Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить зобов`язати АТ «Креді Агріколь Банк» здійснити перерахунок платежів здійснених [PERSON] за договором кредиту №6/2918720 від 02.12.2021 р., з огляду на нікчемність підпункту 3.1.2 пункту 3.1. цього договору з часу його укладення, зарахувавши сплачені ним кошти, які були спрямовані на обслуговування кредитної заборгованості, в рахунок погашення основного боргу по кредитному договору №6/2918720 від 02.12.2021 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що у провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області знаходиться справа №362/2485/24 за позовом АТ «Креді Агріколь Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №6/2918720 від 02.12.2021 року на суму 40\~817,46 грн., позичальником за яким був батько позивача [PERSON] , що помер [INFO] . У рахунок погашення кредитної заборгованості спадкодавець частково сплачував на користь відповідача платежі, до складу якої включалась комісія, передбачена п. 1.3.2 кредитного договору. Позивач вважає, що пп.1.3.2. п. 3.1. кредитного договору щодо сплати щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,3% від суми кредиту не відповідає чинному законодавству України, є несправедливою умовою договору. З наявних у позивача документів слідує, що позичальник сплатив на користь відповідача 2261,46 грн. за комісію. Проте, у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг, які є комісією та пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту та надаються позичальнику на платній умові щомісячно. Розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, такі умови кредитного договору є несправедливими. Загальна сума комісії за весь час строку кредитування 60 місяців становитиме 67\~843,80 грн., що вдвічі перевищує тіло кредиту. Виходячи з принципів справедливості та добросовісності, на позивача не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які позичальником не замовлялись і банком фактично не надавались. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.06.2024 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.31-32). У встановлений судом строк Позивач усунула недоліки. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.08.2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 39). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» - Лішневського І.Г. про зупинення провадження\~у справі (а.с. 53-54). 10.09.2024 року від представника АТ «Креді Агріколь Банк» надійшов відзив на позовну заяву, у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що вимоги позовної заяви не відповідають обґрунтуванням позовних вимог. Зокрема, у позовних вимогах позивач просить здійснити перерахунок платежів з огляду на нікчемність пп. 3.1.2 п. 3.1 (банк зобов`язаний в день внесення позичальником коштів на рахунок погашення заборгованості здійснити подальше погашення заборгованості за кредитом черговості, визначеній договором), проте з тексту позовної заяви позивач посилається на нікчемність п.п 1.3.2 п. 3.1, що стосується комісійної винагороди. Відповідач зазначає, що на дату укладення кредитного договору №6/2918720 від 02.12.2021 року діяв Закон України «Про споживче кредитування», що набув чинності 10.06.2021 року, і який не містив норми про заборону комісії, на відміну від Закону України «Про захист прав споживачів». Комісія, що передбачена п. 1.4.2 кредитного договору встановлюється за обслуговування кредитної заборгованості, що включає послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування, інформування про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів, тощо. Тобто, сплата комісії передбачається за ті послуги, які не надаються позичальнику безоплатно у відповідності до ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» та незалежно від волевиявлення клієнта і з обмеженою періодичністю. Із вказаними умовами позичальник був ознайомлений заздалегідь, до моменту укладення договору, що свідчить підписаний ним паспорт споживчого кредиту. Умови кредитного договору відповідають нормам спеціального закону, а саме Закону України «Про споживче кредитування» (а.с. 56-58). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» - Лішневського Іллі Георгійовича про зупинення провадження\~у справі (а.с. 80-81). В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с.74, 75), причини неявки суду не відомі. Представник АТ «Креді Агріколь Банк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 76, 81, 92, 97, 102), причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, з урахуванням доводів, наведених у відзиві у позовній заяві, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 02.12.2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №6/2918720, відповідно до п. 1.1 якого Банк надає Позичальнику на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 37\~638,31 грн. Строк кредитування по 01.12.2026 року включно (а.с. 21-25). Пунктом 1.2. договору визначено, що кредит надається Позичальнику для погашення заборгованості за комплексним договором №5/2918720, укладеним між Банком та Позичальником 12.03.2019 року, відповідно до якого Позичальнику було видано кредит в сумі 49\~163,00 грн. Пунктом 1.3 договору визначено, що Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку: щомісячно процентну винагороду за користування кредитом у розмірі 11% річних (п. 1.3.1 договору). Щомісячно комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,3% від суми кредиту (п. 1.3.2 договору). Банк зобов`язаний в день внесення позичальником коштів на рахунок погашення заборгованості здійснити подальше погашення заборгованості за кредитом у черговості, визначеній договором (пп. 3.1.2 п. 3.1 договору). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.04.2022 року (а.с. 13). 10.03.2023 року, 11.01.2024 року АТ «Креді Агріколь Банк» звернувся з вимогою до [PERSON] про сплату боргу за кредитним договором №6/2918720 на суму 40\~817,46 грн. (а.с. 15-16). 03.06.2023 року державним нотаріусом Другої фастівської державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом майна [PERSON] (а.с. 14). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2024 року у справі №362/2485/24 відкрито спрощене позовне провадження за позовом АТ «Креді Агріколь Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним догововом №6/2918720 на суму 40\~817,46 грн. (а.с. 17). Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вказано у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 666/4957/15-ц, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. За таких обставин, пункти кредитного договору про сплату комісії за надання кредитних коштів є нікчемними. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст .203 ЦК України). За ч. 2\~ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів (ч.ч. 1-3\~ст. 216 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст.15, ч.1 ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Пунктом 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них. Велика Палата Верховного Суду у справі № 990/150/23 від 22.02.2024 року зазначила, що, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Своєю чергою, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (постанови Верховного Суду від 6 листопада 2019 року у справах № 464/4574/15-ц, № 756/17180/14-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 697/2368/15-ц, від 4 грудня 2019 року у справі № 635/8395/15-ц, від 1 квітня 2020 року у справі № 686/24003/18, від 1 липня 2020 року у справі № 287/575/16-ц, від 19 серпня 2020 року у справі № 287/587/16-ц). Наведене означає, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 824/399/17-а). Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, як спосіб захисту своїх прав та інтересів, просить суд здійснити перерахунок платежів здійснених [PERSON] за договором кредиту №6/2918720 від 02.12.2021 р., з огляду на нікчемність підпункту 3.1.2 пункту 3.1 договору з часу його укладення, зарахувавши сплачені ним кошти, які були спрямовані на обслуговування кредитної заборгованості, в рахунок погашення основного боргу по кредитному договору №6/2918720 від 02.12.2021 року. Разом з тим, суд звертає увагу, що підпункту 3.1.2 пункту 3.1 кредитного договору №6/2918720 від 02.12.2021 року визначено, що банк зобов`язаний в день внесення позичальником коштів на рахунок погашення заборгованості здійснити подальше погашення заборгованості за кредитом у черговості, визначеній договором. При цьому, позивачем в обґрунтуванні позовних вимог не зазначено підстав для визнання нікчемним п. 3.1.2 пункту 3.1 кредитного договору, про який позивач зазначає у позовних вимогах. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає про нікчемність п. 1.3.2 договору щодо сплати щомісячної комісійної винагороди. Проте, в прохальній частині просить визнати недійсним підпункту 3.1.2 пункту 3.1 кредитного договору щодо зобов`язання банку здійснити погашення заборгованості за кредитом у черговості. На вказаний недолік звертає увагу також відповідач у відзиві на позовну заяву, який надсилався на адресу позивача 22.08.2024 року (а.с. 67). Проте, позивач не скористалась своїм правом на подачу відповіді на відзив, пояснень, уточнення позовних вимог, тощо з приводу даних обставин. Суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, про вирішення яких зазначає сторона та не повинен виходити за межі цих вимог. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем жодним чином не обґрунтовано та не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог щодо нікчемності пп. 3.1.2 п. 3.1 кредитного договору та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок платежів за кредитним договором, з огляду на вказаний пункт договору. \~Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, у задоволенні позову по суті відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed