Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

заявник звернувся до суду із зазначеною вище заявою. Просив встановити факт спільного проживання заявника разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , на момент прийняття спадщини, тобто на день смерті останньої [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Заяву мотивує тим, що заявник є онуком [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З вересня 2019 та до дня смерті [PERSON] постійно проживала разом з ним та його матір`ю за адресою: [ADDRESS] , оскільки потребувала піклування як особа з інвалідністю. [INFO] [PERSON] померла. У вересні 2024 року заявник звернувся до приватного нотаріуса та подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину померлої [PERSON] на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України як спадкоємця за заповітом. У свою чергу, приватним нотаріусом постановою від 27.09.2024 було відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину, з поданих документів неможливо встановити факт постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, а тому, приватний нотаріус прийшов до висновку, що заявником не подано доказів, які б свідчили, що такий фактично прийняв спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, тому для отримання спадкового майна заявнику необхідно в судовому порядку встановити факт його постійного проживання разом з померлою бабою на час її смерті. Відтак, у заявника немає іншого способу вступу у спадкові права після смерті баби, крім як звернення до суду з цією заявою, а тому у зв`язку з наведеним вище, просив задовольнити подану заяву. Ухвалою від 08.01.2025 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою від 07.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Заявник та представник заявника в судовому засіданні заяву підтримали, просили задовольнити її в повному обсязі. Від заінтересованих осіб у судове засідання надійшли заяви про проведення судового засідання без їх участі, просили розгляд справи проводити за їх відсутності. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення не подала, її неявка те перешкоджає розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. \~ \~ \~ \~Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст.315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно зі ст.18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. Судом встановлено, що 04.05.2016 о 11:45 [PERSON] , [INFO] , було складено заповіт, у якому остання все майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією заповіту від 04.05.2016 (а.с.7). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 11.01.2022, актовий запис №41 (бік а.с.9). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00034558725 від 12.01.2022, а також копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] судом встановлено, що заявник [PERSON] є онуком [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] з 17.12.1999 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19) У свою чергу, спадкоємець за заповітом від 04.05.2016 [PERSON] , [INFO] , з 28.03.2000 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 4.14. Глави 10. Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус при видачі Свідоцтва про право на спадщину, окрім перевірки факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, наявності підстав для закликання до спадкоємства, складу спадкового майна зобов`язаний також встановити факт прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України, п. 3.21, 3.22 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу особисто заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.3 Постанові КМУ від 28.02.2022р. №164 зі змінами від 24.06.2022 року встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Відповідно до 4.4. Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», факт проживання спадкоємців однією сім?єю зі спадкодавцем однією сім`єю підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. У зв`язку з чим, постановою №266/02-14 від 27.09.2024 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Барбуляр Христиною\~Миколаївноюбуло надано відмову заявнику у вчиненні нотаріальної дії, а саме, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.23). У свою чергу, на підтвердження факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем [PERSON] вказує Деклараціця №0001-ТМР7-1Т00 від 30.10.2019, а також лікарське свідоцтво про смерть №12 від 11.01.2022. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] , будучи особою з інвалідністю потребувала догляду та піклування, а тому ще з 2019 року проживала разом з онуком [PERSON] та дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , там до смерті, померла в цій квартирі. Додатково зазначили, що станом на час смерті [PERSON] вони проживали разом. Більш того, відповідно до Акту №527 про фактичне проживання особи на території ЛКП «Управитель» за адресою: [ADDRESS] від 28.11.2019, складено акт про те, що станом на 28.11.2019 року гр. [PERSON] , проживала фактично за визначеною адресою: [ADDRESS] без реєстрації місця проживання (а.с.15). Таким чином, оскільки [PERSON] , [INFO] , на момент смерті такої особи 10 січня 2022 року постійно проживав зі своєю бабою [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~за адресою:\~ [ADDRESS] , а отже такий фактично прийняв спадщину у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, проте заявник не може отримати спадщину, усунути такі обставини можливо лише в судовому порядку, а тому суд приходить до переконання, що заява є підставною та підлягає до задоволення. З врахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що за наявності зібраних у справі доказів, заява у підлягає до задоволення.

Outcome: approved