Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Заболотівської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги мотивував тим, що в процесі роздержавлення земель КСП "Прут" с. Іллінці, Снятинського району Івано-Франківської області, відповідно до архівного витягу від 22.04.2024 року № 312/08-40 в урочищі "Зарінки" йому було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,0079 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Заболотівської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 038512, виданий на ім`я [PERSON] , зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 29, однак немає дати видачі, що унеможливлює власнику переданої земельної ділянки належним чином оформити право власності та вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном у встановленому законом порядку. Згідно із записами в трудовій книжці серії [NUMBER] , виданій 30 вересня 1976 року на ім`я [PERSON] , останній працював трактористом в КСП "Прут" с. Іллінці Снятинського району Івано-Франківської області до 1998 року. Отримавши державний акт на право приватної власності на землю, позивач не зауважив відсутність дати його видачі, що перешкоджає йому зареєструвати земельну ділянку належним чином та отримати землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. По тій же причині неможливо встановити час набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку. Зазначає що він з метою виправлення помилки, допущеної посадовими особами, які здійснювали оформлення та видачу правовстановлюючого документа, неодноразово звертався як до уповноважених осіб КСП "Прут", так і до уповноважених осіб Іллінецької сільської ради, однак з різних причин розгляд питання про виділення земельної ділянки відкладався. Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,0079 га призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Заболотівської селищної ради, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 038512, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 29. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що позивач є включеним в рішення про приватизацію паїв. Також позивач був включений в додаток до державного Акту про право колективної власності на земельну ділянку КСП "Прут", зокрема, до технічної документації. Оскільки згідно відповіді Держгеокадастру позивач не є власником земельної ділянки, не отримував державний акт та державний акт йому не видавався, тому позивач є власником земельного паю. Представник відповідача Заболотівської селищної ради подав до суду заяву, в якій просив розглянути дану справу без участі представника, рішення винести на розсуд суду. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно державного акту на право приватної власності на землю в серії І-ІФ № 038512 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,079 га, що розташована на території села Іллінці Снятинської міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 29. Дата видачі державного акту відсутня. Згідно відповіді Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 29.11.2024 року та доданої технічної документації, вбачається, що інформація про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 1,0079 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Заболотівської селищної ради відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 038512 на [PERSON] згідно наявних у архіві відділу Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю на право постійного користування землею договорів оренди землі станом на 01.01.2013 року на території колишнього Снятинського району у відділі відсутня. Інформація про видачу державного акта на право приватної власності на землю [PERSON] у Відділі відсутня. Інформація про реєстрацію державного акта на право приватної власності на землю на [PERSON] , згідно наявних у архіві Відділу Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю, на право постійного користування землею, договорів оренди землі, станом на 01.01.2013 року на території колишнього Снятинського району у Відділі відсутня. Також в архіві Відділу відсутній архівний примірник державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 038512 виданий на ім`я [PERSON] .. Одночасно Відділ інформує, що в місцевому фонді документації землеустрою та оцінки земель обліковується документація із землеустрою, а саме "Технічна документація по виготовленню державного акту на право колективної власності на землю КСП "Прут" Іллінецької сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області код якої 199МФ23IФСН000002, обсягом 60 аркушів. Складовою Технічної документації є Список громадян села Іллінці на роздержавлення земель КСП "Прут" по Іллінецькій сільській раді, де під №400 прописаний [PERSON] .. Згідно архівного витягу з рішення 17-ї сесії третього демократичного скликання Іллінецької сільської ради від 30 жовтня 2000 року, наданого Архівним відділом № 2 Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 22.04.2024 року вирішено затвердити проект передачі земельної частки і виділити її в натурі жителям с. Ілінці згідно кадастрової оцінки: в т.ч. в урочищах "Зарінки" - рілля, в т.ч. [PERSON] , з/с ІФ 427. Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі «Перший протокол», «Конвенція»): «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.». Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно ст.3 цього Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості)земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Згідно положення ст.3 ЦК України випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай). Також, відповідно з статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Враховуючи викладене, [PERSON] набув право на земельну частку (пай) площею 1,0079\~га,\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва,\~що розташована\~на території\~Заболотівської селищної\~ради,тобто набув право власності на вказану земельну частку, однак державного акту на право на земельну ділянку не оформив, а тому за ним слід визнати право власності на вказану земельну частку (пай.) Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed