Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у розмірі 22\~122, 00 грн., завданої в результаті ДТП. В обґрунтування позовних вимог посилається на те що 09.08.2023 о 13 год. 05 хв. в м.Тернополі на проспекті Степана Бандери відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортним засобом «CHRYSLER», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . На момент ДТП між ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №гл38495ак1ф від 11.04.2021, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Volkswagen», номерний знак [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП, власника автомобіля «CHRYSLER», номерний знак [NUMBER] була застрахована за Полісом №АТ/3050498 в АТ «СГ «ТАС». Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №ARX3787996 від 21.08.2023 та умов Договору страхування №гл38495ак1ф від 11.04.2021, розмір страхового відшкодування склав 124\~747, 64 грн., яке АТ «CK «АРКС» було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО. Позивач звернувся до АТ СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку із чим АТ СГ «ТАС» було здійснено на користь Позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 102625,54 грн. АТ СГ «ТАС» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу до складових запчастин, що підлягали заміні, та сплачено 102625,54 грн. За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані становить 22\~122, 00 грн., яка підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2023, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Відповідно до постанови суду, 09.08.2023 о 13 год. 05 хв в м. Тернополі на проспекті С. Бандери, 12, водій [PERSON] керував транспортним засобом «CHRYSLER», номерний знак [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який зупинився попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п.2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 09.08.2023, є встановленим та не підлягає доказуванню. Як вбачається з матеріалів справи, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] , за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу CHRYSLER номерний знак [NUMBER] , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в AT СГ «ТАС» згідно полісу № АТ/3050498, що підтверджується відповіддю від НПУ № 3023222496141625 про ДТП та роздруківкою з бази МТСБУ щодо полісу АТ/3050498). Полісом №АТ/3050498 встановлений ліміт відповідальності AT СГ «ТАС» в розмірі 160 000,00 грн., франшиза 3 200 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» є власником автомобіля Volkswagen Toureg реєстраційний номер [NUMBER] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» була застрахована у ПАТ «СК «АРКС» на підставі Договору добровільного комплексного страхування наземного транспорту за №гл38495ак1ф від 11.04.2021, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Volkswagen», номерний знак [NUMBER] . 10.08.2023 представник ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА», як власник транспортного засобу марки Volkswagen Toureg реєстраційний номер [NUMBER] , застрахованого за договором страхування №гл38495ак1ф від 11.04.2021, звернувся до АТ «СК «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. 10.08.2023 був оглянутий автомобіль марки Volkswagen Toureg реєстраційний номер [NUMBER] , про що складено Акт огляду транспортного засобу від 10.08.2023, в якому вказаний характер пошкоджень транспортного засобу. В самому акті зазначено, що акт огляду т/з є тільки описом пошкоджень для подальшого складання калькуляції відновлювального ремонту. Згідно ремонтної калькуляції № 1.003.23.0 від 14.08.2023 вартість ремонту транспортного засобу марки Volkswagen Toureg реєстраційний номер [NUMBER] , з ПДВ складає 124\~747, 64 грн. Отже, відповідно до Страхового акту № АRX3787996 від 21.08.2023, розрахунку страхового відшкодування, ремонтної калькуляції № 1.003.23.0 від 14.08.2023, копії рахунку на оплату № 46 від 11.08.2023 та умов договору добровільного комплексного страхування наземного транспорту №гл38495ак1ф від 11.04.2021, розмір страхового відшкодування склав 124\~747, 64 гривень. Вказану суму, а саме 124\~747, 64 гривень, як страхове відшкодування, АТ «СК «АРКС» сплатило ТОВ «Джерман Авто-Тернопіль» за згідно акту АRX3787996, ПОРШЕ ЛІЗИНГ Україна, ІПН 35571472 рах №46 від 11.08.2023 без ПДВ. Як вбачається з повідомлення ПАТ "Страхова група "ТАС", яке адресоване АТ "СК "АРКС", ПАТ "Страхова група "ТАС", розглянувши документи стосовно ДТП, що мала місце 09.08.2023 за участю автомобіля марки Volkswagen\~Toureg\~д.н.з.\~ [NUMBER] та\~автомобіля марки\~«CHRYSLER», д.н.з [NUMBER] , повідомила, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Toureg д.н.з. [NUMBER] згідно заяви ПАТ «СК «АРКС» від 05.10.2023 №8983/18/ЦВ та Рахунку №46 від 11.08.2023 ТОВ «Джерман Авто-Тернопіль», становить 124747,64 грн., у тому числі: вартість замінених складових 100971,20 грн; вартість робіт 11551,43 грн; вартість матеріалів 12225,01 грн. Коефіцієнт зносу замінених складових, згідно пп. «б» п.7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів становить 0,1874, що дорівнює 18922 грн. Розрахунок суми страхового відшкодування: 124747,64 грн 3200 грн 18922 грн = 102625 грн. На підставі викладеного, належна АТ "СК "АРКС" сума страхового відшкодування 102625,64 грн була перерахована на реквізити, вказаними в регресній вимозі. Згідно із платіжною інструкцією № 372160 від 30.10.2023, АТ "СГ "ТАС" (приватне) перерахувало на користь АТ "СК "АРКС" страхове відшкодування за договором №АТ3050498 від 17.08.2022, т/з Volkswagen Toureg д.н.з. [NUMBER] , регресний платіж за претензією №8983/18/ЦВ від 05.10.2023 з ПДВ, у розмірі 102\~625, 64 грн. Як зазначив представник позивача, ПАТ "СГ "ТАС" при визначенні розміру страхового відшкодування застосувало коефіцієнт фізичного зносу автомобіля марки Volkswagen Toureg д.н.з. [NUMBER] , в розмірі 0,1874, у зв`язку з чим виплатило страхове відшкодування в розмірі 102 625, 64 грн, хоча АТ "СК "АРКС" здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому в сумі матеріальної шкоди в розмірі 124\~747, 64 грн, тобто в розмірі фактичних понесених витрат на ремонт автомобіля, а відтак у позивача виникло право вимоги до відповідача на суму 22\~122, 00 грн (124 747, 64 грн 102 625, 64 грн). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши належну правову оцінку доказам у їх сукупності і взаємному зв`язку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі статтями 3, 22, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальника. При настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно із пункту 35.1. статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для отримання страхового відшкодування потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом тридцяти днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Враховуючи вищенаведене, для отримання страхового відшкодування встановлено спеціальний порядок, який включає в себе обов`язкове подання страховику заяви про страхове відшкодування з наданням документів, перелік яких закріплений у пункті 35.2. статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 36.4. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічний правовий висновок зроблено також у постановах Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19 та від 12 липня 2023 року у справі №591/1861/22. Як зазначалось вище, відповідно до ст.29 Закону № 1961-ІV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Тобто, у страховика з урахуванням вказаного Закону не виник обов`язок відшкодування різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні. Із урахування наведеного вище, Суд погоджується із доводами представника позивача, викладеними ним в позові, що Позивачем було розраховано розмір страхового відшкодування без урахування коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 124 747, 64 грн, оскільки відповідно до умов Договору добровільного страхування №гл38495ак1ф від 11.04.2021 Позивач сплачує всю вартість відновлювального ремонту не віднімаючи коефіцієнт фізичного зносу. Відповідно до чинного законодавства, страхове відшкодування сплачується з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» тільки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ОСЦПВ), а Позивачем було сплачено страхове відшкодування за Договором добровільного страхування. Тобто, саме страховик Відповідача за договором ОСЦПВ (в даному випадку - АТ СГ «ТАС»), а не Позивач має перевіряти підстави для нарахування зносу і якщо вони є, тоді страховик за договором ОСЦПВ відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мають застосувати коефіцієнт зносу при виплаті страхового відшкодування. Отже, Позивачем було вірно сплачено страхове відшкодування на рахунок ТОВ «Джерман Авто-Тернопіль», саме без урахування коефіцієнту фізичного зносу. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.14 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4 при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у й тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Пунктом. 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на дату скоєння ДТП) передбачено, що при настанні страхового випадку страховик (в даному випадку АТ «СГ «ТАС») відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третіх осіб. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 №1074/8395, коефіцієнт фізичного зносу застосовується якщо строк експлуатації ТЗ перевищує: 5 років для ТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших Т3. Коефіцієнт фізичного зносу, що було розраховано експертом АТ СГ «ТАС» складає 0.1874. Отже, АТ СГ «ТАС» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу 0.1874 (що дорівнює 18922 грн) до складових, що підлягають заміні та сплачено 102625,64 грн. (124747,64 грн 18922 грн (коефіцієнт фізичного зносу) 3200 грн (франшиза)). Таким чином, з урахуванням наведеного вище, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути 22\~122, 00 грн, тобто різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отож, беручи до уваги те, що позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн. На підставі\~ст.ст.993, 1187, 1194 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved