Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Позивач ТОВ ФК «Фінтраст Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 36027,71 грн. , 2422,40 грн. судового збору та 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову вказав, що 09.07.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 6846785 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом Мо205-ОД від 10.02.2022, року. Згідно умов кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 10100 грн строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 10100 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . У період з 09.07.2023 по 26.05.2024 відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора в розмірі 60.30, які спрямовані на оплату тіла кредиту та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 60.30 грн. Позивачем нараховано проценти за 37 календарних днів (27.05.2024 - 02.07.2024) в межах строку договору відповідно у сумі 7436,63 грн. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 27 травня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф , згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за Кредитним договором № 6846785. Отже, до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного Договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Заборгованість за кредитним договором відповідача склала: сума кредиту 10100 грн, сума процентів за користування кредитом - 18491,08 грн, всього 28591,08 грн. Станом на момент звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору у сумі 36\~027, 71 грн. ( 10100 грн. тіло кредиту, 18491, 08 грн. нараховані проценти, нараховані проценти за 37 календарних днів 7\~436, 63 грн.) перед позивачем не сплачена . У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів, позивач звернувся до суду з позовом. \~ \~ \~ \~Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача Столітній М.М. просив проводити розгляд справи без його участі. У заяві просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з урахуванням поданих клопотань, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованим повідомленням, однак останні повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.88-89, 94-95). \~ \~ \~ \~Відповідач правом на подання відзиву не скористався, будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надав. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.07.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 6846785 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом Мо205-ОД від 10.02.2022 року. Згідно умов кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 10100 грн строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 10100 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Після прийняття відповідачем умов кредитного договору з ним було укладено електронний кредитний договір, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «C6812», після чого відповідач отримав кредит в сумі 10100 грн. на свою платіжну карту № [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Переказ коштів,\~виданих в\~рамках кредитного\~договору здійснено\~шляхом перерахування\~на банківську\~картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. \~ \~ \~ \~Кредитні кошти\~відповідачу перераховувалися\~за допомогою\~платіжного провайдера,\~що має\~відповідну ліцензію\~та у\~спосіб обумовлений\~умовами кредитного\~договору на\~банківську картку\~№ [NUMBER] . Позивач свої зобов`язання виконав, кошти відповідачу надав, як зазначено у п. 1.3. договору № 6846785 про надання споживчого кредиту від 09.07.2023 р. \~ \~ \~ \~У період з 09.07.2023 по 26.05.2024 відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора в розмірі 60.30 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 60.30 грн. \~ \~ \~ \~27 травня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та позивачем, як фактором, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф , згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за Кредитним договором № 6846785. Отже, до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного Договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. На підставі рішення № 251124/1 єдиного учасника ТОВ « ФК « Фінтраст Україна» від 25.11.2024 р. позивач змінив найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Фінтраст Капітал» , провів реєстраційні дії щодо зміни найменування, тому Товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Фінтраст Капітал» є належним позивачем у справі. Заборгованість за кредитним договором відповідача склала: сума кредиту 10100 грн, сума процентів за користування кредитом - 18491,08 грн., всього 28591,08 грн. Позивачем нараховано проценти за 37 календарних днів (27.05.2024 - 02.07.2024) в межах строку договору відповідно у сумі 7436,63 грн. (а.с.26-34) \~ \~ \~ \~Станом на момент звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена . Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в загальній сумі 36027,71 грн., яка добровільно ним не погашається. У матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості у вказаному розмірі, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З огляду на наведене, заявлені позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано заявку №5450 на виконання доручення до договору № 17/07-2024 від 17 липня 2024 р., акт № 5450 прийому передачі виконаних робіт( наданих послуг) згідно договору № 17/07-2024 від 17 липня 2024 р. , рахунок на оплату № 5450/-21/11-2024 від 21.11.2024 Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (РішенняЄСПЛ усправі «East/WestAllianceLimited»проти України»). Враховуючи вищевикладене, складність справи, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, що не є значним, суд вважає за необхідне стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 гривень, що відповідає засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та підлягають стягненню з [PERSON] . З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved