Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

ТОВ «ФК«ЄАПБ» звернулося до Берегівського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №101288803 в розмірі 42705,80 гривень в розмірі 42705,80 гривень. Позовна заява мотивована тим, що 07.11.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Кредитний договір №101288803. 16.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №16072024 у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК«ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024 року до Договору факторингу №16072024 ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 42705,80 грн., з яких: 15896,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 24809,80 грн. сума заборгованості за відсотками, 2000,00 грн. заборгованість за комісією. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК«ЄАПБ» на вказану суму. Позивач ТОВ «ФК«ЄАПБ» участь свого представника в судове засідання не забезпечив. Про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Разом з цим, у позовній заяві просив провести розгляд за відсутності представника позивача та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. При цьому, 21 березня 2025 року через систему «Електронний суд» Берегівським районним судом Закарпатської області отримано відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача [PERSON] адвокатом Мензак Ю.Ю.. У відзиві представник відповідача просить позовну заяву задовольнити частково, а саме в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 15896,00 грн.. Вказане мотивовано тим, що відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено пільги для військовослужбовців, зокрема звільненні від сплати відсотків за користування кредитом та звільненні від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту. Крім цього, просив стягнути судовий збір у розмірі пропорційному задоволених позовних вимог. 25 березня 2025 року Берегівським районним судом Закарпатської області через систему «Електронний суд» отримано відповідь на відзив на позовну заяву, поданий представником позивача, в якому останній просив провести судове засідання за відсутності представника позивача та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Так, у відповіді на відзив зазначено, що відповідно до роз`яснень Національного Банку України, для звільнення військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом відповідно до вимог пункту 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», такі позичальники мають надати до Банку документи, що підтверджують їх призов під час мобілізації та проходження військової служби та відповідають переліку документів, зазначеним в листі Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Документом, який підтверджує призив та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки. Відповідач не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Оскільки відповідач набув статусу військовослужбовця, для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом відповідач зобов`язаний був звернутись до відділення відповідної фінансової установи, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом. У зв`язку з цим нарахування відповідачу відсотків здійснювалось з тих підстав, що відповідач не повідомив первісних кредиторів відповідно до чинного законодавства про те, що він є військовослужбовцем, та що на нього поширюються норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідачем умови укладених договорів не виконувалися, а тому нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов укладених договорів є правомірними і відповідач жодним чином не позбавляється від виконання умов договорів та погашення заборгованості в повному обсязі. Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19. Судом встановлено, що 07.11.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №101288803 (а.с. 4-8). 16.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №16072024 у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК«ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 12-14. Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024 року до Договору факторингу №16072024 ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 42705,80 грн., з яких: 15896,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 24809,80 грн. сума заборгованості за відсотками, 2000,00 грн. заборгованість за комісією (а.с. 15). Так, ст. 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Частиною 1 статті 625\~ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 статті 1049\~ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, встановлені договором. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором про споживчий кредит № 101288803 від 07 листопада 2021 року в сумі 42705,80 грн., з яких: 15896,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 24809,80 грн. сума заборгованості за відсотками, 2000,00 грн. заборгованість за комісією. Відповідач [PERSON] частково визнав кредитну заборгованість в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 15896,00 грн., оскільки відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено пільги для військовослужбовців, зокрема звільненні від сплати відсотків за користування кредитом та звільненні від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту. Частиною 1 статті 1048\~ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України та ч. 2 ст. 1050\~ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. За змістом ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зав`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення суми кредиту, що є істотним порушенням договорів кредиту та позики, укладених між сторонами, оскільки, Кредитор внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати суму кредиту та суму відсотків за користування даним кредитом, на що позивач розраховував при укладенні договорів. Пунктом 15 статті 14\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Частиною 9 статті 1\~Закону України\~«Про військовий\~обов`язок\~та військову\~службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час. Як вбачається з копії військового квитка серії [NUMBER] , який виданий на ім`я [PERSON] , а також довідки військової частини від 12 березня 2025 року, відповідач призваний на військову службу 28 травня 2024 року за контрактом та перебуває на військовій службі у військовій [NUMBER] . Таким чином на відповідача [PERSON] з 28 травня 2024 року, як на військовослужбовця, призваного на військову службу під час мобілізації, на особливий період, поширюються пільги, передбачені пунктом 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його призову. З огляду на наведені обставини вимоги позивача про стягнення з [PERSON] відсотків та комісії за кредитними договорами, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, задоволенню не підлягають, оскільки відповідач як військовослужбовець (відповідні докази про що надано відповідачем) згідно п. 15\~ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~звільняється від сплати процентів за кредитними договорами. Тому, позовна заява підлягає задоволенню частково в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 15896,00 грн., у зв`язку з чим у задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів №97380 від 18.02.2025 року позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 3028,00 грн.. Отже враховуючи, що позовні вимоги частково задоволені в сумі 15896,00 грн., тобто на 37,22 % від суми позову в розмірі 42705,80 грн. ((42705,80 грн. : 100% = 427,06 грн.); 15896,00 грн. : 427,06 грн. = 37,22%), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1127,02 грн. судового збору (3028,00 грн. : 100 х 37,22 %). На підставі наведеного та

Outcome: partial