Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

05 лютого 2025 року позивачка [PERSON] в особі представника адвоката Ковальова Д.В. звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми 1000,00 гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття, на 1/3 частину всіх видів заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання цієї заяви до суду, до досягнення старшою донькою повноліття, а в подальшому 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення молодшою донькою повноліття. Вказав, що справу просить розглянути без участі позивачки та її представника. Проти заочного розгляду не заперечує. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач перебуває на тимчасово окупованій території і не виконує обов`язок по утриманню дітей. При цьому, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі перешкоджає позивачці звернутись за отриманням державної підтримки для захисту прав дітей. Ухвалою судді від 13 лютого 2025 року у справі відкрито спрощено позовне провадження, призначено розгляд справи по суті з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] про засідання повідомлявся шляхом публікації оголошення на сайті суду, однак відзив на позов, заяв по суті справи чи заяв з процесуальних питань не надав, до суду повторно не з`явився, у зв`язку у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2010 року по 21 червня 2016 року (рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 08 червня 2016 року у справі ЄУН №328/1985/16-ц Провадження 2/328/1033/16). У цьому шлюбі, [INFO] народилася [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №284), а 15 серпня 2013 року [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №205. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 08 червня 2016 року у справі ЄУН №328/1985/16-ц Провадження 2/328/1033/16, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 гривень для кожної дитини, щомісячно, починаючи з 20 травня 2016 року і до досягнення повноліття. Вирішуючи позов, суд виходить з такого. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, в силу вимог ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того із батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом стягувача аліментів. Таким чином, за законодавством, чинним на час звернення з позовом про зміну способу стягнення аліментів, такий спосіб стягнення аліментів визначає сам стягувач, та, відповідно, може його змінити шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Позивачкою [PERSON] \~(в\~особі представника\~ адвоката\~Ковальова Д.В.)порушено питання про зміну способу стягнення аліментів з твердих грошових сум в 1000 гривень на 1/3 частку від доходу відповідача. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Після змін, внесених Законом України №2037-УІІІ від 17.05.2017 року до ст. 182 та ст. 183 СК України, збільшився мінімальний розмір аліментів у разі присудження у частці від доходу батька 1/4 частка доходу, але не менше 50-ти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а у разі присудження у твердій грошовій сумі також не менше половини вказаного прожиткового мінімуму. Суд виходить з того, що розмір аліментів, присуджених з відповідача рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 08 червня 2016 року явно та очевидно не відповідає як рекомендованому, так і мінімально гарантованому розміру аліментів, встановлених законом на час нового звернення позивачки до суду, що як таке є підставою для приведення розміру аліментів у відповідність з чинним законодавством. Вирішуючи питання про частку доходу, яку належить стягувати з відповідача в рахунок аліментів, згідно ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я платника аліментів, його матеріальне становище, не встановлення його місця працевлаштування; відсутність у платника аліментів на утриманні інших осіб. Однак при цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України ст.ст. 5, 4 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі, актуальному на час подання позову.

Outcome: approved