Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом, та просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних в сумі 25\~883,58 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 2684 грн. \~В обгрутуванні позовних вимог, посилається на те що договір між сторонами про надання послуг не укладався, але підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , загальною опалювальною площею 76 кв.м., а відповідач такі послуги прийняв та від їх отримання не відмовлявся. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Покладені законодавством зобов`язання, щодо оплати послуг з теплопостачання, боржник виконував частково. Відповідно до ст.\~525, ст.\~526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За період з 01/10/2019 по 01/12/2021 року утворилась заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 22\~766,45 грн. Крім того, відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. За період з 21.12.2019 по 01.02.2022 нараховано індекс інфляції в сумі 2294,04 грн. та 3% річних в сумі 823,04 грн. (розрахунок додається). Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 25\~883,58 грн., а також понесені судові витрати в сумі 2684,00 грн. Ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави від 03.04.2023 відкрито провадження за позовом ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, зазначає що [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] . У будинку де знаходиться належна на праві приватної власності квартира не підключена до системи опалення, що підтверджується актом про відсутність системи опалювальних приладів в кв [ADDRESS] від 06.10.2023 та фото обстежуваного приміщення. Відповідачем не укладалось договору з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на постачання теплової енергії чи гарячого водопостачання. Ліцензії у ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» для надання послуг теплопостачання теплової енергії та гарячої води у позивача відсутні, у зв`язку з тим що, з 12.06.2017 року закінчився строк дії ліцензії, внаслідок чого позивач не має права на провадження господарської діяльності у сфері постачання теплової енергії. При цьому відповідач зазначає, що згідно ст.257 ЦК України, визначено, що строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки, тому строк у межах якого підприємство мало змогу звернутися до суду сплив. Одночасно відповідач стверджує, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» безпідставно обрано тариф в розмірі 1596, 93грн., оскільки його квартира не обладнана приладами обліку теплової енергії, а тому розрахунок заборгованості, зроблений на основі вказаного тарифу є незаконним та необгрунтованим. Позивачем не враховано, що відвідач має право на пільгу у розмірі 50 %. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог. Від позивача надійшов відповідь на відзив, згідно якого останній зазначає, що [PERSON] є споживачем послуги з централізованого опалення, що надається підприємством за адресою: [ADDRESS] . Згідно статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки встановлені договором або законом. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань по оплаті за спожиті послуги утворилася заборгованість, щодо стягнення якої підприємство було змушене звернутися до суду . Твердження відповідача, що підприємство не мало права надавати послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, оскільки не має відповідної ліцензії, є безпідставними. ПОКВПТГ ‹‹Полтаватеплоенерго» є суб`єктом господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація), яка здійснює ліцензійну господарську діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії. Має ліцензії АВ № 597475 з виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), АВ № 597476 з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, АВ № 597477 з постачання теплової енергії строком дії з 13.06.2012 по 12.06.2017, видані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Відповідно до частини 6 статті 21 Закону України ‹‹Про ліцензування видів господарської діяльності›› ліцензії на провадження видів господарської діяльності, зазначені у статті 7 цього Закону, які є чинними на день набрання чинності цим Законом та мали обмежений термін дії, є безстроковими. Постановою НКРЕКП від 06.06.2017 №739 ліцензії, видані ПОКВПТГ ‹‹Полтаватеплоенерго», переоформлені на безстрокові (постанова для ознайомлення знаходиться на офіційному сайті НКРЕКП www.nerc.gov.uа. ПОКВПТГ ‹‹Полтаватеплоенерго» включено в Єдиний Державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (виписка з реєстру знаходиться в матеріалах цивільної справи). Згідно КВЕД-2010 (класифікація видів економічної діяльності) клас 35.30 ‹‹Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря›› в т.ч. включає:виробництво, збирання та розподілення пари, гарячої води для центрального опалення, виробництва енергії та інших цілей. Надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, як вид господарської діяльності, яку проводить ПОКВПТГ ‹‹Полтаватеплоенерго», не підлягає ліцензуванню. Тому в розумінні статті 19 Закону України ‹‹Про житлово-комунальні послуги››, ПОКВПТГ ‹‹Полтаватеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води. Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID - 19), відповідно до якого Розділ «прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню та території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, який неодноразово продовжувався. Отже, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVІD-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, підприємство правомірно звернулось до суду щодо стягнення заборгованості, що утворилась в результаті невиконання відповідачем зобов`язання по оплаті за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . З 14.03.2017 облік фактично спожитої теплової енергії для централізованого опалення під`їздів №1-3 житлового будинку по бульвару Щепотьєва 5, здійснюється за допомогою вузла комерційного обліку теплової енергії, встановленого на 1-му вводі теплової мережі в будівлю, що підтверджується копією акту допуску до експлуатації комерційного вузла обліку теплової енергії №185-ж.А тому розрахунки із споживачем проводиться згідно показників приладів обліку теплової енергії. відключення приміщень у багатоквартирному будинку відбувається виключно на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Згідно пункту 25 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Процедура відключення споживачів від мережі централізованого теплопостачання, визначена Порядком Про відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4. Самовільне відключення мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання обов`язків щодо сплати за надану теплову енергію. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири, свідчить про виконання зобов`язань щодо надання послуг ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго, за які відповідач зобов`язаний здійснити розрахунок. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 04.04.2024 в задоволенні клопотання [PERSON] про огляд квартири [ADDRESS] відмовлено. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 04.04.2024 в задоволенні клопотання [PERSON] про перехід розгляду справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 04.04.2024 клопотання представника позивача про залучення співвідповідачів до участі у вказаній справі задоволено, залучено до участі у справі [PERSON] та [PERSON] , що є співвласниками квартири [ADDRESS] . Від співвідповідача по справі [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого, останній посилається що [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки на нього оформлено особовий рахунок [NUMBER] . Дана квартира не підключена до системи опалення, що підтверджується актом про відсутність системи опалювальних приладів в кв [ADDRESS] від 06.10.2023 та фото обстежуваного приміщення. Відповідачем не укладалось договору з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на постачання теплової енергії чи гарячого водопостачання. Ліцензії у ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» для надання послуг теплопостачання теплової енергії та гарячої води у позивача відсутні, у зв`язку з тим що, з 12.06.2017 року закінчився строк дії ліцензії, внаслідок чого позивач не має права на провадження господарської діяльності у сфері постачання теплової енергії. При цьому відповідач зазначає, що згідно ст.257 ЦК України, визначено, що строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки, тому строк у межах якого підприємство мало змогу звернутися до суду сплив. Одночасно відповідач стверджує, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» безпідставно обрано тариф в розмірі 1596, 93грн., оскільки квартира [ADDRESS] не обладнана приладами обліку теплової енергії, а тому розрахунок заборгованості, зроблений на основі вказаного тарифу є незаконним та необгрунтованим. Співвідповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог. Від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, згідно якого, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є споживачами послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що надається підприємством за адресою: [ADDRESS] . Законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови від оплати таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Твердження відповідача, що підприємство не мало права надавати послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, оскільки не має відповідної ліцензії, є безпідставними. ПОКВПТГ ‹‹Полтаватеплоенерго» є суб`єктом господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація), яка здійснює ліцензійну господарську діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії. Має ліцензії АВ № 597475 з виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), АВ № 597476 з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, АВ № 597477 з постачання теплової енергії строком дії з 13.06.2012 по 12.06.2017, видані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Відповідно до частини 6 статті 21 Закону України ‹‹Про ліцензування видів господарської діяльності›› ліцензії на провадження видів господарської діяльності, зазначені у статті 7 цього Закону, які є чинними на день набрання чинності цим Законом та мали обмежений термін дії, є безстроковими. Постановою НКРЕКП від 06.06.2017 №739 ліцензії, видані ПОКВПТГ ‹‹Полтаватеплоенерго», переоформлені на безстрокові. Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Статтею 253 цього Кодексу передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до п.12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID - 19), відповідно до якого Розділ «прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020, з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, який неодноразово продовжувся. Розрахунки із споживачем проводиться згідно показників приладів обліку теплової енергії., що розташований в будинку [ADDRESS] . Процедура відключення від мереж централізованого опалення регламентована Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, який затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №169 від 26 липня 2019 року (далі Порядок). Порядком передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, мають право відокремити свою квартиру чи нежитлове приміщення від централізованого опалення та гарячого водопостачання у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена від централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відключення окремих квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків відбувається після отримання рекомендацій постійно діючої комісії, створеної органом місцевого самоврядування. ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» не наділено повноваженнями щодо надання споживачам дозволу на відключення від мереж централізованого опалення. \~ \~ \~ \~ Від [PERSON] надійшли заперечення щодо відповіді на відзив. При цьому останній вказує, щодо відсутності договірних відносин. Співвласники квартири не є учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг. Від співвідповідача по справі [PERSON] надійшло клопотання про заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та перехід до загального позовного провадження. Також надійшло клопотання про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] , що проживають за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 30.01.2025 у задоволенні клопотання [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про виклик у судове засідання свідків - відмовлено. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 30.01.2025 в задоволенні клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи відмовлено. Цивільно-процесуальним кодексом України на учасників процесу покладається обов`язок спочатку самостійно вжити заходи для надання експертного висновку і лише у разі відсутності такої можливості, що також має бути підтверджено відповідними доказами, сторона звертається з клопотанням про призначення експертизи до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтриамала, прохала задовольнити. Відповідач [PERSON] прохав в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі є споживачем послуг ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою №173299801 від 10.07.2019. Як визначено статтями 317, 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом зміст права власності не спливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон України), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила) та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у цій сфері. Відповідно до статті 1 Закону України житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Залежно від функціонального призначення, відповідно до статті 13 Закону України, житлово-комунальні послуги поділяються на : комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізованого постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо-, та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). В порядку статті 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Згідно статті 19 Закону України ‹‹Про житлово-комунальні послуги›› виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Згідно Статуту, одним із основних напрямків діяльності Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства ‹‹Полтаватеплоенерго» є забезпечення тепловою енергією на опалення та підігрів води житлового фонду, комунально-побутових та інших об?єктів. Відповідно до частин 1, 2 статті 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визначаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно частин 4, 5 цієї статті суб`єкти господарювання реалізують свою господарську компетенцію на основі права власності, права господарського відання, права оперативного управління відповідно до визначення цієї компетенції в цьому Кодексі та інших законах. Суб`єкти господарювання господарські організації, які діють на основі права власності, права господарського відання чи оперативного управління, мають статус юридичної особи, що визначається цивільним законодавством та цим Кодексом. Суб`єктами господарювання є, зокрема, господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані у встановленому законом порядку. Згідно частин 1-2 статті 81 Цивільного кодексу України юридична особа може бути створена шляхом об`єднання осіб та (або) майна. Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Нормами статті 62 Господарського кодексу України визначено, що підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства, види яких визначені частиною 1 статті 63 Господарського кодексу України, в тому числі, комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади. Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що постачання теплової енергії (теплопостачання) це господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. В порядку статті 1 Закону України ‹‹Про теплопостачання›› постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов?язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії (теплопостачальна організація). ПОКВПТГ ‹‹Полтаватеплоенерго» є суб`єктом господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація), яка здійснює ліцензійну господарську діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії. Має ліцензії АВ № 597475 з виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), АВ № 597476 з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, АВ № 597477 з постачання теплової енергії строком дії з 13.06.2012 по 12.06.2017, видані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Відповідно до частини 6 статті 21 Закону України ‹‹Про ліцензування видів господарської діяльності›› ліцензії на провадження видів господарської діяльності, зазначені у статті 7 цього Закону, які є чинними на день набрання чинності цим Законом та мали обмежений термін дії, є безстроковими. Постановою НКРЕКП від 06.06.2017 №739 ліцензії, видані ПОКВПТГ ‹‹Полтаватеплоенерго», переоформлені на безстрокові. ПОКВПТГ ‹‹Полтаватеплоенерго» включено в Єдиний Державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (виписка з реєстру знаходиться в матеріалах цивільної справи). Згідно КВЕД-2010 (класифікація видів економічної діяльності) клас 35.30 ‹‹Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря›› в т.ч. включає: виробництво, збирання та розподілення пари, гарячої води для центрального опалення, виробництва енергії та інших цілей Відповідно до статті 1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила) : централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання; централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Статтею 7 Закону України ‹‹Про ліцензування видів господарської діяльності›› визначено перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню. Надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, як вид господарської діяльності, яку проводить ПОКВПТГ ‹‹Полтаватеплоенерго», не підлягає ліцензуванню. Тому в розумінні статті 19 Закону України ‹‹Про житлово-комунальні послуги››, ПОКВПТГ ‹‹Полтаватеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно статті 1 Закону України ‹‹Про теплопостачання›› тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. В порядку частини 2 статті 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» НКРЕКП здійснює встановлення тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідно до ст. 13 Закону України від 21.06.2012 №5007-VI «Про ціни і ціноутворення», державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, в тому числі шляхом установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання фіксованих цін. Відповідно до Законів України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (п.3 ч.1 ст.17), «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» ( п.2 ч.1 ст.6), «Про теплопостачання» (абз.7 ст.16), Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) здійснює встановлення тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП. Відповідно до ч.9 ст.14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» рішення НКРЕКП (Регулятора) є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг. З 14.03.2017 облік фактично спожитої теплової енергії для централізованого опалення під`їздів №1-3 житлового будинку по бульвару Щепотьєва 5, здійснюється за допомогою вузла комерційного обліку теплової енергії, встановленого на 1-му вводі теплової мережі в будівлю, що підтверджується копією акту допуску до експлуатації комерційного вузла обліку теплової енергії №185-Ж. А тому розрахунки позивачем із відповідачами проводились згідно показників приладів обліку теплової енергії, що розташований в будинку [ADDRESS] . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за вказаною адресою в якому знаходиться приміщення відповідачів, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Полтавської міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2019-2021 років, які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті Полтавської міської ради. За змістом п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. В силу ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» передбачено, що споживачі зобов`язані щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця розрахуватися з постачальником за спожиті послуги з теплопостачання. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 по справі № 6-59цс13). Статтею 526 Цивільного кодексу України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання має виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Доказів того, що відповідачі належним чином виконували зобов?язання з оплати наданих позивачем послуг не надано. У пункті 39 Правил користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, передбачено право споживача вибирати теплопостачальну організацію, а також відмовитися від послуг теплопостачальної організації, про що попереджає письмово теплопостачальну організацію у строк, передбачений договором. Відповідно до пунктів 24, 25, 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. В порядку виконання пункту 6 частини 1 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 № 417-VII власник зобов`язаний додержуватися вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин. Статтею 41 Конституції зазначено, що використання власності не може задавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Оскільки системи централізованого опалення та постачання гарячої води є спільною власністю всіх власників приміщень у багатоквартирному будинку, то власник не має права самовільно змінювати ці системи та здійснювати відключення від відповідних мереж, оскільки переобладнання системи опалення призводить до розбалансування внутрішньобудинкової системи опалення, яка відноситься до інженерної системи будинку як цілісного майнового комплексу. Відключення приміщень у багатоквартирному будинку відбувається виключно на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Згідно пункту 25 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. З 17 вересня 2019 року набув чинності наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16 липня 2019 № 69, яким затверджено Порядок відключення споживачів\~ від систем централізованого опалення та постачання гарячої води. При цьому, втратив чинність наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22 листопада 2005 року № 4 «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 09 грудня 2005 року за №1478/11758 (із змінами). Сама процедура відключення не зазнала суттєвих змін та передбачає, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води\~ відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної діючим Порядком процедури. Відповідно до вказаного Порядку для вирішення питання відключення споживача\~від мережі централізованого опалення він повинен звернутися до міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі ЦО і ГВП з відповідною письмовою заявою. У заяві повинні бути зазначені причини відключення. З урахуванням технічних можливостей даного населеного пункту комісія виносить рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО виконує проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі ЦО виконується монтажною\~ організацією,\~ яка\~\~ реалізує\~\~ проект,\~ за\~\~ участю\~\~ представника\~ приміщення(квартири). По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі ЦО і в десятиденний строк подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Але матеріали справи не містять даних, що відповідач звертався до Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП при виконавчому комітеті Полтавської міської ради для надання дозволу на відключення квартири [ADDRESS] від мереж ЦО і ГВП та встановлення індивідуального опалення. Також матеріали не містять даних, що відповідачі зверталася ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» для отримання технічних умов та розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. Таким чином, відповідачем не було дотримано визначений законом порядок відключення від мереж централізованого опалення. Враховуючи викладене, відповідачами не доведено належними та допустимими доказами те, що квартиру відключено від централізованого опалення у вставленому законодавством порядку, тому вказане відключення від мережі централізованого опалення є самовільним, та не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання обов`язків щодо сплати за надану теплову енергію. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання зобов`язань щодо надання послуг ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», за які відповідач зобов`язаний здійснити розрахунок. Така ж правова позиція висловлена Верховним судом України в постановах від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15 та справі № 6-170цс15, які в силу частини 1 статті 417 ЦПК України є обов`язковою для судів. За нормами Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Суд критично оцінює твердження відповідачів, що послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води йому не надаються. За нормами Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК). Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Разом з тим, [PERSON] не надав належних та допустимих доказів відключення належної йому квартири від мереж централізованого теплопостачання у визначеному законом порядку, фактичне відключення квартири без дотримання вищевказаних вимог є самовільним, тому відповідачі не звільнені від обов`язків сплати відповідних комунальних послуг. \~ \~ \~ \~ Відповідно до статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. За змістом статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статті 260 цього Кодексу позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст.253-255 Цивільного кодексу України. Завдання цивільного судочинства, закріплені в статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, реалізуються як в наказному, так і в позовному провадженні. Відповідно до частини 2 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи, визначені в частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Статтею 253 цього Кодексу передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID - 19), відповідно до якого Розділ «прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню та території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин. Дію карантину, встановленого зазначеною постановою, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020, №500 від 17.06.2020, №641 від 22.07.2020, №760 від 26.08.2020, №956 від 13.10.2020, №1236 від 09.12.2020, №104 від 17.02.2021, №405 від 21.04.2021, №611 від 16.06.2021, №855 від 11.08.2021, №981 від 22.09.2021, № 630 від 27.05.2022 .Кабінет Міністрів України постановою від 27.05.2022 р. № 630 вніс зміни, зокрема, до Постанови КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 31 серпня 2022 р. та неодноразово продовжувався. Отже перебіг позовної давності щодо позовних вимог підприємства продовжується на строк дії карантину. А тому заборгованість до якого можливо застосувати строк позовної давності відсутня. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" про стягнення заборгованості з відповідачів за послуги з теплопостачання є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує з відповідача на користь ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2684 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved