [INFO] , щодо участі у вихованні та утриманні якої заявниками укладений нотаріально посвідчений договір від 17.03.2025, згідно з яким зокрема дитина буде проживати з матір`ю до досягнення нею десятирічного віку; також встановлено, що між подружжям досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні дитини. Відповідно до поданих заяв заявники наполягають на розірванні шлюбу, при цьому під час судового розгляду суду не подані будь-які дані щодо розірвання шлюбу без волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані заявниками під час судового розгляду із врахуванням свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За даних підстав спільна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки заявник [PERSON] просила залишити їй прізвище « [PERSON] », суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище - « [PERSON] ».

Outcome: approved