Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

ТОВ «Профіт Файненс» звернулось до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №002-20721-131212 від 13.12.2012 року в розмірі 33211,68 грн., яка складається з: суми заборгованості в розмірі 11399,89 грн., заборгованість за нарахованими процентами по кредиту в розмірі 4745,39 грн., заборгованість по комісіях 16228,50 грн., сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту - 591,63 грн., сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків - 246,27 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору 3028,00 грн та витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.12.2012 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 002-20721-131212, за умовами якого позичальниця отримала на власні потреби суму кредиту в розмірі 15000,00 грн. У відповідності до умов п. 1.2. Частини 1 та п. 1.4. Частини 1 Кредитного договору Клієнту надано кредитні кошти на 50 місяців, шляхом безкоштовного перерахування на поточний рахунок відповідачки за реквізитами, вказаними у заяві до Банку, що підтверджується меморіальним ордером № 33148564 від 14.12.2012 року (засвідчена належним чином копія меморіального ордеру додається). У зв`язку із неналежним виконанням відповідачкою свої зобов`язань, утворилась заборгованість перед позивачем, яка склала 11399,89 грн., заборгованість за нарахованими процентами по кредиту в розмірі 4745,39 грн., заборгованість по комісіях 16228,50 грн., сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту - 591,63 грн., сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків - 246,27 грн. 02.06.2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» укладено договір № 2253/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, згідно умов якого ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» набуло права вимоги стягнення за кредитним договором № 002-20721-131212. Враховуючи викладене, сторона позивача просить суд стягнути на свою користь заборгованість, яка до цього часу не погашена. Представник позивача правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС». Відповідачка правом на участь у судовому засіданні не скористалася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься заява відповідачки про визнання позову (вх. 1022 від 15.01.2025 року). У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами судового процесу докази, суд встановив наступне. 13.12.2012 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 002-20721-131212, за умовами якого позичальниця отримала на власні потреби суму кредиту в розмірі 15000,00 грн. /а.с. 6-7/. Згідно з п. 2.3 Кредитного договору, Клієнт зобов`язується сплатити проценти в розмірі 9,99 % річних за користування кредитом. Згідно з п. 2.5 Кредитного договору, Клієнт зобов`язується сплатити комісію в розмірі 3,49 % в місяць за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до п. 2.9 Кредитного договору починаючи з місяця, що слідує за місяцем, в якому наданий Кредит. Позичальник щомісячно не пізніше 13 числа кожного місяця на рахунок Кредитора, зазначений у п. 2.11 цього договору, рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за обслуговування кредитної заборгованості, у розмірі 892,00 грн. відповідно до графіку платежів, наведеному у Додатку №1 до цього Договору, який є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до копії графіку платежів, який є додатком № 1 до заяви № 002-20721-131212 від 13.12.2012 року, кінцевий строк повернення кредиту - 13.02.2017 року /а.с. 10/. З матеріалів\~справи вбачається,\~що банк\~свої зобов`язання\~за договором\~виконав,\~надавши відповідачці\~грошові кошти,\~що підтверджується\~копією меморіального ордеру № 33148564 від 14.12.2012 року /а.с. 12/. Відповідачка, в свою чергу, не виконала своїх договірних зобов`язань, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом в загальному розмірі 33211,68 грн., яка складається з: суми заборгованості в розмірі 11399,89 грн., заборгованість за нарахованими процентами по кредиту в розмірі 4745,39 грн., заборгованість по комісіях 16228,50 грн., сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту - 591,63 грн., сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків - 246,27 грн. 02.06.2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» укладено договір № 2253/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, згідно умов якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до: позичальників фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) тощо, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору /а.с. 13-15/. Згідно з копією платіжного доручення № 48 від 26.05.2020 року, ТОВ «Профіт Файненс» перерахувало АТ «Дельта Банк» грошові кошти у розмірі 1800000 грн. за придбаний актив /а.с. 18/. Згідно з копією платіжного доручення № 49 від 27.05.2020 року, ТОВ «Профіт Файненс» перерахувало АТ «Дельта Банк» грошові кошти у розмірі 688200,00 грн. за придбаний актив /а.с. 19/. Відповідно до копії витягу, додатку № 1 до договору №2253/К про відступлення прав вимоги від 02.06.2020 року, ПАТ «Дельта Банк» передало, а ТОВ «Профіт Файненс» прийняло право вимоги до боржника [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 002-20721-131212 від 13.12.2012 року на загальну суму 32373,78 грн., яка складається з основної суми заборгованості 11\~399,89 грн; заборгованості за нарахованими процентами по кредиту 4745,39 грн; заборгованість по комісіях 16\~228,50 грн. /а.с. 16/. Доказів погашення кредитної заборгованості, як первісному кредитору, так і ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС», відповідачкою суду надано не було. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.\~611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею\~629 ЦК України\~визначено, що\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Статтею 512 ЦК Українивизначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК Українизаміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1статті 1078 ЦК України). Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1ст. 77 ЦПК Українивизначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК Українидоказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає, що надані ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідачка отримала кредит у сумі 15000,00 грн, у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом. Отже, з урахуванням наданих сторонами доказів, у їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС» 11399,89 грн. заборгованості за кредитом та 4745,39 грн. заборгованості за нарахованими процентами, оскільки грошові кошти фактично використані відповідачкою та не повернуті банку. При цьому суд також враховує визнання відповідачкою позову. Щодо вимог позивача в частині стягнення 16228,50 грн. комісії за кредитним договором №002-20721-131212 від 13.12.2012 року суд виходить з такого. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування»(справа № 204/224/21 від 06 листопада 2023 року). Пунктом 2.5 кредитного договору №002-20721-131212 від 13.12.2012 року передбачено комісію в розмірі 3,49 % за обслуговування кредиту. Водночас, Кредитодавцем у даній угоді не обґрунтовано обов`язок Позичальника сплачувати комісію, а відтак така умова кредитного договору є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, оскільки умови кредитного договору №002-20721-131212 від 13.12.2012 року щодо обов`язку здійснення платежів за комісією є нікчемними, нарахована позивачем заборгованість за комісією в сумі 16228,50 грн. стягненню не підлягає. Щодо вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за нарахованими суми 3 % річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 591,63 грн; суми 3 % річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 246,27 грн. суд відмовляє, оскільки первинних бухгалтерських документів, а саме розрахунку заборгованості та виписки по рахунку на підтвердження заборгованості, що дало б змогу суду перевірити правильність нарахування відсотків матеріали справи не містять, тому в цій частині відсутні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС». Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, визнання обставин, які не підлягають доказуванню, можливе, зокрема, за умов: визнання їх усіма учасниками справи та відсутності в суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позовуі продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. На думку суду, стягнення заборгованості за нарахованими процентами та 3% річних не може ґрунтуватись лише на розрахунках, наведених у позовній заяві при відсутності первинних бухгалтерських документів. Оскільки суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування відсотків у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів, вказані обставини створюють обґрунтовані сумніви щодо достовірності та правильності їх нарахування, суд не приймає визнання відповідачкою позову в частині стягнення суми 3 % річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 591,63 грн; суми 3 % річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 246,27 грн. Також суд зазначає, що первісним кредитором, ПАТ "Дельта Банк", нарахування 3 % річних на момент відступлення прав вимоги не здійснювалось. При цьому договір факторингу не містить чітких умов щодо відступлення права вимоги в частині нарахування 3 % річних. За таких обставин суд доходить до висновку, що ТОВ "Профіт Файненс" не набуло право вимоги до відповідачки в частині нарахування 3 % річних. Стосовно заяви [PERSON] про розстрочення виконання судового рішення, суд зазначає наступне. Положеннями ч.1 ст. 435 ЦПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. За змістом ч.3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан. З аналізу положень ст. 435 ЦПК України слідує, що розстрочка - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом. Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження. Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, суд враховує, що відповідачка [PERSON] належним чином не обґрунтувала підстави для розстрочення виконання рішення суду, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного матеріального становища. Окрім того, відповідачка не конкретизувала, яким саме чином та за який проміжок часу вона може сплатити всю боргову суму. За вказаних підстав, суд вважає, що у задоволенні клопотання відповідачки про розстрочку виконання рішення суду слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю. Задовольняючи позов частково, суд, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідачки на користь держави, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1472,00 грн. (16145,19х3028/33211,68). Звертаючись до суду з вказаним позовом, на виконання вимог п.9 ч. 3\~ст. 175 ЦПК України\~представник позивача зазначив, що орієнтовний розрахунок судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу становить 5000,00 грн. та відповідні докази на підтвердження понесених витрат будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. За таких обставин суд не вирішує питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial