Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (надалі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»), в інтересах якого діє представник Корнійчук Д.Д., звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором №1336-6596 від 23.01.2024 в розмірі 43785,30 грн., що складається з наступного: 8677,50 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 35107,80 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Окрім того, просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Позовні вимоги мотивує тим, що 23.01.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1336-6596 (надалі Кредитний договір). Кредитний договір підписаний електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора С4398. Підписанням кредитного\~договору відповідач\~підтвердив,\~що ознайомлений\~з усіма\~правилами надання\~кредиту та\~інших супутніх\~документів. Позивач вказав,\~що виконав\~свої зобов`язання\~за договором\~у повному\~обсязі,\~оскільки надав\~відповідачу можливість\~розпоряджатись кредитними\~коштами у\~сумі 7000,00\~грн.\~шляхом перерахування\~коштів на\~відповідний картковий\~рахунок відповідача, однак останній, всупереч чинному законодавству та умовам Договору, належним чином покладені на нього зобов`язання не виконав, порушив умови Договору, тому загальний розмір заборгованості станом на 16.01.2025 складає 67685,18 грн., з них: 8677,50 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 59007,68 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Разом з тим, враховуючи що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»,\~а саме\~часткового списання\~заборгованості,\~позичальнику за\~нарахованими процентами\~у сумі\~23899,88\~грн.\~за умови\~погашення позичальником\~решти заборгованості\~за кредитним\~договором в\~розмірі 43785,30\~грн.,\~з яких:\~прострочена заборгованість\~за кредитом\~8677,50\~грн.;\~прострочена заборгованість\~за нарахованими\~процентами 35107,80\~грн. З врахуванням вищезазначеного, кредитодавець просить суд стягнути з [PERSON] не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, що становить 43785,30 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 8677,50 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 35107,80 грн. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 31 березня 2025 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позов, в якому вказує, що вважає даний позов безпідставним та необґрунтованим. Поданий до позову договір не містить його підпису як позичальника. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявна в матеріалах справи паперова роздруківка договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», та що саме такий правочин підписувався електронним підписом уповноважених на те осіб (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Наголошує, що він не укладав та не підписував договір позики (в тому числі кожну його сторінку), що долучає представник позивача в якості копії до позовної заяви, відповідно не погоджував зазначені в цій редакції документа процентні ставки, як й інші кабальні умови кредитування. Протилежне матеріалами справи не доведено. Якби він дійсно укладав такий договір, то в обов`язковому порядку мав би здійснити набір у відповідній електронній формі певної комбінації алфавітно-цифрової послідовності, вказана комбінація мала б відобразитись у вказаній електронній формі та зберегтись на сервері кредитора для подальшого долучення до кредитних договорів, і позивач міг би надати такі докази. Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення відповідачу, підтвердження ним пропозиції щодо укладення договору, зокрема, довідки про ідентифікацію клієнта, хронології вчинення дій щодо укладення кредитних договорів у формі електронного правочину тощо. Отже, наведене вказує на неукладеність, в тому числі в електронному вигляді, оспорюваного правочину - Договору про відкриття кредитної лінії від 23.01.2024 №1336-6596, що вказує на необґрунтованість вимог про стягнення з нього процентів за ставкою, яку він нібито погоджував у цьому договорі. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 35107,80 грн. не є співрозмірною тілу кредиту у сумі 8677,50 грн., суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) за користування коштами. При ухваленні рішення просив зменшити розмір відсотків, щонайменше до заявленого позивачем розміру заборгованості за кредитом - 8677,50 грн, оскільки стягнення неузгоджених процентів в 4 рази більше тіла кредиту призведе до безпідставного збагачення кредитора за його рахунок. Також належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є виключно первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами банку (фінансової установи) та не містять відомостей, що дозволили перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем тощо. Крім того, на підтвердження перерахування йому коштів позики позивач зазначає, що таке перерахування підтверджується інформаційною довідкою банку, відповідно до якої нібито, як зазначає позивач, йому було перераховано тіло кредиту. Втім, зазначений файл не може бути належним підтвердженням здійснення переказу, оскільки повністю перебуває в залежності від сторони позивача. Фактично позивач міг скласти довідку будь-якого змісту, що нівелює значення такого документа. Також не\~відомо,\~кому належить\~карткові рахунки,\~на які\~переказано дані кошти,\~оскільки лист\~не містить\~ідентифікуючих даних\~про нього\~(із\~фрагментів номеру карти,\~що відображені\~в повідомленні,\~неможливо встановити\~належність карти (рахунку) саме йому. Відтак, інформаційна довідка не є первинним або платіжним документом, що підтверджує переказ коштів, а тому є неналежним та недопустимим доказом. Відтак, позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема не довів укладення договору позики (кредиту) з відповідачем на умовах, що вказані в наданій копії договору позики (кредиту), не довів перерахування йому тіла кредиту, не довів розмір фактично наданих у кредит коштів та розмір відсотків, які позивач просить стягнути за період користування кредитними коштами, а тому у задоволенні позову варто відмовити повністю. У судове засідання представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Суд, встановив, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою установою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ІК 116 від 01.08.2013, виданим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. 23.01.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1336-6596. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», затверджених наказом N 01-П від 04.01.2024 та розміщених на їх сайті. Вказаний кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Позичальнику надано одноразовий ідентифікатор С4398, для підписання кредитного договору № 1336-6596 від 23.01.2024, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 п. 2 кредитного договору кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію на наступних умовах, визначених цим договором. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку передбаченому цим договору. Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір Кредиту: 7000,00 гривень. Дата надання/видачі Кредиту: 23.01.2024 (п. 4.1., 4.2 Договору). Відповідно до п. 4.9. Договору, сплату процентів за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше визначених графіком платежів (який є додатком 3 до Договору) дат, які є останніми днями відповідних Базових періодів. Базовий період складає 21 (двадцять одна ціла, нуль сотих) календарних днів. Перебіг першого Базового періоду починається з дати надання/видачі Кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду (п. 4.8. Договору). Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 2.50 % (дві цілих п`ятдесят сотих відсотки (ів)) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання права користування Кредитом за Промоставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою) (п. 4.10. Договору). Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику (далі Строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 17.11.2024. Строк Договору є рівним Строку кредитування (п. 4.12 Договору). Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає сто сімдесят три тисячі триста двадцять чотири цілих двадцять дев`ять сотих відсотки (ів) (п. 4.13. Договору). Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення Договору (за весь Строк кредитування) складає: 59500,00 грн. (п. 4.14 Договору). Загальні витрати за споживчим кредитом на дату укладення цього Договору складають 52500,00 грн та включають у себе проценти за користування Кредитом (п. 4.16 Договору). Відповідно до п. 8.5 Договору, у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, Кредитодавець має право вимагати від Позичальника повернення Кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати повернення кредиту, що встановлена п. 4.12 цього Договору. Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1336-6596 (Графік платежів за договором), згідно з методикою Національного банку України, який містить розрахунок суми кредиту та процентів за користування кредитом із зазначенням термінів платежу, сума кредиту становить 7000,00 грн. та включає в себе проценти за користування кредитом у розмірі 52500,00 грн., реальна річна процентна ставка становить 173324,29 % річних. Такі ж положення щодо істотних умов договору містяться в Паспорті споживчого кредиту, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, номер пароля С4398. 19.02.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії № 1336-6596, про надання додаткових коштів у кредит в розмірі 2100,00 грн. Згідно п. 3 Додаткової угоди, після укладення цієї Додаткової угоди та отримання позичальником додаткових грошових коштів у кредит: сума неповернутого кредиту становить 9100,00 грн; кількість днів користування кредитом, що залишається після укладення цієї Додаткової угоди становить 273 календарних днів; орієнтовна реальна річна процентна ставка за час з моменту укладення цієї Додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування: 361431282,98 процентів; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту час з моменту укладення цієї Додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування: 75932,50 грн. Невід`ємною частиною цієї Додаткової угоди є додаток: (1) Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України. Додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії № 1336-6596 та додаток - Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором, підписано електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора С7503. Підписавши 23.01.2024 Договір про відкриття кредитної лінії № 1336-6596 та 19.02.2024 Додаткову угоду до даного Договору, відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит та проценти за користування кредитом в порядку, передбаченому цим договором. З довідки про перерахування суми кредиту № 1336-6596 від 23.01.2024, вбачається, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» здійснив видачу відповідачу коштів за кредитним договором № 1336-6596 від 23.01.2024 в сумі 7000,00 грн., та 19.02.2024 в сумі 2100 грн. за допомогою системи LiqPay платіж 2418226130 та платіж 2427824444, № платіжної картки [NUMBER] . Також в матеріалах справи наявне повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» для ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», згідно якого вбачається, що від позивача № платежу 2418226130 та № платежу 2427824444 через систему платежів LIQPAY перераховані кошти в розмірі 7000,00 грн. 23.01.2024 та 2100,00 грн. 19.02.2024 згідно договору № 1336-6596, номер картки [NUMBER] . ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов кредитного договору. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за користування кредитними коштами належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. З розрахунку заборгованості за договором 1336-6596 від 23.01.2024, вбачається, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за Договором, унаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 16.01.2025 складає 67685,18 грн., з яких: основний борг за кредитом 8677,50 грн.; залишок нарахованих, не погашених відсотків 59007,68 грн. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу Українипередбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач з врахуванням Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 23899,88 грн, просить стягнути з відповідача на його користь частину заборгованості що становить 43785,30 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 8677,50 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 35107,80 грн, у зв`язку із порушенням зобов`язання за кредитним договором № 1336-6596 від 23.01.2024. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі N 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі N 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року N 127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно із пунктом 6 частини 1статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Відповідно до частини 3статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , уклавши договір № 1336-6596 від 23.01.2024 в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодився з умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, а тому, на думку суду, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Умови кредитного договору № 1336-6596 від 23.01.2024 є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст. ст. 77-80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. Аргументи відповідача [PERSON] про те, що він не укладав Договір з позивачем, а також про те, що позивач не довів укладення Договору між сторонами, не довів перерахування наданих у кредит коштів на рахунок відповідача, є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, Договір про відкриття кредитної лінії № 1336-6596 від 23.01.2024 містить електронний підпис [PERSON] із одноразовим ідентифікатором С4398, який надано позичальнику для підписання договору та підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами, що відповідає вищенаведеним приписам ст. ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». На час розгляду справи зазначений договір, за яким відповідач отримав кредит, є чинним та недійсним у судовому порядку не визнавався. З наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих та непогашених відсотків відповідачем. Доводи відповідача про те, що у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи в розумінні ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а надані позивачем документи про перерахування суми кредиту не є доказами перерахування йому коштів у відповідності до укладеного договору та не є первинними документами, суд вважає необґрунтованими з врахуванням наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження виконання ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зобов`язань за кредитним договором № 1336-6596 від 23.01.2024, позивачем надано довідку про перерахування суми кредиту № 1336-6596 від 23.01.2024, згідно якої ТОВ ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» здійснив видачу відповідачу коштів за кредитним договором № 1336-6596 від 23.01.2024 в сумі 7000 грн. та 19.02.2024 в сумі 2100 грн. за допомогою системи LiqPay платіж 2418226130 та платіж 2427824444, № платіжної картки [NUMBER] . Також в матеріалах справи наявне повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» для ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», згідно якого вбачається, що від позивача № платежу 2418226130 та № платежу 2427824444 через систему платежів LIQPAY перераховані кошти в розмірі 7000,00 грн. 23.01.2024 та 2100,00 грн. 19.02.2024 згідно договору № 1336-6596, номер картки [NUMBER] . Крім цього, на підтвердження доводів позовних вимог щодо наявності заборгованості відповідача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надано детальний розрахунок заборгованості за вказаним договором, що відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору. Водночас, суд враховує, що боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав можливість в якості доказу надати суду виписку зі свого рахунку на підтвердження надходження (не надходження) коштів від кредитора на виконання умов укладеного договору, його розміру, а також підтвердження виконання своїх зобов`язань за даним договором та внесення коштів на погашення заборгованості. З врахуванням викладеного, суд вважає, що у матеріалах справи наявні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження факту укладання кредитного договору між [PERSON] та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». При цьому, відповідач, стверджуючи про необґрунтованість позовних вимог, доказів на спростування встановлених обставин до суду не надав, зокрема, банківську виписку, або довідку з банку про неналежність йому даної картки, докази повного погашення заборгованості тощо. За змістом ч. 13 ст. 11 цього Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відтак, доводи відповідача про те, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту, є безпідставними. Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, встановивши, що [PERSON] свої обов`язки за кредитним договором № 1336-6596 від 23.01.2024 не виконав, допустив заборгованість за кредитом у розмірі 67685,18 грн, із них: 8677,50 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 59007,68 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, суд дійшов висновку, що в даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості, яка добровільно ним не сплачується. Позивач, в свою чергу, просить суд стягнути з [PERSON] не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, що становить 43785,30 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 8677,50 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 35107,80 грн. З врахуванням\~викладеного,\~суд вважає,\~що позов\~підлягає до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № 1336-6596 від 23 січня 2024 року в розмірі 43785,30 грн. Крім того, в силу вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved