Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

[PERSON] , в особі представника - адвоката Малишевського Сергія Вікторовича, звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. В обґрунтування позову зазначено, що з 29 вересня 2006 року по 20 грудня 2016 року [PERSON] з відповідачем перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Харкова 20.12.2016. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20.03.2017 року та ухвали від 28.04.2017 по цивільній справі № 642/736/17 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1 656,00 гривень щомісячно, починаючи з 13.02.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 10.04.2024 року по цивільній справі №642/999/24 (копія додається) змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15.03.2017 року №642/736/17, та визначено стягувати, починаючи з 23.02.2024 року, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення знаходиться на примусовому виконанні Холодногірського-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - виконавче провадження № [NUMBER]. Оскільки відповідач з 31.03.2022 року проходить службу у Військовій частині № [NUMBER] Національної гвардії України, [ADDRESS] ,, то стягнення на підставі постанови державного виконавця здійснюється з доходів відповідача за місцем роботи (копія відповідної постанови додається). Донька [PERSON] вступила до вузу та на даний час навчається на 1 курсі денної форми навчання у Навчально-науковому інституті комп`ютерних наук та інформаційних технологій Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» на контрактній основі. Вартість навчання згідно з умовами договору про надання платної освітньої послуги складає 15 235 гривень за семестр, за рік - 30 470 гривень. Термін навчання 01.09.2024 - 30.06.2028. У зв`язку з навчанням на денній формі донька не має можливості забезпечувати себе матеріально самостійно і потребує батьківської допомоги. Доньці потрібні гроші на оплату навчання згідно договору, оплату послуг інтернету, учбову літературу, методичні матеріали, канцелярські товари. Також їй потрібні гроші на одяг, харчування та ін. Дитина мешкає з позивачкою і фактично знаходиться на її вихованні та утриманні, оскільки самостійного заробітку не має та потребує матеріальної допомоги з боку батьків. У порівнянні з 2017 роком, коли [PERSON] мала стабільне місце роботи, її матеріальний стан змінився (довідка форми ОК-5 додається), оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти, одяг та інші споживчі товари та послуги (канцелярія, предмети гігієни та косметичні товари, комунальні послуги, гаджети для дистанційного навчання, хобі і т.д.). Із дорослішанням доньки потреби змінювались та зростали, відповідно дитина потребувала більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшились потреби в навчанні, розвитку та ін. Разом з тим [PERSON] намагається забезпечити дитині належні умови існування, навчання та розвитку, що самостійно зробити є досить непросто. Враховуючи, що відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, проходиться службу у Військовій частині № [NUMBER] Національної гвардії України та отримує відповідне грошове забезпечення, з якого здійснювалось стягнення аліментів на нашу доньку до досягнення нею повноліття (до [INFO] ), інших дітей у [PERSON] не має, як і не має на утриманні інших осіб, отже, він має можливість надавати грошову допомогу на утримання своєї доньки. Враховуючи викладене, вважає, що заявлені вимоги відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідному для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення аліментів у вказаному розмірі призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень діючого законодавства та з урахуванням реальних потреб дитини. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23 січня 2025 року позовну прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 13.02.2025 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Бабій Л.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вважає стягнення аліментів у розмірі 1/4 всіх видів заробітку відповідача є надмірними для відповідача. Зазначила, що відповідач не проти виплачувати позивачці на утримання їх повнолітньої доньки, яка продовжує навчання грошові кошти у розмірі 1/9 від частки його доходу. [PERSON] як батько сумлінно виконував свої батьківські обов`язки щодо утримання доньки [PERSON] , до досягнення нею повноліття, сплачував аліменти і не ухилявся від обов`язку утримувати свою дитину, а відповідно до розрахунку заборгованості у боржника по виконавчому провадженню за № [NUMBER] про стягнення аліментів є переплата у розмірі 22 291,86 грн. Згідно довідки за №1 від 13.06.2024 року про грошове забезпечення та інші види виплат за період з 01 лютого 2024 р. по 31 травня 2024 р., виданої відповідачу за проходження військової служби у Військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України, йому нараховувалося грошове забезпечення у розмірі: лютий місяць - 39 575, 67грн.; березень місяць - 40 824, 72 грн.; квітень місяць - 39 575, 67 грн., травень місяць - 29 344,38грн., а усього розмір грошового забезпечення з лютого 2024 року по травень 2024 року склав - 149 320, грн.. 45 коп. Тобто в середньому грошове забезпечення відповідача за проходження військової служби, складає на місяць приблизно 30 000 гривень. Іншого доходу, окрім від проходження військової служби [PERSON] не має. 1/4 частина від 30 000 складає 7500 грн. 7500 грн. значно більше ніж прожитковий мінімум 2920 грн. В свою чергу, 50% від прожиткового мінімуму дорівнює 1460 грн. Вище викладене говорить про законність і обґрунтованість стягнення з відповідача 1/9 частки від його доходу, оскільки 1/9 від 30 000 грн. дорівнює 3 333 грн, що більш ніж 50% від прожиткового мінімуму й не суперечитиме вимогам ст. ст.182, 183 СК України. [PERSON] зареєстрований та проживає у житловому будинку [ADDRESS] , який на праві власності належить його батькам пенсіонерам. Власного нерухомого або рухомого майна, відповідач не має, як фізична особа-підприємець відповідач не зареєстрований, не є засновником підприємств, установ, організацій. Також на утримання відповідача перебувають його батьки, які є людьми похилого віку (71 рік та 76 років) і які отримують маленьку пенсію. Крім того, відповідач у 2023 році потрапив до КНП ХОР «Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення», де лікарями був встановлений повний з діагнозом: Підгострий дифузний міокардит, середнього ступеню важкості, не уточнений (за даними МРТ від 07.08.23р.) ХСН ст. В за класифікацією АСС/АНА, ІІ ФК за класифікацією NYHA зі збереженою систолічною функцією лівого шлуночка (ФВ 62% за даними МРТ від 07.08.23). Фібриляція передсердь пароксизмальна форма. Хронічний гастрит стадія нестійкої ремісії. Гастроптоз. Ангіопатія сітківки обох очей. У вищевказаній лікарні на стаціонарному лікуванні відповідач перебував з 29.07.2023р. по 11.08.2023р., де йому було проведено відповідне лікування. Після проходження лікування і виписки з лікарні, відповідачу рекомендовано робити відповідні обстеження та на постійній основі приймати медичні препарати, що тягне за собою фінансові затрати кожного місяця приблизно у сумі 5000 гривень. Окрім того, у грудні 2023 року Відповідач травмував колінний суглоб, лікарем МЦ «Еввіва» був встановлений повний діагноз: розрив тіла та заднього рогу медіального меніска часткове пошкодження заднього рогу латерального меніска лівого колінного суглоба, синовит. Больовий синдром. У даному медичному центрі Відповідач пройшов медичне обстеження та лікування, що підтверджується індивідуальним планом діагностичних та лікувальних заходів від 25.12.2023 року. З огляду на зазначене, відповідач має проблеми зі здоров`ям, які потребують лікування, постійного прийому медичних препаратів, що також впливає на його фінансові затрати. Крім того, представник відповідача зазначає, що вартість навчання доньки у Навчально-науковому інституту комп`ютерних наук та інформаційних технологій (ННІ КНІТ) Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» у місяць становить - 3047 гривень (оплата з кожного з батьків 1523,50 грн.), а позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, обґрунтовуючи такий розміром лише фактом його проходження військової служби у Військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України та отримання грошового забезпечення. Ані позивач, ані донька не узгоджували з ним вибір навчального закладу, до якого бажала вступити остання. Від так позивачем не надано відомостей про графік навчання доньки, лише вказано, що вона навчається на денній формі навчання, не заявлено чи години навчання дійсно становлять весь робочий день, тиждень, оскільки, якщо в неї є вільний час, то вона може мати змогу підробляти і частково забезпечувати себе. Відповідач вважає, що позивачем при поданні позову до суду не надано доказів того, що повнолітня донька сторін потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Відповідач відповідно до статей 5, 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» має статус учасника бойових дій. Окрім того, представник відповідача наголосила, що позивач є фізично здоровою та працездатною особою і як вбачається з наданої довідки форми ОК-5, про індивідуальні відомості про застраховану особу сформованої Пенсійним фондом України від 06.01.2025 з 2019 року ніде не працює. Також, позивачем не надано доказів, які б об`єктивно доводили, що відповідач, враховуючи його матеріальний стан спроможний сплачувати аліменти саме у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. З огляду на вищевикладене сплата аліментів у розмірі 1/9 від частини заробітку відповідача буде законним та обґрунтованим. 27.02.2025 представником позивачки [PERSON] - адвокатом Малишевським С. В. через систему «Електронний суд» надіслано відповідь на відзив в якому звернув увагу суду, на те що з батьки [PERSON] набули статусу пенсіонерів ще у 2005 та 2009 роках, тобто ще навіть до розгляду справ про стягнення аліментів за якими винесено рішення (дод.№ 4, 5 до позову), та народження доньки [PERSON] у 2007. І їх статус жодним чином не вплинув на рішення судів. Вказує, що представником відповідача не надано належних та допустимих доказів щодо потреби батьків [PERSON] у допомозі та її надання ним. Так само голослівними є посилання щодо недостатності коштів для оплати комунальних послуг батьків відповідача, наявності і розміру субсидії, розміру самих комунальних послуг. Що стосується медичних документів відповідача, то вони датовані ще 2023 роком. За результатом одного лікування призначено 10-денне використання мазі, друге лікування та після лікувальний період закінчились також у 2023 році. Після чого [PERSON] продовжує військову службу. І доказове значення цих медичних документів для даної справи є на думку представника позивачки сумнівним, адже нічого вагомого та суттєвого не висвітлює. Посилання сторони відповідача на наявності у [PERSON] посвідчення УБД є недоречними, оскільки дана обставина є особистою справою відповідача, про яку він нікого з учасників даної справи ніколи не повідомляв. Донька [PERSON] постійно мешкала і мешкає з позивачкою і фактично знаходиться на її вихованні та утриманні, оскільки самостійного заробітку не має та потребує матеріальної допомоги з боку батьків. А вся сумлінна допомога батька доньці, до досягнення нею повноліття обмежувалась сплатою 1 656 гривень аліментів на підставі рішення суду від 15.03.2017 року, аж до зміни їх у 2024 році. З дорослішанням доньки її потреби змінювались та зростали, і саме [PERSON] займалась забезпеченням дитині належних умов існування, навчання, розвитку та відпочинку, купувала їй гаджети для навчання, телефони, предмети для хобі і т.п. Враховуючи доводи позовної заяви, фактичні обставини та надуманість заперечень відповідача, вважаємо, що заявлені позовні вимоги відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідному для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення аліментів у вказаному розмірі призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень діючого законодавства та з урахуванням реальних потреб дитини. 10.03.2025 до суду надійшли через систему «Електронний суд» додаткові письмові пояснення представника відповідача - адвоката Бабій Л.В., в яких остання зазначила, що наявність рішення суду про стягнення аліментів та його виконання через органи ДВС лише вказує на те, що самостійної домовленості між сторонами по утриманню дитини не було досягнуто. Встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 15.03.2017 року по цивільній справі № 642/736/17 розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1656 грн., відповідачем належним чином виконувався починаючи з 13.02.2017 року і до 2024 року, а в подальшому розмір аліментів за бажанням Позивача був змінений на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10.04.2024 року (справа № 642/999/24), яке також відповідачем виконувалося належним чином до досягненню донькою повноліття, тобто по [INFO] . Крім того, виникла переплата зі сплати аліментів, проти якої Відповідач не заперечував. Посилання позивача на події які відбувались в 2017 році наразі не доцільні, оскільки минає час і життєві обставини змінюються. Відповідач працевлаштувався. Крім того, надані відповідачем медичні виписки, є доказом, які підтверджують, що у нього наявні проблеми зі здоров`ям, а саме наявна хвороба серця, і ця хвороба не виліковується і має затяжний характер лікування та яка потребує підтримки лікування медичними препаратами на постійній основі. З огляду на це, відповідач має постійні фінансові затрати пов`язані із потреба для його здоров`я. Відповідач не проти утримання своєї дитини, яка продовжує навчання та визнає частково заявлені вимоги позивача про стягнення аліментів саме у розмірі 1/9 від частини заробітку Відповідача. Вважає, що враховуючи принцип рівності батьків в утриманні дитини, яка продовжує навчання даний розмір аліментів є достатнім для забезпечення потреб третьої сторони, пов`язаних саме із її навчанням. Проти розгляду справи за відсутності відповідача та його представника не заперечує. Представник позивачки - адвокат Малишевський С.В. у судове засідання з`явився, просив позовні вимоги за позовом задовольнити у повному обсязі. Крім того, просив додаткові пояснення представника відповідача залишити без розгляду, зважаючи на пропуск строку. Разом з тим, згідно п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право: подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Наведене свідчить про те, що учасник справи не позбавлений можливості надавати пояснення до суду у письмову вигляді, на будь-якій стадії розгляду справи, які повинні враховуватися судом. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Адвокат Бабій Л.В. у письмових додаткових поясненнях просила про розгляд справи без її участі та участі відповідача. Третя особа - [PERSON] до суду не прибула, про слухання справи повідомлялася належним чином. В матеріалах справи міститься заява по розгляд справи без її участі. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що згідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с.12 на звороті). Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 20 грудня 2016 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , та додатковим рішенням від 26 січня 2017 року прізвище позивачки після розірвання шлюбу змінено на « [PERSON] » (а.с.4). Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 15 березня 2017 року (з врахуванням ухвали про виправлення описки від 28.04.2017) з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1656 грн з індексацію щомісячно (а.с.10). Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Гук С.В. від 22.05.2017 відкрито виконавче провадження № [NUMBER] (а.с.5). Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 10 квітня 2024 року змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 15.03.2017 року №642/736/17 та стягувати, починаючи з 23 лютого 2024 року з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-15). Постановою старшого державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкова СМУ МЮ Ілющенко А.С. від 25.06.2024 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 6). Відповідно до повідомлення старшого державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкова СМУ МЮ Ілющенко А.С. від 14.10.2024 вих. №109419 у боржника [PERSON] наявна переплата у розмірі 22 291,86 грн. (а.с. 44). Як вбачається з договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №2935 від 02.09.2024, навчається на 1 курсі денної форми навчання у Навчально-науковому інституті комп`ютерних наук та інформаційних технологій Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» на контрактній основі. Кількість семестрів навчання - 8. Вартість навчання згідно з умовами договору про надання платної освітньої послуги складає 15 235 гривень за семестр, за рік - 30 470 гривень. Термін навчання 01.09.2024 - 30.06.2028 року (а.с.7). Відповідач з 31.03.2022 року проходить службу у Військовій частині № [NUMBER] Національної гвардії України, [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю на адвокатський запит від 04.03.2024 наданою командиром військової частини [NUMBER] [PERSON] від 08.03.2024 вих.№401105/12-2253/М-199-АД (а.с.20 на звороті). Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки про грошове забезпечення та інші види виплат за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 виданої [PERSON] виданої військовою частиною [NUMBER] НГУ у 02.2024 році останньому нараховано виплати постійного характеру 40 178,35 грн., у березні 2024 року - 41 446,42 грн., у квітні 2024 року - 40 178,35 грн., у травні 2024 року - 29 791,25 грн. (а.с. 19 на звороті). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України. За правилами ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності з ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Так Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 у справі №644/3610/16 (провадження №61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 у справі №381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201цьогоКодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як позивач, так і відповідач. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) є обов`язковою складовою сукупності юридичних фактів, на підставі яких виникає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, суд не встановив наявності обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітньої дитини та враховує, що відповідач має стабільний дохід, який за період з лютого 2024 року по травень 2024 року становив 151 594,67 грн., що вбачається з довідки про доходи, виданою військовою частиною [NUMBER] . Як вбачається з наданої довідки форми ОК-5, про індивідуальні відомості про застраховану особу сформованої Пенсійним фондом України від 06.01.2025 року позивачка [PERSON] з 2019 року ніде не працює (а.с.18-19). Таким чином, враховуючи те, що витрати на утримання дитини батьки повинні нести порівну, вказані витрати є доведеними. З відзиву відповідача вбачається, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) у зв`язку з тим, що згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого №3561 у 2023 році відповідач потрапив до КНП ХОР «Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення», де лікарями був встановлений повний з діагнозом: Підгострий дифузний міокардит, середнього ступеню важкості, не уточнений (за даними МРТ від 07.08.23р.) ХСН ст. В за класифікацією АСС/АНА, ІІ ФК за класифікацією NYHA зі збереженою систолічною функцією лівого шлуночка (ФВ 62% за даними МРТ від 07.08.23). Фібриляція передсердь пароксизмальна форма. Хронічний гастрит стадія нестійкої ремісії. Гастроптоз. Ангіопатія сітківки обох очей (а.с.45). Крім того, відповідач зареєстрований та проживає у житловому будинку [ADDRESS] , який на праві власності належить його батькам пенсіонерам, власного нерухомого або рухомого майна, [PERSON] не має (а.с. 47, 24). Як фізична особа-підприємець відповідач не зареєстрований, не є засновником підприємств, установ, організацій. Також на утримання відповідача перебувають його батьки, які є людьми похилого віку (71 рік та 76 років) і які отримують маленьку пенсію. Отже, відповідач вимушений також фінансово допомагати своїм батькам, оскільки їхньої мізерної пенсії, нажаль на сьогоднішній день не вистачає для нормального існування (а.с. 51). Так, визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище [PERSON] , яка є повнолітньою, та має можливість прикладати самостійних зусиль для отримання власного доходу у вільний від навчання час. Водночас, враховуючи те, що обов`язок по утриманню дітей покладено на обох батьків, вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд враховує дані про стан здоров`я відповідача - наявну в нього невиліковну хворобу серця яка потребує підтримки лікування медичними препаратами на постійній основі, його матеріальне становище, те, що відповідач, має стабільний та достатній дохід в умовах воєнного стану, оскільки перебуває на військовій службі. При цьому доводи представника відповідача про те, що на утриманні відповідача знаходяться батьки похилого віку, суд до уваги не приймає, оскільки на підтвердження таких доводів суду будь яких доказів не надано. Виходячи з засад розумності та справедливості, інтересів дитини, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Крім того, стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. П. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу). Відповідно до пункту 3 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial