Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис № 73048 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості в сумі 61680,40 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича від 19.03.2021 року відкрито виконавче провадження [NUMBER] з виконання виконавчого напису № 73048, вчиненого 09.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 61680,40 грн. В процесі виконання виконавчого напису постановою приватного виконавця від 19.03.2021 року зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, стягнуто основну винагороду приватного виконавця в розмірі 6168,04 грн. В подальшому з карток позивача було стягнуто кошти у розмірі 68 048, 24 грн., в призначені платежу зазначалося: стягнення за ВП [NUMBER] за виконання виконавчого документу: виконавчий напис № 73048, виданий 09.10.2020 року, що підтверджується платіжними інструкціями на суму 38 452,84 грн. та 29 595,40 грн. 16.06.2023 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 11.01.2024 року Овруцьким районним судом Житомирської області було винесено рішення, яким виконавчий напис № 73048 від 19.10.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем визнано таким, що не підлягає виконанню. Ураховуючи те, що вказані кошти на користь відповідача були перераховані безпідставно, позивач просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на його користь безпідставно отримані відповідачем кошти в сумі 68 048,24 грн. Ухвалою судді від 03 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належними чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою місцезнаходження юридичної особи відповідно до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що відповідає приписам частини десятої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, причини неявки свого представника суду невідомі, відзив від відповідача до суду не надходив. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що 09.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис № 73048 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості в сумі 61680,40 грн.. На виконання вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем Лужинецьким П.В. відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Під час примусового виконання з карток позивача було стягнуто кошти у розмірі 68 048,24 грн., в призначені платежу зазначалося: стягнення за ВП [NUMBER] за виконання виконавчого документу: виконавчий напис № 73048 виданий 09.10.2020 року, що підтверджується платіжними інструкціями на суму 38 452,84 грн. та 29 595,40 грн. Відповідно до листа приватного виконавця Лужанського П.В. дані кошти були розподілені наступним чином, а саме: 700, 00 грн. перераховано на компенсацію витрат виконавчого провадження, 61 680, 40 грн. перераховано стягувацу - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» в рахунок погашення боргу, 6168,04 грн. стягнуто, як основна винагорода приватного виконавця. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 11.01.2024 року виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем та зареєстрований в реєстрі № 73048 визнано таким, що не підлягає виконанню. Частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до частини другої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною третьою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: - повернення виконаного за недійсним правочином; - витребування майна власником із чужого незаконного володіння; - повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; - відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Таким чином, оскільки підставою для набуття коштів відповідачем ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був виконавчий напис від 09 жовтня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 73048, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, тому відпала сама підстава для набуття та утримання відповідачем коштів у сумі 61 680,40 грн., стягнутих з позивача у межах виконавчого провадження № [NUMBER]. При цьому, суд наголошує, що поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України підлягає саме та сума коштів, яка була перерахована на рахунок ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», що підтверджується платіжними дорученнями № 20177 від 19 липня 2023 року та № 18045 від 08 червня 2023 року. Також суд вважає за необхідне зазначити, що питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, предметом позову в якій є вимога про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса. Щодо стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 700 грн. та основної винагороди в сумі 6168,04 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч. ч.1, 2, 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»). Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору (ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження»). Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця та витрат на проведення виконавчих дій, які не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні ст. 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження. Оскільки вказана основна винагорода та витрати на проведення виконавчих дій не можуть вважатись безпідставно набутими коштами у розумінні ст. 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження, то кошти в розмірі 6 868,04 грн. стягненню не підлягають. Ураховуючи те, що відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, слід дійти висновку про часткове задоволення позову [PERSON] в межах заявлених ним вимог. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 1211,20 грн. До задоволення підлягають позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі 61680,40 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1097,65 грн., що становить приблизно 90,64 % від задоволених позовних вимог.

Outcome: partial