Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 01 лютого 2001 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №11. Від даного шлюбу з відповідачкою по справі мають сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільно з відповідачкою проживали у шлюбі до лютого 2020 року. На даний час у нього інша сім`я. Вказує, що відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, призвели до розпаду сім`ї. Шлюбні відносини між ним та відповідачкою припинені, кожен з них живе своїм життям, окремо один від одного. Позивач зазначає, що збереження шлюбу є неможливим і суперечить його інтересам та інтересам дитини, даний шлюб існує лише формально, примирення не можливе, тому просить шлюб з відповідачкою розірвати. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.07.2024 року позовну заяву залишено без руху, надано строк позивачу для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 03.09.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 15.10.2024 сторонам надано строк на примирення терміном на шість місяців та призначено судове засідання на 9 год. 00 хв. 15 квітня 2025. Постановленою в судовому засіданні 15.04.2025 ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області поновлено провадження у справі. Позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. У заяві 25.09.2024 року просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідачка будучи, відповідно до положень п.1 ч.8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором №0600290424809, №0610202962109, в судове не з`явилася та про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 01 лютого 2001 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Дубівської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області Україна за актовим записом №11, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 1.02.2001 (а.с.7). Сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про його народження серія [NUMBER] , виданого виконкомом Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області України 12.09.2008 року (а.с.8). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено,\~що\~подружнє\~життя\~між\~сторонами\~не\~склалося. Шлюбні відносини у подружжя відсутні, оскільки кожен з них проживає окремим сімейним життям. Наданий судом строк на примирення сторін позитивного результату не дав. Після наданого строку на примирення, позивач наполягає\~на\~розірванні\~шлюбу\~з\~відповідачкою, яка не виявила бажання з`явитися в судове засідання. Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо, утримання та порядку виховання дитини, поділу спільного майна сторін, не заявлено.

Outcome: approved