Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. У серпні 2024 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить суд усунути перешкоди їй та сину в користуванні та володінні належним їм на праві власності житловим будинком з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом виселення з цього житлового будинку [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилалися на те, що позивачка та її син є власниками в рівних частках по 1/2 частці житлового будинку та по 1/2 частці земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та по 1/2 частці земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розташованими за адресою [ADDRESS] . Вищевказаний будинок був придбаний чоловіком позивачки [PERSON] 17 березня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу та належав йому на праві приватної власності. [PERSON] з початком війни був мобілізований до лав ЗСУ та [INFO] загинув на війні внаслідок російської агресії в Україні. В подальшому позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на майно, що належало її чоловіку [PERSON] та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на своє ім`я та на ім`я сина [PERSON] , успадкувавши разом з ним в рівних частках будинок та земельну ділянку за адресою [ADDRESS] . Позивачка разом із малолітньою дитиною зареєстровані в спірному житловому будинку із 17 листопада 2020 року та по цей час, малолітній син позивача також зареєстрований за цією адресою з 21.05.2024 року. Будь-які інші особи за цією адресою не зареєстровані. Отже, відповідно до вищевказаних документів, є єдиними власниками на теперішній час, які мають законні права володіти, користуватися та розпоряджатися вищевказаним житловим будинком. Однак, з моменту прийняття спадщини та здійснення державної реєстрації права власності позивач не може вільно володіти та користуватися житловим будинком, оскільки відповідач [PERSON] самовільно без належних на те підстав зайняла житловий будинок поза волею власника, чинить перешкоди в цьому, не допускає до будинку, проживає в будинку без реєстрації, не є співвласником житла і у неї немає права користування цим житлом. Відповідач має окреме житло, зареєстрована за іншою адресою в установленому законом порядку за адресою: [ADDRESS] Будь-яких договорів на користування житловим будинком позивач із відповідачем не укладала, жодної згоди на проживання будь-яких осіб, не надавала. Враховуючи викладене, позивач з метою захисту порушеного права просила позов задовольнити та усунути перешкоди в користуванні житловим будинком шляхом виселення з житлового будинку відповідача. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.08.2024 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. (а.с.49) Ухвалою суду від 19.12.2024 року в підготовчому судовому засіданні справу призначено до розгляду. (а.с. 76) Позиції сторін у судовому засіданні. Представник позивача адвокат Дігуляр В.В. позов підтримав та просив його задовольнити. Суду показав, що не дивлячись на те, що після звернення позивача до суду і під час розгляду даної справи у суді відповідачка виїхала із житлового будинку, вважають, що остання повинна бути виселена із будинку в примусовому порядку, так як зазначила у поданій заяві, що в будинку залишилися її речі, що дасть підстави останній вважати, що вона не втратила право користування житловим приміщенням. В судове засідання в подальшому представник позивача не прибув на розгляд справи, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] про час та місце розгляду справи була повідомлена належними чином, прибувши до суду надала заяву про відкладення розгляду справи для укладення договору з адвокатом, однак в подальші судові засідання не прибула, про поважні причини неявки суд не повідомила. Третя особа служба у справах дітей Роздільнянської міської ради про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Тому суд вважає за можливе розгляд справи продовжити без участі сторін по наявним у справі доказам. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Так судом встановлено, що позивачка [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] є співвласниками в рівних частках по частині житлового будинку з господарчими спорудами за адресою [ADDRESS] загальною площею 32,90 кв.м. та по частині земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку кадастровий номер №5123910100:02:003:0226 та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розташованими за адресою [ADDRESS] кадастровий номер 5123910100:02:003:0259. Дані обставини підтверджуються: -свідоцтвом про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 32,90 м.кв., № НТВ 736530, виданого [PERSON] , зареєстровано в державному реєстрі речових прав 09.05.2024 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 807211551239. -свідоцтвом про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 32,90 м.кв., № НТВ 736535 видано [PERSON] (син). Зареєстровано в державному реєстрі речових прав 09.05.2024 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 807211551239. -свідоцтвом про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку будинку, № НТВ 736536 видано [PERSON] . Зареєстровано в державному реєстрі речових прав 09.05.2024 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1083193651239. -свідоцтвом про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку будинку, № НТВ 736531, видано [PERSON] , зареєстровано в державному реєстрі речових прав 09.05.2024 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1083193651239 -свідоцтвом про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0195 для ведення особистого селянського господарства, № НТВ 736532, видано [PERSON] , зареєстровано в державному реєстрі речових прав 09.05.2024 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1453439951239. -свідоцтвом про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0195 для ведення особистого селянського господарства, № НТВ 736532, видано [PERSON] , зареєстровано в державному реєстрі речових прав 09.05.2024 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1453439951239. (а.с.19-44) Дане нерухоме майно належало [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 17 березня 2017 року . 17 липня 2020 року між позивачкою та [PERSON] було укладено шлюб (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис № 83). (а.с.13) Від шлюбу народилась дитина [PERSON] [INFO] , (свідоцтво про народження серія [NUMBER] актовий запис № 52 від 23.02.2021 року). (а.с.13 зворотна сторінка) [PERSON] з початком війни був мобілізований до лав ЗСУ та [INFO] загинув на війні внаслідок російської агресії в Україні (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , актовий запис № 142 від 07 березня 2023 року).(а.с.14) В подальшому позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на майно що належало її чоловіку [PERSON] та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач разом із малолітньою дитиною зареєстровані в спірному житловому будинку за адресою [ADDRESS] , із 17 листопада 2020 року та по цей час, малолітній син позивача також зареєстрований за цією ж адресою з 21.05.2024 року та по цей час. (а.с.15) Будь-які інші особи за цією адресою не зареєстровані, що підтверджено довідкою про зареєстрованих осіб. Між тим за вказаною адресою не проживають. Позивач разом із малолітньою дитиною фактично проживають в іншому будинку за адресою [ADDRESS] у батьків. Іншого житла не мають За вказаною адресою проживає відповідачка , яка має окреме житло, зареєстрована за іншою адресою в установленому законом порядку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав (додається) з якого вбачається, що відповідач є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] . В підтвердження того, що відповідачка за даною адресою не проживає позивач також надав суду заяву [PERSON] на ім`я голови Роздільнянської міської ради Шовкалюка В.О., в якій остання повідомила, що вона з дітьми виїхала з вказаного будинку за кордон, вивезла свої речі крім названих в заяві. До будинку повертатися наміру не має. (а.с.89) Нормативно правове обґрунтування. За змістом частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 41 Конституції України наголошує - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності - є непорушним. Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування? та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень статей\~391,\~396 ЦК України\~позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. У статті 7 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом і повинно відбуватись в судовому порядку. Згідно з ч. 5ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду - є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, у тому числі шляхом виселення без надання іншого житла та зняття з реєстрації. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга статті 1299 ЦК України). Постанова КЦС ВС від 10.07.2019 у справі № 755/8062/13-ц (підтверджено правовий висновок, викладений у постанові ВСУ від 06.07.2016 у справі № 6-3095цс15). У разі припинення права власності на будинок внаслідок спадкування, втрачається й право користування жилим приміщенням у членів сім`ї колишнього власника Постанова КЦС ВС від 15.08.2018 у справі № 595/1271/16-ц (підтверджено правовий висновок, викладений у постанові ВСУ від 05.11.2014 у справі № 6-158цс14) Аналогічні постанови КЦС ВС: від 27.03.2019 у справі № 465/8613/13-ц від 17.07.2019 у справі № 320/13248/14-ц від 23.09.2019 у справі № 329/398/18. Висновки та мотиви суду. Частиною першою статті 81 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ГПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що наявні у справі докази достовірно свідчать про те, що з моменту прийняття спадщини, отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та здійснення державної реєстрації права власності, позивачка та її син є єдиними власниками житлового будинку з господарчими спорудами за адресою [ADDRESS] загальною площею 32,90 кв.м. В будинку на момент оформлення ними права власності на будинок після смерті [PERSON] проживала сестра померлого [PERSON] . Позивачка та її син не мала змоги вільно володіти та користуватися житловим будинком та задовольнити свої житлові права, оскільки відповідачка чинила їм перешкоди в цьому, виселились до будинку після звернення [PERSON] до суду. В силу положень частини\~першої\~статті 383 ЦК України\~передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до частини першої\~статті 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника житла користуватись цим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на житло в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Отже, після смерті спадкодавця відповідач втратила право користування спірним будинком. На підставі вищевикладеного, з метою захисту прав, з урахуванням того, що позивач та відповідач спільним побутом не пов`язані, не є членами однієї сім`ї та не мають договірних відносин, слід дійти до висновку, що відповідач не має жодних правових підстав на проживання та користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , а тому позовні вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житловим будинком шляхом виселення відповідачки з належного відповідачу будинку, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved