Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2009 року до 2023 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В 2022 році сімейні стосунки зіпсувалось, зникло взаєморозуміння, кожен живе своїми інтересами. Сімейне життя у [PERSON] з [PERSON] не склалось, виявилось, що вони є людьми з різними характерами та поглядами на життя. Все це привело до того, що вони втратили почуття любові та поваги одне до одного, та фактично шлюбні відносини між ними припинені з кінця 2022 року, спільне господарство не ведеться між ними з цього часу. Діти, [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі створені всі належні умови для якісного проживання, виховання та відпочинку дітей. Матеріальне забезпечення, виховання та належні умови проживання для дітей здійснюється [PERSON] самостійно. Батько активно займається фізичним вихованням дітей, [PERSON] та [PERSON] мають чорні пояси з Тхеквондо, є вихованцями ДЮСШ-26, є багаторазовими чемпіонами та призерами міських, обласних, всеукраїнських змагань. Старший син, [PERSON] є учасником чемпіонату Європи (2023 рік). Мати жодної участі матеріальному забезпеченні та розвитку дітей не приймає. Питання про стягнення аліментів не вирішувалось, на даний момент питання про стягнення аліментів не стоїть. Позивач має достатній та стабільний дохід, позивач на обліку у психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався. З питання визначення місця проживання у позивача з відповідачем виник спір. 14.08.2023 Службою у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації за заявою [PERSON] проведено обстеження умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS] та складено відповідний акт. Під час складання акту, було проведено бесіду з дітьми, в ході якої останні зазначили, що проживають з батьком з лютого 2023 року, мають образу на маму. Займаються тхеквондо, навчаться в школі №198 м. Києва. Діти забезпечені усім необхідним для навчання та відпочинку, діти хочуть проживати з татом. Згідно характеристик з ліцею «Еко» №198, де навчаються діти, з вчителями систематично підтримує зв`язок батько. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Зобов`язано Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору в строк до закінчення підготовчого судового засідання. Копію вказаної ухвали суду разом з копією позовної заяви з додатками відповідачем не було отримано, поштове повідомлення повернулось до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Третьою особою ухвала суду від 12.04.2024 з копією позовної заяви з додатками була отримана 06.05.2024, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення про вручення поштового направлення. 17.09.2024 до суду зі Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов висновок від 28.08.2024 № 107-6231 та акти обстеження умов проживання, а також клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2024 закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. В судове засідання викликати сторони та свідка [PERSON] , а також в порядку ст. 171 Сімейного кодексу України, викликати у судове засідання малолітніх: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та вислухати їх думки по суті спору за участю представників органу опіки та піклування та служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, та за відсутності в залі судових засідань позивача та відповідача, які є заінтересованими у справі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що майже 2 роки діти проживають разом із ним. Відповідач напочатку телефонувала і навіть спілкувалася з дітьми, однак в подальшому перестала відповідати на його дзвінки та дзвінки дітей, їх життям не цікавиться, не приймає участі ні шкільному ні в спортивному житті дітей, добровільно грошові кошти на утримання дітей не дає, хоча достовірно знає номери їх карток. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов, просив суд його задовольнити. Додатково вказав, що у 2020 році стосунки між сторонами погіршилися та вони стали проживати окремо. Діти виявили бажання проживати із батьком, який повністю їх утримує та займається їх вихованням та розвитком. Мати ігнорує дзвінки дітей та позивача. Відповідач в судове засідання, повторно, не з`явилася, поштові повідомлення із судовими повістками, повернулись до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання», правом на подання відзиву не скористалась. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, та за згодою позивача ухвалити заочне рішення. Будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з родиною позивача перебуває у дружніх стосунках. Два роки назад подружжя [PERSON] розійшлися та діти залишилися проживати з батьком, з того часу він самостійно здійснює догляд за дітьми, утримує їх, займається їх вихованням та навчанням. Відповідача не бачив останні два роки. Він часто буває в гостях у позивача, а також він з дітьми приїздить до нього в гості, та ніколи за останні два роки не чув щоб мати дітей приходила до них чи цікавилась їх життям. У судовому засіданні неповнолітній [PERSON] , [INFO] , вислуховування думки якого по суті спору проведено за участю представника служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, пояснив, що проживає разом із батьком та молодшим братом, навчається, займається спортом. Батько приділяє йому та молодшому брату належну увагу та забезпечує усім необхідним. Маму бачив останній раз пів року назад, вона не проявляє інтерес до їх життя та він бажає проживати разом із батьком. У судовому засіданні малолітній [PERSON] , [INFO] , вислуховування думки якого по суті спору проведено за участю представника служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, пояснив, що живе із батьком та старшим братом, навчається, займається спортом. Мама не хоче з ними спілкуватися, з батьком проживати йому краще, він усім їх з братом забезпечує, допомагає. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, покази дітей та свідка, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2009, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.03.2023. У шлюбі, у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження умов проживання від 14.08.2023 складеного Службою у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] проживають в квартирі [ADDRESS] , де дітям створені належні умови для проживання, стосунки в родині доброзичливі. Діти навчаються в ліцеї «ЕКО» №198, з класним керівником та вчителями систематично підтримує зв`язок батько. Також, діти навчаються в ДЮСШ №26 міста Києва, зв`язок із тренером, щодо організації тренувального процесу, участі у змаганнях, здійснює батько. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Згідно з ч.ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України). У відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За ч. ч. 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно із ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За нормами ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У своїй постанові від 16.01.2019 по справі № 487/2480/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду визначив, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Згідно з висновком органу опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей від 28.08.2024 № 107-6231 з урахуванням рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, громадянином [PERSON] . У висновку встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21.03.2023 шлюб між громадянами [PERSON] до [PERSON] розірвано. Батьки дітей, громадяни [PERSON] та [PERSON] , разом із дітьми зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але батько із синами проживають в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Умови для проживання дітей створені належним чином, про що працівники Служби склали відповідний акт від 05.06.2024. Діти повідомили, що бажають проживати з батьком. Зі своєю матір`ю, громадянкою [PERSON] , вони бачаться дуже рідко. Зі слів малолітнього [PERSON] , він бачився з матір`ю ще у грудні 2023 року. Відповідно до інформації з ліцею «Еко» № 198 Святошинського району міста Києва, протягом 2023-2024 навчального року з класними керівниками [PERSON] та [PERSON] систематично підтримував зв`язок лише батько дітей, громадянин [PERSON] . За інформацією з дитячо-юнацької спортивної школи № 26 міста Києва неповнолітній [PERSON] та малолітній [PERSON] дійсно з 2023 року займаються тхеквондо ВТФ. Зв`язок із тренером щодо організації тренувального процесу здійснює батько, громадянин [PERSON] . Відповідно до інформації зі Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб від 29.05.2024 № 244/05 родина громадянина [PERSON] перебуває у складних життєвих обставинах, чинником яких є спір між батьками щодо участі у вихованні дітей. Також громадянину [PERSON] була запропонована послуга медіація, але він від неї відмовився. Відповідно до наявних довідок батько дітей, громадянин [PERSON] , працевлаштований та має стабільний дохід. Згідно з довідкою від 29.03.2024, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Клінічна лікарня «Психіатрія», громадянин [PERSON] за медичною допомогою не звертався. Зі слів громадянина [PERSON] , матір дітей, громадянка [PERSON] , не приймає участі у їх вихованні та розвитку, а також не допомагає дітям матеріально. Матір дітей, громадянка [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Умови для проживання є задовільними, зі слів матері, за необхідності для дітей забезпечить окремі спальні та навчальні місця, про що працівники Служби склали відповідний акт від 01.07.2024. Відповідно до характеристики з НВК «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітній навчальний заклад «Сузір`я» Святошинського району міста Києва від 28.06.2024 громадянка [PERSON] працює на посаді практичного психолога з 2018. У своїх письмових поясненнях до Служби громадянка [PERSON] висловила заперечення щодо визначення місця проживання своїх синів із батьком, громадянином [PERSON] . Між батьками дітей, громадянами [PERSON] та [PERSON] , укладений договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 02.02.2023. У цьому договорі зокрема зазначено, що місцем проживання дітей батьки визначили з батьком. Водночас батькам було рекомендовано скористатися соціальною послугою медіації. Однак за інформацією Святошинського районного в м. Києві центру соціальних служб від 01.07.2024 громадянин [PERSON] відмовився від цієї послуги. На черговому засіданні Комісії матір дітей, громадянка [PERSON] , не висловлювала заперечення щодо визначення місця проживання дітей з батьком. Водночас зазначала, що батько негативно налаштовує дітей проти неї. Громадянин [PERSON] повідомив, що колишня дружина активної участі у житті дітей не приймає, не цікавиться їх досягненнями тощо. Неповнолітній [PERSON] та малолітній [PERSON] на засіданні Комісії повідомили, що бажають проживати з батьком, який піклується про них та забезпечує їхні потреби. Зі слів дітей, з матір`ю бачились в кінці 2023 року, вони мають образу на неї, тому наразі не бажають з нею спілкуватися. Верховний Суд у своїх позиціях також звертає увагу, що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] та малолітній [PERSON] проживають разом зі своїм батьком [PERSON] у орендованій квартирі. Матір дітей мешкає окремо. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07.12.2006, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2019 у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». З огляду на викладене, з урахуванням наданих до суду доказів, наявність у позивача облаштованого житлового приміщення для дітей, його участь у вихованні дітей та ставленні до нього, піклування про їх стан здоров`я та розвиток, взаємозв`язок та тісний контакт, наявність заробітку, що дозволяє забезпечувати дітей, пристосованості до умов проживання та оточуючого середовища, кола спілкування та наявності друзів, та, виходячи із найкращих інтересів дітей, суд доходить висновку про визначення місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] . При цьому у задоволенні вимог, щодо визначенням місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , слід відмовити, оскільки за вимог ч.2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Позивачем не було враховано ту обставину, що на момент звернення до суду з даним позовом [PERSON] виповнилося 14 років та він самостійно має право обрити собі місце проживання будь-то із батьком чи матір`ю. Також, суд наголошує, що визначення місця проживання дитини з батьком не впливатиме на його взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Матір дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 23.02.2023 у справі № 188/1542/20 (провадження № 61-11857св22), від 01.03.2023 у справі № 643/16285/20 (провадження № 61-530св23), від 14.03.2023 у справі № 596/302/21 (провадження № 61-12438св22). У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: partial