Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

30 грудня 2024 року представник позивачки звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в якому просить стягнути з відповідачки на користь повнолітньої доньки, яка продовжує навчання [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачки, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 30.12.2024 і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона народилась [INFO] і є дитиною, яка позбавлена батьківського піклування та до повноліття мала опікунів. Так, відповідачка [PERSON] позбавлена батьківських прав щодо своєї доньки [PERSON] за заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 15.12.2009 року по справі № 2-4182\\09. Люботинським міським судом Харківської області встановлено факт біологічного споріднення позивачки [PERSON] та її батька [PERSON] , загиблого [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] та повторним свідоцтвом про народження. [PERSON] є ученицею 11 класу денної форми навчання Люботинського ліцею № 2 Люботинської міської ради Харківської області, що підтверджується довідкою від 16.09.2024 року № 01-26-183. Позивачка на даний час проживає зі своєю рідною бабусею [PERSON] , яка була опікуном останньої. У зв`язку з навчанням позивачка не має можливості забезпечувати себе матеріально самостійно і потребує батьківської допомоги.? [PERSON] працездатна, не є інвалідом, не сплачує аліментів на інших дітей, тому позивач вважає, що він може надавати їй матеріальну допомогу у вигляді аліментів у розмірі 5000 гривень щомісячно. Враховуючи, що позивачка [PERSON] у справі є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, адвокат вважає, що аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно будуть достатніми для належного утримання повнолітньої [PERSON] , яка продовжує навчання. При цьому, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, стягнення аліментів здійснювати починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання [PERSON] , але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку. Ухвалою судді від 03.01.2025 провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні, з викликом (повідомленням) сторін. Призначено судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 14.03.2025 було задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. 13.02.2025 через канцелярію суду [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] на підставі довіреності подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримає, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу останнього відомого зареєстрованого місця проживання, повідомлення у додаток «Viber», а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Поштова кореспонденція повернулася до суду без вручення з відмітками в рекомендованих повідомленнях «адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи проводився за відсутності його учасників. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, взявши до уваги позицію позивача та його представника, викладену у позові, за відсутності відзиву, оскільки відповідач своїм правом про заперечення проти позову не скористався, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] народилася [INFO] . ЇЇ батьки - [PERSON] і [PERSON] згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 24.09.2024 Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с.15). Люботинським міським судом Харківської області встановлено факт біологічного споріднення позивачки [PERSON] та її батька [PERSON] , загиблого [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] та повторним свідоцтвом про народження. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 15.12.2009 р. по справі №2-4182, [PERSON] , було позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 15.12.2009 по справі №2-4182/09 з Відповідача проводилося стягнення аліментів на користь піклувальника [PERSON] , (яка померла [INFO] ) на утримання неповнолітньої [PERSON] . [INFO] у розмірі 1/4 частина усіх видів її доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Заочним рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 08.08.2016 по справі №637/485/16-ц з Відповідача проводилося стягнення аліментів на користь піклувальника [PERSON] , на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частина усіх видів її доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.05.2016 р. і до досягнення повноліття. Розпорядженням Шевченківської районної державної адміністрації від 28.03.2017р. №80 знято повноваження опікуна у [PERSON] та призначено [PERSON] , [INFO] опікуном неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , про що видано посвідчення №55. Розпорядженням Шевченківської районної державної адміністрації від 29.01.2020 №12 було замінено у розпорядженні №80 прізвище « [PERSON] » у відповідних відмінках на прізвище « [PERSON] » Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 11 серпня 2017 року було стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання: [PERSON] , [INFO] ,, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до дня повноліття дитини, починаючи з 28.04.2017р., на користь держави судовий збір у сумі 640грн. Відповідно до витребуваної судом інформації, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 18.02.2023. Прізвище відповідачки після реєстрації шлюбу - " [PERSON] ". Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян та копією актового запису про шлюб. На теперішній час позивачка разом проживає разом зі своєю рідною бабусею [PERSON] , яка була опікуном останньої. [PERSON] є ученицею 11 класу денної форми навчання Люботинського ліцею № 2 Люботинської міської ради Харківської області, що підтверджується довідкою від 16.09.2024 № 01-26-183 виданою директором Люботинського ліцею №2 Романом Загнойко. У зв`язку з навчанням позивачка не має можливості забезпечувати себе матеріально самостійно і потребує батьківської допомоги.? Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частинами 1, 2 статті 155 СК України, визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 Постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, (провадження № 61-32330св18). Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] досягла 18 років, є ученицею 11 класу денної форми навчання Люботинського ліцею № 2 Люботинської міської ради Харківської області, у зв`язку з чим самостійного заробітку не має. Відповідно до постанови КМУ від 23 липня 2024 р. № 841офіційний початок навчального року - 2 вересня 2024 року, а закінчення - 30 червня 2025 року. Відтак, суд вважає доведеним, що позавачка проходить навчання, позбавлена можливості працевлаштуватися. Вирішуючи справу по суті, суд погоджується, що навчання позивачки потребує витрат на її забезпечення під час навчання, участь у яких повинна брати і відповідачка як матір [PERSON] . Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Відповідачка [PERSON] працездатна, не є інвалідом, не сплачує аліментів на інших дітей, спроможна надавати їй таку матеріальну допомогу (доказів протилежного суду не надано). На підставі наведеного, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про участь в утриманні повнолітньої дочки, а позивач наполягає на стягненні аліментів у примусовому порядку, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь яких стягуються аліменти, вік дитини, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 30 грудня 2024 року і до закінчення навчання 30 червня 2025 року. На думку суду, розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб повнолітньої дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Крім того, згідно положень ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 141, 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved