Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

18.10.2024 [PERSON] звернулася до Волочиського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та на 1/2 частку після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на земельну ділянку загальною площею 0,1273 га, кадастровий номер 6820955300:01:001:0562, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що 14 квітня 2014 року її батько [PERSON] вчинив заповіт, згідно якого усе своє майно заповів їй. [INFO] батько помер. [INFO] померла її матір [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] на момент їх смерті на праві спільної сумісної власності належала вищевказана земельна ділянка. Однак нотаріус повідомила їй про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначену земельну ділянку, у зв`язку з тим, що за померлими не визначено часток на земельну ділянку. В судове засідання учасники справи не з`явились, про місце, дату і час судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи у відсутності позивачки та у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Третя особа подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 01.06.2021, копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 07.06.2021, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00032841508 від 29.09.2021, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00032841611 від 29.09.2021 (а.с. 67, 70, 80-83). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 травня 1957 року, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00035221441 від 23.02.2022 (а.с. 71). Під час перебування у шлюбі батьками позивачки було набуто у спільну сумісну власність земельну ділянку з кадастровим номером 6820955300:01:001:0562, площею 0,1273 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями рішення Війтовецької селищної ради від 19.02.2021 № 20-6/2021, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 278169401 від 05.10.2021 (а.с. 14-15). З копії спадкової справи № 76/2021 після смерті [PERSON] вбачається, що 14 квітня 2014 року [PERSON] вчинив заповіт, яким все своє майно заповів своїй дочці [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті батька (а.с. 65-86). З копії спадкової справи № 77/2021 після смерті [PERSON] вбачається, що спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину є її дочка [PERSON] . Син спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , відмовився від прийняття належної йому спадщини (а.с. 87-116). Разом з тим, приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Лаврентьєва В.В. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину до майна померлих [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6820955300:01:001:0562, площею 0,1273 га, у зв`язку з тим, що за померлими не визначено часток на вказану земельну ділянку (а.с. 84, 116). Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч. 1 ст. 1226 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 12 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, судом встановлено, що позивачка є спадкоємицею за заповітом всього майна після смерті батька [PERSON] , яка прийняла спадщину та єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] . Спірна земельна\~ділянка набута\~батьками позивачки\~під час\~перебування у\~шлюбі,\~а тому\~частка матері\~ [PERSON] \~у спільному\~майні становить\~ та\~входить до\~складу спадщини.Доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя матеріали справи не містять. Враховуючи встановлені обставини справи, а також те, що нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану вище земельну ділянку, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню і за [PERSON] слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку після смерті [PERSON] та в порядку спадкування за законом на 1/2 частку після смерті [PERSON] , на земельну ділянку загальною площею 0,1273 га, кадастровий номер 6820955300:01:001:0562, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved