Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася Служба у справах дітей Вінницької міської ради з позовом до [PERSON] про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивований тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батька у дитини немає, відповідачка є одинокою матір`ю. [PERSON] з 30.08.2017 по 27.08.2019, та з 11.10.2023 і по теперішній час перебуває на обліку служби у справах дітей Вінницької міської ради як дитина, що опинилися у складних життєвих обставинах. Підставами для взяття на облік даної дитини стало неналежне виконання матір?ю батьківських обов`язків по вихованню сина. У 2019 році служба у справах дітей Вінницької міської ради зверталась до суду із позовом про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, оскільки правоохоронні органи повідомили про вчинення матір`ю жорстокого побиття сина, однак в задоволення позову було відмовлено. Дитина разом з матір?ю - [PERSON] проживає у [ADDRESS] , у однокімнатній квартирі, санітарний стан житла - умовно задовільний, що підтверджується відповідними актами обстеження житлово-побутових умов проживання: у квартирі періодично спостерігається наявність неприємного запаху, розкидані речі, брудний посуд тощо. Протягом 2023 року [PERSON] вчинив ряд протиправних дій по відношенню до дітей, а саме: неодноразово здійснював напади на малолітніх дівчаток та із застосуванням фізичної сили ножицями відрізав їм волосся, що спричиняло важкі психологічні травми для малолітніх дітей. Внаслідок того, що мати неналежно виконувала свої обов`язки по вихованню сина, неналежно контролювала його поведінку, що спричинило вчинення ним ряду протиправних дій, Вінницьким міським судом Вінницької області вона неодноразово визнавалася винною та притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей». Проведена працівниками сектору ювенальної превенції, міського центру соціальних служб, служби у справах дітей міської ради індивідуально-профілактична робота з дитиною та матір?ю не призвела до позитивного результату, оскільки мати неналежно виконувала рекомендації фахівців, не здійснювала належного контролю за поведінкою сина, не відвідувала з ним необхідних спеціалістів, психологів, які б могли допомогти дитині змінити поведінку на краще. Питання виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків неодноразово розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, на яких детально вивчалися проблеми виховання у сім`ї [PERSON] , матері надавались необхідні рекомендації, а також її попереджали про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. 10.10.2023 на засіданні комісії [PERSON] надавала пояснення щодо виконання нею батьківських обов`язків, зазначила, що не може вплинути на свого сина, він не прислухається до її зауважень та пояснень. Після довготривалих роз`яснень щодо необхідності отримання дитиною психолого-корекційної допомоги у спеціалізованому дитячому закладі, [PERSON] погодилася, щоб її сина [PERSON] було направлено до центру соціально-психологічної реабілітації дітей та написала відповідну заяву. Потім [PERSON] фактично відмовилася від направлення сина до реабілітаційного центру, де хлопчик міг отримати необхідну соціально-психологічну допомогу та корекцію поведінки, та 07.11.2023 письмово звернулася до служби у справах дітей з проханням зняти з розгляду попередню заяву про направлення сина до центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Внаслідок цього малолітній [PERSON] продовжував залишатися на вихованні матері та через безконтрольність з її боку вчиняти протиправні дії. Так, 21.12.2023 малолітній [PERSON] вчергове вчинив протиправні дії по відношенню до іншої дитини: у денний час він здійснив напад на 9-річну дівчинку та, погрожуючи фізичною силою, застосуванням наявного у його руках ножа і обіцянкою відрізати їй волосся, відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілої дитини. Перед цим [PERSON] пішов з дому і мати тривалий час не знала про його місце перебування. За даним фактом протиправних дій [PERSON] , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України, відкрито кримінальне провадження № 12023020020001105, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Не зважаючи на це, 02.01.2023 [PERSON] вкотре свідомо відмовилася від надання згоди на влаштування сина до центру соціальної реабілітації дітей, хоча перебування у даному закладі могло б мати позитивний вплив на перевиховання [PERSON] і сприяти зникненню загрози оточуючим дітям з його сторони. У даний час дитина продовжує перебувати на вихованні матері [PERSON] , яка неналежно виконує свої батьківські обов`язки, чим створює загрозу для морального розвитку свого сина. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та передачу дитини на опікування органу опіки та піклування Вінницької міської ради, а також стягнення з відповідачки на користь і утримання сина аліментів в розмірі частки від усіх видів її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі. Ухвалою суду від 18.01.2024 вищевказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено провести у порядку загального позовного провадження. Також, даним судовим рішенням запропоновано відповідачці, зокрема, надати суду відзив на позовну заяву і докази по справі, роз`яснено наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. З матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення із ухвалою суду від 18.01.2024 та копією позовної заяви із доданими до неї документами, направлене відповідачці за адресою її місця проживання (перебування), зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулося до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». (т. 1 а.с. 98-99) У зв`язку із чим, судом було повідомлено відповідачку про розгляд справи також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. (т. 1 а.с. 105) Таким чином, суд вжив усіх можливих заходів для повідомлення відповідачів про розгляд справи. Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2024 відповідачка була обізнана про розгляд справи (т. 1 а.с. 108); адвокат відповідачки була ознайомлена із матеріалами справи 12.04.2024 (т. 1 а.с. 122). Отже, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, вважається, що відповідачка була належним чином повідомлена про розгляд справи. У строк, визначений вищевказаним судовим рішенням від відповідачки відзив на позов не надійшов. 26.03.2024 судом задоволено клопотання представника позивача і прийнято до розгляду наданий в засіданні в якості доказу документ, про що постановлено відповідну ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати, яка занесена до протоколу судового засідання. Ухвалою суду від 23.04.2024 задоволено клопотання учасників справи про виклик в судове засідання свідків, а також прийнято до розгляду докази надані адвокатом відповідачки в засіданні. Також 23.04.2024 постановлено ухвалу про вислухання думки дитини в судовому засіданні, закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті. 07.10.2024 судом задоволено клопотання представника позивача і прийнято до розгляду надані в засіданні в якості доказів документи, про що постановлено відповідну ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати, яка занесена до протоколу судового засідання. 09.01.2025 судом відмовлено в задоволенні клопотання сторони відповідача про прийняття до розгляду поданих відповідачкою разом із клопотанням від 07.01.2025 в якості доказів документів, про що постановлено відповідну ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати, яка занесена до протоколу судового засідання. Ухвалами суду від 10.02.2025, постановленими без оформлення окремих документів та занесеними до протоколу судового засідання, клопотання відповідачки про прийняття до розгляду поданих нею разом із заявою від 20.01.2025 в якості доказів документів, залишено без розгляду; задоволено клопотання представника позивача і прийнято до розгляду надані в засіданні в якості доказів документи. Ухвалою суду від 10.03.2025 відмовлено у задоволенні заяви відповідачки про повернення до стадії підготовчого провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Відповідачка та її адвокат просили відмовити в задоволенні позовних вимог, заперечуючи ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.05.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1819. (т. 1 а.с. 10) З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 13.01.2018 вбачається, що відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. (т. 1 а.с. 11) 11.03.2024 відділом поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області НПУ повідомлено службу у справах дітей Вінницької міської ради, що під час розгляду звернення [PERSON] про те, що невідома особа чоловічої статі віком 15-16-ти років пошкодила волосся її 9-річній доньці, було встановлено, що коли малолітня [PERSON] прямувала із музичної школи до свого місця проживання, позаду неї підійшов раніше невідомий їй хлопець віком близько 15-16 років, зростом близько 160-165 см, худорлявої тілобудови, яким у подальшому виявився малолітній [PERSON] і взяв її за руку, малолітня злякавшись почала пручатись, тоді [PERSON] штовхнув [PERSON] , внаслідок чого вона впала в обривисту місцевість (невеличкий яр) обличчям до землі, після чого [PERSON] присів позаду на спину малолітній та закрив обличчя своєю долонею так, щоб остання не могла дихати, приставив до шиї предмет схожий на ножиці та почав заспокоювати [PERSON] . Коли остання почала кричати та кликати на допомогу, швидко відрізав кілька пасм [PERSON] та побіг у невідомому напрямку. Дівчинка злякавшись негайно зателефонувала матері та повідомила про дану подію. Матір в свою чергу зателефонувала на спецлінію «102». Також із даного повідомлення вбачається, що [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, постійно надходять скарги від місцевих жителів, учнів та вчителів навчального закладу, де навчається [PERSON] щодо його неадекватної поведінки. (т. 1 а.с. 115) 15.03.2023 КЗ «Вінницький ліцей № 12» повідомлено начальника служби у справах дітей Вінницької міської ради про виявлений випадок фізичного насилля (умисного нанесення однією дитиною іншій тілесних ушкоджень, що призвело до порушення фізичного та психічного здоров`я). Із даного повідомлення (лист № 01-12/53) вбачається, що 14.02.2023 до адміністрації закладу надійшло звернення матері однієї із учениць 6-Б класу оскільки, [PERSON] вчинив напад на дівчинку та почав душити її рукавом від одягу, тим самим наніс їй тілесні ушкодження, а саме: садна на обличчі, слід від удушення та забій колінного суглобу. Також адміністрацією комунального закладу повідомлено, що у 2022 році [PERSON] уже вчиняв напад на 24-річну жінку, напавши на неї в під`їзді та обрізавши пасмо волосся великими ножицями, які заздалегідь придбав у магазині. З даним учнем та його матір`ю проводились профілактичні бесіди виховного характеру, але результатів ці бесіди не мають. Мати і її син відмовляються від допомоги шкільного психолога, неадекватно реагують на надані рекомендації та не виконують їх. Навчальний заклад просив службу у справах дітей Вінницької міської ради посприяти у вирішенні ситуації, що склалась, та направити [PERSON] на обстеження або за висновком лікарів на лікування до спеціалізованого закладу у зв`язку із тим, що його поведінка містить агресію та неадекватність до оточуючих і може бути небезпечною для його однокласників та педагогічного колективу. (т. 1 а.с. 33) 01.05.2023 Вінницьким районним управлінням поліції ГУНП у Вінницькій області НПУ повідомлено службу у справах дітей Вінницької міської ради про здійснення перевірки фактів викладених у повідомленні останньою з приводу вжиття заходів відносно малолітнього [PERSON] та його матері [PERSON] (т. 1 а.с. 50) 10.07.2023 Вінницьким районним управлінням поліції ГУНП у Вінницькій області НПУ повідомлено службу у справах дітей Вінницької міської ради, що під час розгляду звернення [PERSON] від 14.06.2023 про те, що невідома особа чоловічої статі 12.06.2023 здійснила напад на її малолітню доньку, було встановлено, що даною особою виявився малолітній [PERSON] , [INFO] . 3 малолітнім [PERSON] була проведена профілактична бесіда виховного характеру з приводу недопущення вчинення подібних дій в подальшому. Також з матір?ю малолітнього [PERSON] були проведені профілактичні бесіди стосовно відповідального батьківства, недопущення вчинення конфліктних ситуацій та попереджено про відповідальність за неналежне виховання дитини, складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 184 КУпАП. (т. 1 а.с. 49) 04.10.2023 Вінницьким районним управлінням поліції ГУНП у Вінницькій області НПУ повідомлено службу у справах дітей Вінницької міської ради, що під час розгляду звернення [PERSON] про те, що сусідський хлопчик пошкодив волосся малолітній дівчинці, було встановлено, що 03.10.2023, перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , двоє малолітніх дівчат проводили дозвілля разом з батьками у дворі цього ж будинку на дитячому майданчику та в цей час в однієї з дітей виникла необхідність повернутись додому, куди й вони направились разом. Після чого слідом за ними пішов малолітній [PERSON] , [INFO] , (на профілактичному обліку в поліції не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно), коли дівчата увійшли до квартири (залишивши ключ у замку вхідних дверей) [PERSON] наздогнав [PERSON] , схопивши її за руки та примусово із застосуванням фізичної сили, затягнув до ванної кімнати квартири за [ADDRESS] , де в подальшому за допомогою ножиць, які мав при собі, обрізав пасма волосся з голови [PERSON] . В цей час інша дівчинка [PERSON] , спостерігаючи дані дії, злякавшись, спробувала вибігти з приміщення даної квартири, проте [PERSON] наздогнав останню та штовхнувши її назад до квартири, замкнув двері ключем і направився у невідомому напрямку (ключі викинув разом з волоссям на 3 поверсі під?їзду). Зокрема, було встановлено, що малолітній [PERSON] систематично вчиняє подібні дії. 03.10.2023 працівниками сектору ювенальної превенції відділу превенції Вінницького РУП малолітнього [PERSON] госпіталізовано до відділення № 16 лікарні ім. Ющенка для подальшого обстеження психічного стану дитини. (т. 1 а.с. 45-46) З витягу з протоколу № 32 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради від 10.10.2023 вбачається, що комісія вирішила взяти [PERSON] , [INFO] , на облік як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах. (т. 1 а.с. 17-18) На підставі вищевказаного рішення комісії наказом служби у справах дітей Вінницької міської ради № 322 від 11.10.2023 [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, що перебувають у складних життєвих обставинах. Причина взяття на облік неналежне виконання матір`ю батьківських обов`язків щодо дитини. (т. 1 а.с. 12) З довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради № 72340 від 24.10.2023 вбачається, що дитина - [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю - відповідачкою по справі [PERSON] , проживають за адресою: [ADDRESS] . (т. 1 а.с. 14) Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.06.2019 у справі № 127/4491/19, яке згідно відомостей з ЄДРСР, які перебувають у публічному доступі, набрало законної сили 30.07.2019, службі у справах дітей Вінницької міської ради було відмовлено у задоволенні позову про відібрання дитини - [PERSON] від матері - [PERSON] без позбавлення її батьківських праві та стягнення аліментів на утримання дитини. (т. 1 а.с. 51-54) З характеристики [PERSON] від 06.10.2023, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що остання працює в КЗ «Вінницький ліцей № 12» з 2019 року на посаді прибиральник службових приміщень. За період роботи зарекомендувала себе як старанний працівник, якісно та сумлінно виконує свої функціональні обов`язки, робоче місце в належному стані. [PERSON] часто запізнюється на роботу; має почуття гумору; вільно спілкується з колегами та педагогічними працівниками; реагує на зауваження; намагається роботи висновки; не боїться звертатися за допомогою і може запропонувати свою власну допомогу; має чітку позицію щодо своїх прав та обов`язків. (т. 1 а.с. 34) Суд не приймає до уваги характеристику [PERSON] , видану КЗ «Вінницький ліцей № 12» 06.10.2023, оскільки вона є неповною, як вбачається з її тексту, і не є посвідченою особою, що її видала, а тому такий доказ не є достовірним і допустимим в розумінні ст.ст. 78-79 ЦПК України. (т. 1 а.с. 35) З письмових пояснень [PERSON] від 07.09.2023, наданими начальнику служби у справах дітей Вінницької міської ради, вбачається, що вихованням дитини [PERSON] займається у повному обсязі, а саме піклується про його стан фізичного та морального здоров`я, а також потреб стосовно побуту. Разом з дитиною вони працюють з психологом із Центру соціальних служб дітей та молоді, проходили неодноразові обстеження у лікарні ім. акад. О.І. Ющенка стосовно психологічного стану сина. У дитини час від часу трапляються випадки неадекватної поведінки, однак чому він це робить пояснити ні матері, ні психологу він не може. Також [PERSON] пояснила, що щодо подібних ситуацій вона неодноразово зверталась у відповідні органи за допомогою, де отримувала рекомендації, яких дотримувалась. (т. 1 а.с. 15) 10.10.2023 [PERSON] звернулась до начальника служби у справах дітей Вінницької міської ради із заявою про тимчасове влаштування сина - [PERSON] , [INFO] , до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей у зв`язку із сімейними труднощами та з метою відповідної соціалізації дітей. (т. 1 а.с. 16) 16.10.2023 службою у справах дітей Вінницької міської ради було направлено на розгляд служби у справах дітей Вінницької ОВА клопотання № 31/00/005/62873 про влаштування дитини - [PERSON] , [INFO] , до центру соціально-психологічної реабілітації дітей. З даного клопотання вбачається, що [PERSON] має схильність до девіантної поведінки, потребує систематичної роботи з психологом для корекції поведінкових розладів, психо-педагогічної та соціальної реабілітації, орієнтованої на сімейні цінності, превенції формування схильності до правопорушень у поведінці дитини. [PERSON] перебував на обліку ССД ВМР з 30.08.2017 по 27.08.2019 та був знятий на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області у зв`язку із відмовою у задоволенні позову про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав. (т. 1 а.с. 19) Згідно листа служби у справах дітей Вінницької міської ради № 31/00/005/63265 від 17.10.2023 малолітнього [PERSON] , [INFO] , було направлено в стаціонар до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини» з метою його подальшого влаштування до центру соціально-психологічної реабілітації. (т. 1 а.с. 20) Згідно листа служби у справах дітей Вінницької обласної військової адміністрації № 02-02-15-993 від 18.10.2023 на підставі клопотання служби у справах дітей Вінницької міської ради № 31/00/005/62873 від 16.10.2023 [PERSON] , [INFO] , було направлено до КЗ «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» для проходження курсу соціально-психологічної реабілітації. (т. 1 а.с. 21) З інформації КНП «ЦПМСД № 1 м. Вінниця» № 1293/01-15 від 24.10.2023 вбачається, що сім`я [PERSON] перебуває на обліку у даному медичному закладі. Мати батьківські обов`язки виконує, дитина охайно одягнута, речі не нові, але чисті. З приводу захворювань мати звертається вчасно, лікування дитина отримує та профілактичні огляди проходить щорічно. (т. 1 а.с. 36) 07.11.2023 [PERSON] звернулась до начальника служби у справах дітей Вінницької міської ради із заявою про зняття з розгляду її попередньої заяви від 10.10.2023 у зв`язку із зміною обставин, а саме намаганням дитини змінити свою поведінку, початком роботи із психотерапевтом та психологом центру соціальних служб. (т. 1 а.с. 28) На вищевказане звернення службою у справах дітей Вінницької міської ради повідомлено заявницю про те, що на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради від 07.11.2023 клопотання про скасування влаштування [PERSON] до центру реабілітації направлено на розгляд Вінницької ОВА (лист № Я/31/95633/34-01-9 від 13.11.2023). Зокрема службою у справах дітей Вінницької міської ради [PERSON] надані роз`яснення щодо відповідальності та відповідні рекомендації (т. 1 а.с. 22) 16.11.2023 Вінницьким районним управлінням поліції ГУНП у Вінницькій області НПУ повідомлено службу у справах дітей Вінницької міської ради, що під час опрацювання повідомлення, що надійшло 09.11.2023 до чергової частини ВП № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області про замінування ВПТУ № 5 у м. Вінниця, в якому особа представилась як «Я, терористичне угруповування « [INFO] оф тім»» та просила перерахувати кошти в розмірі 100\~000, 00 гривень на номер телефону [NUMBER] або влаштує вибух, було встановлено, що повідомлення ймовірно надіслане саме з електронної пошти [PERSON] , [INFO] , і на даний час встановлюються всі обставини даної події. По даному факту внесено відомості до ЄРДР. Зокрема було повідомлено про встановлення, що малолітній [PERSON] систематично вчиняє протиправні дії відносно інших осіб; під час реєстрації останнього повідомлення, пов`язаного із протиправними діями, 03.10.2023 працівниками сектору ювенальної превенції відділу превенції Вінницького РУП малолітнього [PERSON] госпіталізовано до відділення № 16 лікарні ім. Ющенка; у зв`язку із зафіксованим фактом (12.05.2019) самовільного залишення місця проживання, можна дійти висновку, що малолітній схильний до бродяжницького способу життя. (т. а.с. 44) 22.12.2023 відділ поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області НПУ звернувся до міського голови Вінницької міської ради із проханням надати інформацію чи складались в період з 2010-2023 роки відносно [PERSON] та [PERSON] будь-які адміністративні та інші матеріали перевірки, протоколи, постанови, акти і т.п. (т. 1 а.с. 43) 23.12.2023 відділ поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області НПУ повідомив службу у справах дітей Вінницької міської ради про надходження звернення з КЗ «Вінницький ліцей № 12» щодо прийняття мір відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , який систематично порушує дисципліну, провокує учнів на конфліктні ситуації та бійки, на зауваження реагує агресивно, створює небезпечні умови для оточуючих. Також повідомлено, що під час розгляду даного звернення було відвідано малолітнього за його місцем проживання, проведено із ним профілактично-розяснювальну бесіду в присутності матері щодо недопущення в подальшому протиправних дій та поведінки, відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за ч. 2 ст. 184 КУпАП. (т. 1 а.с. 41) 22.12.2023 Вінницькою окружною прокуратурою та 26.12.2023 Вінницьким районним управлінням поліції ГУНП у Вінницькій області НПУ повідомлено начальника служби у справах дітей Вінницької міської ради про неодноразові випадки протиправних дій малолітнього [PERSON] , [INFO] , який систематично вчиняє насильницькі дії відносно інших осіб, а також вчиняє протиправну поведінку як в побуті, так і у навчальному закладі. Повідомлено про надходження колективної скарги за підписами 21 особи з аналогічним змістом, із якою звернулись мешканці будинку та просили прийняти міри до неповнолітнього [PERSON] , оскільки він вчиняє неправомірні дії щодо дітей: обрізає волосся, починає душити, самовільно заходить до сусідів, відкриває газ, стягує сміття до під`їзду. Також повідомлено, що працівниками поліції складались відносно матері малолітнього адміністративні протоколи щодо вчинення правопорушень, передбачених ст. 184 КУпАП, в 2015 і 2017 роках за ст. 166 КК України в ЄРДР реєструвались події щодо протиправних дій матері відносно малолітнього [PERSON] . Неналежний профілактичний контроль та відсутність проведення ознайомлювальних, попереджувальних бесід з матір`ю дитини з метою усунення причин і умов, які спонукали до протиправної поведінки стали наслідком скоєння [PERSON] особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Здійснюється досудове розслідування, під час якого зібрано матеріали, що містять дані про те, що до вчинення кримінального правопорушення може бути причетний малолітній [PERSON] . (лист № 50/20939вих23). (т. 1 а.с. 37-40, 47-48) З матеріалів справи вбачається, що відповідачка неодноразово притягалась судом до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, що зокрема підтверджується відомостями з ЄДРСР, доступ до якого є публічним. (т. 1 а.с. 55-65, 67-71) Судом встановлено, що службою у справах дітей Вінницької міської ради неодноразово вчинялись дії з метою обстеження житлово-побутових умов проживання дитини (акти від 31.08.2023, 05.10.2023, 23.10.2023, 07.12.2023, 25.12.2023 та 26.12.2023). (т. 1 а.с. 72-77) З матеріалів справи вбачається здійснення соціального супроводу сім`ї [PERSON] . Під час проведення бесід головним спеціалістом ІПР ССД ВМР із дитиною - [PERSON] , [INFO] , останній повідомляв, зокрема, що любить свою матір та прагне піклуватись про неї, не бажає перебувати у лікарні, продовжує відвідувати психолога, усвідомив наслідки своїх протиправних дій, однак не може пояснити причини своїх вчинків та спалахів агресії. (а.с. 78-84) З виписок із медичної картки амбулаторного/стаціонарного хворого № 15054 від 03.11.2023 і № 648 від 14.02.2024 вбачається, що [PERSON] встановлений діагноз «інші змішані розлади поведінки і емоцій». Рекомендовано дотримання лікувально-охоронного режиму, стаціонарне лікування при потребі, нагляд психіатра. (т. 1 а.с. 126-129) Як встановлено в ході розгляду справи з відомостей з ЄДРСР, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2024 в рамках кримінального провадження № 12024020040000134, внесеного до ЄРДР 16.02.2024 за ознаками суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки діянь, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України, [PERSON] , [INFO] , поміщено до приймальника-розподільника для дітей ГУНП в Дніпропетровській області на строк 30 днів, який в подальшому неодноразово продовжувався. Також з ЄДРСР вбачається, що в провадження Вінницького міського суду Вінницької області перебували клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області про застосування примусових заходів виховного характеру відносно [PERSON] за вчинення суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених\~ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України (кримінальне провадження № 12024020040000134, внесене до ЄРДР 16.02.2024, і кримінальне провадження № 12023020020001105, внесене до ЄРДР 21.12.2023). Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05.04.2024 надано дозвіл на направлення та поміщення особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру, [PERSON] для проведення стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи до Львівської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» строком до двох місяців. (т. 1 а.с. 133-138) Як вбачається із повідомлення приймальника-розподільника для дітей ГУНП в Дніпропетровській області від 18.09.2024, наказу № 12-У Дніпропетровської гімназії № 14 ДМР від 01.04.2024 та довідки даного навчального закладу № 100 від 10.06.2024, [PERSON] , [INFO] , зарахований згідно наказу № 12-У Дніпропетровської гімназії № 14 ДМР від 01.04.2024 на екстернатну форму здобуття освіти і на теперішній час навчається у 8-Б класі даного закладу. (т. 2 а.с. 23-25) З психологічної характеристики [PERSON] , наданої старшим психологом ВПЗ УКЗ ГУНП в Дніпропетровській області від 01.04.2024, вбачається, зокрема, що дитині характерна неврівноваженість, легка збудливість, підвищена сприйнятливість і дратівливість; реакції на критику складні, не завжди адекватні; схильний до необдуманих вчинків, проявляє грубість; може бути злопам`ятним і мстивим; в міжособистих стосунках притаманна контактність, балакучість, виразність жестів і міміки; він енергійний, ініціативний, його легко вразити, роздратувати, погано переносить умови жорсткої дисципліни, вимушеної самотності, інколи не доводить до кінця розпочату справу і не може зосередитися на чомусь одному; легко піддається впливу інших, постійно шукає нові враження, встановлює контакт з незнайомими людьми, не витримує самотності, не схильний до лідерства; проте, притаманна імпульсивна поведінка, підвищена конфліктність, нетерпимість до інших людей; може проявляти агресивність, жорстокість і піддаватися потягам; у міміці і словах демонструє роздратованість заявляючи про свої вимоги. За результатами психодіагностики має яскраво виражені акцентуації характеру, а саме гіпертимний (надмірно контактує з оточенням, балакучий, має виразність жестів і міміки), збудливий (імпульсивність поведінки, підвищена конфліктність, нетерпимість до інших людей), емотивний (легко піддається впливу інших, постійно шукає нові враження), циклотимічний (періодичні зміни настрою залежно від зовнішньої ситуації). (т. 2 а.с. 26) З характеристики начальника приймальника-розподільника для дітей ГУНП в Дніпропетровській області від 31.01.2025 вбачається, що на момент поміщення [PERSON] до ПРД для нього були характерні неврівноваженість, збудливість, підвищена сприйнятливість і дратівливість. Реакції на критику складні, не завжди адекватні. Схильний до необдуманих вчинків, проявляв грубість. Його поведінці була притаманна імпульсивність, підвищена конфліктність. У міміці й словах демонстрував роздратованість, заявляючи про свої вимоги. [PERSON] міг бути поривчастий, імпульсивний, схильний до різкої зміни настрою, емоційних спалахів, прагнув зміни враження про себе. Підліток не був схильний керуватися морально-етичними нормами та правилами в своїй поведінці. На даний час агресивність не є яскраво вираженою рисою характеру [PERSON] . Когнітивний розвиток хлопця в межах вікових норм, вільно висловлює власні думки згідно віку. Комунікабельний, зазвичай пристосовується до обставин. В контрольованому та спокійному середовищі дитина навчається конструктивному вирішенню конфліктних ситуацій, саморегуляції та самоконтролю, що може позитивно позначитися на його особистісному розвитку. На зауваження реагує, до інспекторів ставиться з належною повагою. Доручення виконує відповідально. В ПРД з [PERSON] проводиться профілактична та виховна робота щодо виявлення причин і умов, які сприяли скоєнню ним правопорушень. (т. 2 а.с. 95) 31.01.2025 начальником приймальника-розподільника для дітей ГУНП в Дніпропетровській області повідомлено службу у справах дітей Вінницької міської ради, зокрема про те, що мати неповнолітнього - [PERSON] відвідувала дитину в ПРД один раз. Кілька разів надсилала посилки. Постійно спілкується в телефонному режимі з сином, цікавиться життям. Після спілкування з матір`ю у [PERSON] спостерігається зміна настрою, дитина нерідко схвильована та збуджена, погано засинає. Також повідомлено, що в ПРД з [PERSON] інспекторами проводиться профілактична та роз`яснювальна робота щодо виявлення причин і умов, які сприяли скоєнню ним правопорушень, та спрямована на недопущення протиправної поведінки к майбутньому. Підліток з належною повагою ставиться до інспекторів. Доручення виконує відповідально, на зауваження реагує та робить висновки. (т. 2 а.с. 93-94) З висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 05.01.2024 № 01/00/011/1068 вбачається, що орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] відповідачки по справі без позбавлення її батьківських прав. (т. 1 а.с. 7-9) Згідно із\~ч.\~1\~ст.\~170\~СК України\~суд може\~постановити рішення\~про відібрання\~дитини від\~батьків або\~одного з\~них,\~не позбавляючи\~їх батьківських\~прав,\~у випадках,\~передбачених п.\~2\~ п.\~5\~ч.\~1\~ст.\~164\~цього Кодексу,\~а також\~в інших\~випадках,\~якщо залишення\~дитини у\~них є\~небезпечним для\~її життя,\~здоров`я і\~морального виховання. У\~цьому разі\~дитина передається\~другому з\~батьків,\~бабі,\~дідові,\~іншим родичам\~-\~за їх\~бажанням або\~органові опіки\~та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У п. 2 п. 5 ч. 1 ст. 164 СК України зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Повноліття за українським законодавством настає з вісімнадцяти років, згідно ч. 1 ст. 34 ЦК України. Отже до досягнення 18 років фізична особа має правовий статус дитини. Наявність у особи правового статусу дитини означає, що така особа має відповідні права та обов`язки дитини. Спеціальні норми, які конкретизують обсяг прав та обов`язків дитини, містяться як у Сімейному кодексі України, так і у Цивільному кодексі України. Крім того, права дитини підлягають спеціальному захисту на підставі положень Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Враховуючи вищезазначене, а також те, що дитина у віці тринадцяти років (на час вирішення питання щодо необхідності й можливості заслухати думку дитини) може висловити свою думку та сформулювати погляди, судом було прийнято рішення про необхідність вислухати думку дитини. У судовому засіданні 05.12.2024 неповнолітній [PERSON] зазначив, що немає претензій до матері, має з нею та вітчимом нормальні та добрі відносини, а також усе для нормального життя, дитинства та навчання. [PERSON] повідомив, що щиро розкаюється у своїх вчинках, які пояснити не може. Також [PERSON] повідомив, що мати пояснювала йому про протиправність такої поведінки, проводила бесіди виховного характеру та роз`яснювала наслідки. [PERSON] зазначив, що заперечує щодо його відібрання від матері. В судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON] , яка повідомила суду, що вона є начальником відділу ювенальної превенції УПД ГУНП у Вінницькі області. Свідок зазначила, що сім`ю [PERSON] знає з 2017 року та почала відвідувати родину після повідомлення навчального закладу про те, що [PERSON] завдав тілесних ушкоджень іншій дитині. Свідок повідомила, що при неодноразовому відвідуванні родини, [PERSON] всіляко перешкоджала у доступі до квартири, однак після забезпечення все ж таки доступу, було виявлено нестерпні, на її думку, умови для проживання дитини, а саме: безлад в квартирі, зіпсовані продукти на кухні, мухи. Також свідок повідомила, що сусіди стали повідомляти, що [PERSON] збирає на вулиці пляшки, просить їжу, на що мати не реагувала. Свідок зазначила, що матері неодноразово пропонувалась допомога щодо лікування сина, яку [PERSON] відхиляла; разом із службою у справах дітей вони клопотали про лікування дитини; мати говорячи про самостійне лікування сина, навіть не могла назвати ліки, які вона дає дитині. Також свідок повідомила, що приблизно у 2018-2019 році [PERSON] випав з 2-го поверху будинку. Як пояснила свідок, дитина через балкон просила їсти. На думку свідка, мати травмує дитину. Також в судовому засіданні було допитано в якості свідка начальника сектору ювенальної превенції ВВГ ВРУП ГУНП у Вінницькі області [PERSON] , яка повідомила, що знає неповнолітнього [PERSON] з листопада місяця 2023 року, оскільки той постійно перебував в полі зору служби у справах дітей та поліції через неналежне виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків відносно сина. Свідок повідомила, що мати вмовляли помістити дитину на лікування після його обстеження, однак мати категорично відмовлялась. Свідок зазначила, що дитина схильна до вчинення проступків різної важкості. Свідок [PERSON] , яка працює заступником директора КЗ «Вінницький ліцей № 12» у якому навчається [PERSON] та працює відповідачка, зазначила, що з родиною [PERSON] знайома з 2019 року. Свідок повідомила, що [PERSON] закривався в кабінеті, кидався стільцем та висловлювався нецензурною лайкою; під час відвідування місця проживання дитини мати не відчиняла двері. Свідок зазначила, що [PERSON] робить вигляд турботливої матері, але при більш детальному спілкуванні склалось враження, що мати завдає шкоди дитині та негативно впливає на його психічний стан. Свідок вказала, що у 2023 році в дитини спостерігались випадки агресії, яких раніше не було, у зв`язку з чим складається думка, що [PERSON] потрібна кваліфікована допомога без втручання матері, оскільки без неї [PERSON] поводить себе зовсім по іншому. Також свідок повідомила, що діти бояться [PERSON] та скаржились, що він носить із собою ножиці. Як зазначила свідок, зі слів колег дитину бачили на смітнику, дитина займалась жебракуванням (просив гроші, їжу). Свідок повідомила, що [PERSON] некоректно спілкувалась із працівниками превентивної служби, соціальними працівниками, медпрацівниками. Свідок [PERSON] , який працює інспектором з ювенальної превенції ВП № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області, повідомив, що знайомий із сім`єю [PERSON] з грудня місяця 2023 року. Свідок зазначив, що [PERSON] вчиняв правопорушення, а мати не завжди належним чином виконує свої батьківські обов`язки, за що неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності. Свідок повідомив, що сусіди характеризують матір [PERSON] посередньо; під час спілкування із [PERSON] той кидався камінням, висловлювався нецензурною лайкою, плювався, казав, що йому за це нічого не буде. Свідок вказав, що під час відвідування ним місця проживання сім`ї, він бачив бруд, відсутність прибирання, багато сміття, у зв`язку з чим негативно оцінив умови проживання дитини. В судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON] , яка наразі є колишнім працівником служби у справах дітей, однак знайома із сім`єю [PERSON] приблизно з кінця 2023 року. Свідок повідомила суду, що [PERSON] перебував на обліку, як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах; під час спілкування з матір`ю та сином, мати йшла на контакт, однак перешкоджала потрапити у квартиру. Житло у якому проживає сім`я захаращене, речі знаходяться в мішках. В загальному житлові умови є незадовільними. Свідок також зазначила, що мати немає впливу на сина; одного разу він її вкусив та почав бити ногами; [PERSON] має агресивні спалахи по відношенню до матері; сусіди вважають, що [PERSON] становить небезпеку. Свідок [PERSON] , яка працює фахівцем соціальної роботи служби у справах дітей Вінницької міської ради, повідомила, що із сім`єю [PERSON] знайома із 2022 року. [PERSON] і [PERSON] лише декілька раз були на прийомі, а потім мати сказала, що не має можливості та часу. 02.11.2023 взятий супровід. Також свідок зазначила, що [PERSON] не допускала до помешкання, де вона проживає разом із дитиною, однак під час спільних виїздів із працівниками служби у справах дітей, працівниками поліції, мати відчиняла двері і впускала до квартири. В помешканні брудно, воно захаращене, речі накидані до стелі. Свідок також повідомила, що психолог пропонувала індивідуально психокорекцію, психологічний супровід, однак мати відмовилась, пославшись на брак часу; мати не має впливу на сина; до слів матері [PERSON] не прислухається; своїх варіантів вирішення проблеми із дитиною [PERSON] не пропонувала і відмовлялась від того, що їй пропонувалось. Також в судовому засіданні було допитано в якості свідка [PERSON] , яка є практичним психолог соціальної служби Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Свідок повідомила, що знайома із сім`єю [PERSON] з серпня місяця 2017 року; між матір`ю та сином є тісний зв`язок; під час спілкувань із дитиною, хлопчик контролював свої слова, знав, що йому говорити, а що ні, щоб не отримати від матері наганяй за те, що він щось не так скаже. Свідок зазначила, що вважає поведінку [PERSON] неусвідомленою, такі дії він вчиняє задля отримання любові від матері. У якості свідка також було допитано [PERSON] , яка є сусідкою відповідачки та знає її близько 15 років. Свідок повідомила, що мало спілкується з [PERSON] , тому не може її охарактеризувати, однак зазначила, що боїться за своїх дітей, оскільки вчинки [PERSON] щоразу стають агресивнішими; біля квартири [PERSON] безлад, сміття та стоїть сморід. Також свідок зазначила, що сусіди стурбовані, бо побоюються за своїх дітей, а тому від себе не відпускають. В судовому засіданні в якості свідків було допитано [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суд, що перебувають з родиною [PERSON] в дружніх відносинах, однак у них в квартирі не бували. Свідок [PERSON] зазначив, що є співмешканцем матері [PERSON] . Свідки повідомили, що сім`я є адекватною, жорстокого поводження з дитиною з боку матері помічено не було. Обрізання [PERSON] волосся іншим дітям, на думку свідка [PERSON] , не є проступком, а є жартом. Свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] дійсно збирав пляшки, однак на її думку, це не є негативним проявом, [PERSON] є люблячою матір`ю, яка піклується про сина. Свідок [PERSON] повідомив суд, що [PERSON] є адекватною дитиною; між матір`ю та сином відносини хороші та люблячі; на його думку, поведінка [PERSON] викликана його психологічним зривом внаслідок образ однолітків; [PERSON] бажає виправитись і зараз небезпеку не створює. Свідок [PERSON] , яка працює практичним психологом ВМЦСС, повідомила суд, що психолога [PERSON] із матір`ю відвідує несистематично та нерегулярно; на її думку як психолога, залишення [PERSON] із матір`ю становить небезпеку для нього; поведінка [PERSON] є наслідком ставлення до нього матері; у [PERSON] помічена агресія до сина; дитина могла бути жертвою булінгу як збоку інших дітей, так і з боку матері. Також свідок вказала, що під час її спілкувань із [PERSON] , дитина обходила розмови про матір, оскільки, на її думку як психолога, там є якась травма, на що вказували застосовані методики і поведінка дитини. Свідок [PERSON] , яка працює в КЗ «Вінницький ліцей № 12» і є класним керівником [PERSON] , повідомила суд, що в другому семестрі дитина майже не відвідувала заняття, успішність дитини за останні два роки дуже знизилась; дитина забезпечена одягом, необхідним приладдям для навчання; за 2023-2024 навчальний рік мати була лише один раз на батьківських зборах. Свідок зазначила, що у [PERSON] відмічається різка зміна поведінки: то він є спокійним, то агресивним; мали місце конфлікти з однокласниками; [PERSON] неодноразово зривав уроки; спостерігаючи за взаємовідносинами [PERSON] із матір`ю, свідок зробила висновок про відсутність між ними тісного контакту; [PERSON] дозволяв собі прикрикувати на матір. Також свідок повідомила, що наразі діти бояться [PERSON] . Також в судовому засіданні було допитано в якості свідка [PERSON] , яка є потерпілою у кримінальному провадженні за обвинуваченням неповнолітнього [PERSON] . Свідок повідомила, що [PERSON] слідкував за її донькою і напав на неї із ножем, обрізав волосся та забрав мобільний телефон. Свідок вказала, що реакція матері на такий вчинок сина була спокійною, вона повідомила, що нічого зробити не може. Свідок зазначмла, що після нападу [PERSON] , її донька боїться, відвідує психолога, а він продовжував насміхатись над її донькою та цькувати її. На думку свідка, [PERSON] є небезпечним для оточуючих. Ухвалами суду\~від 07.10.2024, від 09.01.2025 та від 10.02.2025 було продовжено судовий розгляд справи за відсутності свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , враховуючи при цьому думку учасників справи (ухвали суду від 07.10.2024 та від 09.01.2025 постановлені не виходячи до нарадчої кімнати та занесені до протоколів судових засідань; ухвала суду від 10.02.2025 постановлена без оформлення окремого документа та занесена до протоколу судового засідання). Згідно з ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Судом звернуто увагу на ті показання свідків, інформацією про що вони володіють з чужих слів, оскільки така інформація може бути перекручена тією особою, яка її передавала або неправильно сприйнята свідком. Тому, при оцінці показань свідків судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками. Водночас, судом прийнято до уваги ту інформацію, якою свідки володіють особисто, а не з чужих слів. Згідно з ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ч.\~1\~і ч.\~2\~ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 ч. 3 ст.\~83\~ЦПК України сторони\~та інші\~учасники справи\~подають докази\~у справі\~безпосередньо до\~суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалі суду від 18.01.2024 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Згідно із ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Відповідно до\~ч.\~2\~і ч.\~3\~ст.\~12\~ЦПК України\~учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з\~п.\~2,\~п.\~4,\~п.\~6\~ п.\~7\~ч.\~2\~ст.\~43\~ЦПК України\~учасники справи\~зобов`язані: сприяти\~своєчасному,\~всебічному,\~повному та\~об`єктивному встановленню\~всіх обставин\~справи; подавати\~усі наявні\~у них\~докази в\~порядку та\~строки,\~встановлені законом\~або судом,\~не приховувати\~докази; виконувати\~процесуальні дії\~у встановлені\~законом або\~судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд,\~заслухавши представника\~позивача,\~відповідачку та\~її адвоката,\~дослідивши докази,\~письмові пояснення,\~викладені позивачем\~в позовній\~заяві,\~покази свідків,\~думку дитини та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи наведене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. У ході розгляду справи судом встановлено, що матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено за вказівкою матері на підставі ст. 135 СК України. [PERSON] перебував на обліку в службі у справах дітей Вінницької міської ради в період з 30.08.2017 по 27.08.2019 і з 11.10.2023 знову був взятий на облік як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах, у зв`язку із неналежним виконанням матір`ю батьківських обов`язків по вихованню сина. Неповнолітній [PERSON] неодноразово вчиняв протиправні дії відносно інших осіб, що підтверджується наявними в матеріалах справи належними доказами. Відповідачка неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 і ч. 2 ст. 187 КУпАП (постанови Вінницького міського суду Вінницької області: від 05.02.2019 по справі № 127/235/19; від 12.04.2019 по справі № 127/8957/19; від 19.06.2019 по справі № 127/13754/19; від 24.12.2019 по справі № 127/31482/19; від 01.04.2020 по справі № 127/4402/20; від 11.02.2022 по справі № 127/2407/22; від 07.09.2022 по справі № 127/16439/22; від 06.06.2023 по справі № 127/15444/23; від 09.08.2023 по справі № 127/22433/23; від 12.10.2023 по справі № 127/30566/23; від 14.11.2023 по справі № 127/33426/23, які набрали законної сили), що підтверджується відомостями з ЄДРСР, доступ до якого є публічним. Посилання адвоката відповідачки на положення ст. 39 КУпАП не спростовують наявність встановлених вищевказаними судовими рішеннями фактів ухилення матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини. Батьки та\~особи,\~які їх\~замінюють,\~зобов`язані: постійно дбати\~про фізичне\~здоров`я,\~психічний стан\~дитини,\~створювати належні\~умови для\~розвитку її\~природних здібностей; поважати гідність\~дитини,\~виховувати працелюбність,\~почуття доброти,\~милосердя,\~шанобливе ставлення\~до державної\~і рідної\~мови,\~сім`ї,\~старших за\~віком,\~до народних\~традицій та\~звичаїв; виховувати повагу\~до національних,\~історичних,\~культурних цінностей\~українського та\~інших народів,\~дбайливе ставлення\~до історико-культурного\~надбання та\~навколишнього природного\~середовища,\~любов до\~своєї країни; сприяти здобуттю\~дітьми освіти\~у навчальних\~закладах або\~забезпечувати повноцінну\~домашню освіту\~відповідно до\~вимог щодо\~її змісту,\~рівня та\~обсягу; виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини. Відсутність спілкування із дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення негативно впливає на її розвиток як складову виховання, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Тлумачення ч. 1 ст. 170 СК України дозволяє зробити висновок, що підставами для відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, є не лише встановлення випадків, передбачених п. 2 п. 5 ч. 1 ст. 164 СК України,\~але й\~інших випадків, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приймаючи до уваги надані учасниками справи в ході розгляду справи пояснення, беречи до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи), суд прийшов до висновку,\~що відповідачка\~неналежним чином\~виконує рекомендації\~фахівців щодо\~нормалізації психічного\~стану сина,\~не здійснює\~належного контролю\~за його\~поведінкою,\~не спілкується\~із дитиною\~в обсязі,\~необхідному для\~її нормального\~самоусвідомлення,\~не сприяє\~засвоєнню нею\~загальновизнаних норм\~моралі та\~не вчиняє\~дії,\~які б\~були достатніми\~і допомогли\~б дитині\~змінити поведінку.\~При цьому\~суд зауважує,\~що батьки\~дитини несуть\~відповідальність за\~її виховання\~і розвиток.\~Найкращі інтереси\~дитини є\~предметом їх\~основного піклування. Суд прийшов до висновку, що відповідачка не має впливу на сина. Систематична профілактично роз`яснювальна робота як з дитиною, так і з матір`ю належних результатів не дає. Враховуючи неодноразову протиправну поведінку дитини, спосіб вчинення правопорушень, суд погоджується із доводами представника позивача про те, що дитина не має належного виховання, зокрема морального. При цьому суд звертає увагу на те, що моральне виховання дуже важливе для повноцінного розвитку дитини. Моральне виховання\~ має на меті сформувати стійкі моральні якості, потреби, почуття, навички і звички поведінки на основі ідеалів, норм і принципів моралі, основи моральних ставлень людини до суспільства, праці, інших людей.\~Моральне виховання\~формує моральні поняття, погляди і переконання. В основі морального виховання дитини лежить процес передавання їй, в даному випадку матір`ю, моральних норм, правил і принципів поведінки в суспільстві з метою\~перетворення їх у значущі, внутрішньо необхідні регулятори її\~соціальних проявів. Моральні стосунки в сім`ї накладають\~відбиток на все життя людини, оскільки їх вплив пов`язаний із сильними переживаннями,\~формують основи моральних ставлень людини до суспільства, праці, інших людей. Результатом морального виховання є моральна вихованість. Вона матеріалізується\~в суспільно цінних властивостях і якостях особистості, проявляється у відносинах,\~діяльності, спілкуванні. Моральне виховання -\~це цілеспрямована взаємодія дорослого, в даному випадку матері, і дитини з метою формування моральних почуттів і якостей, засвоєння моральних норм і правил, розвитку моральних мотивів і навичок поведінки. Слід прийняти до уваги, що моральне виховання з перших років життя дитини спрямоване на формування її моральної позиції, ціннісних орієнтирів, інтересів і потреб. Адже на цьому етапі закладаються основи морального розвитку особистості, розвиваються уявлення, почуття, звички, які спрямовують подальше її вдосконалення. Несвоєчасна увага до морального виховання не може бути компенсована у подальші роки. Моральне виховання тісно пов`язане з моральним розвитком, оскільки взаємодія між педагогічними впливами і розвитком особистості відбувається через сприймання, усвідомлення, оцінку й перевірку досвідом моральних вимог. Враховуючи те,\~що однією\~з підстав\~відібрання дитини\~від батьків\~або одного\~з них,\~не позбавляючи\~їх батьківських\~прав,\~є наявність випадків, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її, зокрема, морального виховання, суд звертає увагу, крім вищенаведеного, й на наступне. Саме у сім`ї дитина здобуває перший досвід моральної поведінки. Саме сім`я є один з основних джерел морального виховання дітей. Правила поведінки, прийняті в сім`ї, дуже швидко засвоюються дитиною і сприймаються нею, як правила загальноприйнятої норми. Моральне виховання дітей відбувається впродовж їхнього життя, і визначальне значення в становленні моральності дитини відіграє середовище, в якому вона розвивається і росте. Розвиток моралі в дитини невіддільний від її соціального розвитку. Якщо з якихось причин дитина не має достатньо сформованих соціальних навичок, вона стає схильною до аморальної, протиправної поведінки. Встановлені в ході розгляду справи обставини вказують на те, що мати не може забезпечити синові належне виховання, зокрема моральне, а сім`я, в якій зростає дитина не є наразі для неї тим середовищем, в якому б вона могла отримати належний духовний розвиток, нормальне самоусвідомлення, а також засвоїти загальні норми моралі. Також судом прийнято до уваги психічний стан здоров`я дитини, який потребує належної уваги та лікування. Мати, в свою чергу, не надала переконливих доказів того, що нею максимально, за даних обставин, приділено увагу здоров`ю сина. Суд вважає, що несистемне лікування, недотримання рекомендацій психологів та інших лікарів, може спричинити погіршення стану здоров`я дитини, що матиме невідворотні наслідки. Виходячи з того, що психічний стан [PERSON] покращився під час його перебування у приймальнику-розподільнику для дітей ГУНП в Дніпропетровській області, як те виснується із наявних у справі характеристик, тобто під час розлучення дитини із матір`ю, вказує на те, що при належній увазі до дитини та її перебуванні у іншому середовищі, ніж його сім`я, яке для неї є стійким, сприятливо впливає на психоемоційний стан [PERSON] . Суд дійшов переконання, що наразі залишення [PERSON] із матір`ю не забезпечить його розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Відповідно до ч. 1 - ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Твердження сторони відповідача про те, що мати належно виконує свої батьківські обов`язки, спростовуються встановленими в ході розгляду справи обставинами і належними у справі доказами. Враховуючи думку неповнолітнього [PERSON] , висловлену в ході розгляду справи, судом прийнято до уваги, зокрема, що оцінка дитиною поведінки своєї матері, життєвих обставин може бути необ`єктивною та зумовленою різними важелями впливу. У зв`язку з цим, законодавець передбачив право суду постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ч. 3 ст. 171 СК України). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Доцільність відібрання [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав встановлена висновком виконавчого комітету Вінницької міської ради № 01/00/011/1068 від 05.01.2024. (т. 1 а.с. 7-9) Судом прийнято до уваги, що висновок органу опіки та піклування ВМР має рекомендаційний характер для суду і не є обов`язковими та повинен оцінюватись судом за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України. Однак, враховуючи вищевказане суд погоджується з вищезазначеним висновком, оскільки він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини. Пунктом першим і другим статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом першим статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. В даному випадку судом на перше місце поставлено «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даних осіб (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дітей на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню їх інтересів (Пункт 1 статті 3). Суд прийшов до висновку, що поведінка дитини не відповідає нормам суспільної моралі, призводить до негативних наслідків, створює реальну загрозу не лише для її життя, здоров`я та морального розвитку, а й для інших. Відсутність з боку матері необхідного контролю та впливу на поведінку неповнолітнього сина призводить до негативних наслідків. Тому суд вважає, що у даному випадку залишення дитини у матері, зокрема є небезпечним для її морального виховання. Отже, зазначені вище обставини переконують суд в наявності достатніх підстав для відібрання [PERSON] , [INFO] , від матері - [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, що відповідає, в даному випадку, найкращим інтересам дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 170 СК України, суд прийшов до висновку про передачу дитини на опікування органам опіки та піклування Вінницької міської ради. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини його матір`ю, суд за її заявою може постановити рішення про повернення їй дитини на підставі ч. 3 ст. 170 СК України. Згідно із ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначені розміру аліментів та матеріальних можливостей відповідачки судом враховано матеріальне становище дитини та платника аліментів, відсутність у неї інших дітей, непрацездатних чоловіка, батьків. Разом з тим, на час ухвалення судового рішення суду не повідомлено ні позивачем, ні відповідачкою відомостей щодо: загального стану здоров`я дитини та платника аліментів; наявності на праві власності у платника аліментів, у тому числі рухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, а також інші обставини, що мають істотне значення. Позивачем не надано доказів здійснення витрат платником аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. При цьому, учасниками справи не було повідомлено суду про неможливість самостійно подати будь-які докази. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не визначає мінімального розміру аліментів на дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 179 СК України аліменти є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Суд дійшов до переконання в наявності підстав для стягнення з [PERSON] на користь дитини аліментів на її утримання, оскільки вона зобов`язана та може надавати щомісячне утримання дитині в розмірі по частки від свого заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання матері окремо від дитини не повинно впливати на обсяг її прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Оскільки позивач на момент звернення до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», а також положення ст. 141 ЦПК України, з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~211, 20 гривень. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved