Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Сторожук Юрій Володимирович, звернулась до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Теофіпольська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області, заявивши вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява мотивована невиконанням відповідачем [PERSON] батьківських обов`язків щодо малолітнього сина [PERSON] [INFO] , а саме, тим, що батьки дитини проживають окремо, дитина проживає з матір`ю, проте відповідач у справі як батько не бере участі у вихованні сина, не піклується про його здоров`я та розвиток. Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 23.09.2024 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 29.10.2024, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи та зобов`язано орган опіки та піклування надати суду висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] на підставі вимог ч. 5 ст. 19 СК України. 23.10.2024 орган опіки і піклування направив до суду зазначений висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] . Відповідач [PERSON] правом подати відзив у справі не скористався. 21.01.2025 судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Сторожук Ю.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області як органу опіки і піклування до суду надійшла заява про розгляд справи без участі її представника, утім, участь представника як в підготовчому засіданні, так і в судовому розгляді було забезпечено. У ході з`ясування обставин справи та дослідження доказів судом встановлено такі фактичні обставини справи, що входять до предмета доказування, обґрунтовують вимоги і позиції учасників справи, інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.09.2016 Виконавчим комітетом Поляхівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, [PERSON] народився [INFO] , про що 20.09.2016 Виконавчим комітетом Поляхівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області складено актовий запис № 9, батьками [PERSON] у вказаному свідоцтві про народження зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . Суд зазначає, що належні, допустимі, достовірні і достатні докази, які би спростовували наведені у зазначеному свідоцтві про народження відомості про походження [PERSON] від [PERSON] та від [PERSON] у справі на час її розгляду і вирішення, відсутні. Витягом з реєстру територіальної громади № 2024/000985972 від 30.01.2024 підтверджено, що [PERSON] [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) зареєстрована у [ADDRESS] (а.с. 6). Витягом з реєстру територіальної громади № 2023/010120760 від 11.12.2023 підтверджено, що [PERSON] [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) зареєстрований у [ADDRESS] (а.с. 7). Як вбачається із довідки про склад сім`ї та проживання, виданої Виконавчим комітетом Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області 08.05.2024 за № 228 (а.с. 4), [PERSON] [INFO] проживає з матір`ю [PERSON] [INFO] за адресою [ADDRESS] , до складу сімї за цією адресою входять також [PERSON] (мати [PERSON] ), [PERSON] (батько [PERSON] ), [PERSON] (сестра [PERSON] ), [PERSON] (племінниця [PERSON] ). Також, у довідці, виданій Виконавчим комітетом Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області 08.05.2024 за № 227 (а.с. 5) зазначено, що син [PERSON] [INFO] - [PERSON] [INFO] проживає з нею в одному господарстві і перебуває на її повному утриманні. До позовної заяви долучено заяву, підписану від імені [PERSON] (а.с. 8), в якому підписантка стверджує, що є сусідкою [PERSON] , колишній чоловік [PERSON] не бере часті у вихованні дитини, не піклується про дитину, не цікавиться його навчанням, успіхами сина після їх розлучення, всі батьківські обов`язки виконує виключно мати. Також, до позовної заяви долучено заяву, підписану від імені [PERSON] (а.с. 10), в якому підписантка стверджує, що є сусідкою [PERSON] та її сина [PERSON] , повідомляє, що батько [PERSON] не бере участі у його вихованні, вихованням дитини займається мати. З довідки, виданої 08.05.2024 Поляхівським ліцеєм Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області за № 61 вбачається, що батько учня другого класу Поляхівського ліцею [PERSON] - [PERSON] ніколи не брав участі у шкільному житті дитини, не навідувався з заклад освіти, ні з ким не спілкувався з приводу навчання дитини (а.с. 11). Згідно довідки № б/н, виданої 08.05.2024 завідувачем відділення загальної практики сімейної медицини Поляхівської амбулаторії КНП «Теофіпольський центр первинної медико-санітарної допомоги», [PERSON] 1998 р.н. доглядає дитину - [PERSON] самостійно, приводить дитину на огляди лікаря регулярно, про участь батька в житті дитини невідомо (а.с. 12). Як убачається із висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , висновком виконавчого комітету Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 05.03.2024 № 291/02-37 констатовано, що вихованням [PERSON] займається його матір [PERSON] , батько дитини [PERSON] проживає у [ADDRESS] , шлюб між батьками розірвано у 2018 році, участі у вихованні дитини [PERSON] не бере та не заперечив при спілкуванні з представниками органу опіки і піклування проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , відтак, виходячи з інтересів дитини, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 28.02.2024 № 2), Теофіпольська селищна рада пропонує позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с. 13). Висновком виконавчого комітету Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 17.10.2024 № 1247/02-39 на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 17.10.2024 № 13) повторно констатовано доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с. 30). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань за та введення суду в оману, приведена до присяги свідка, повідомила, що [PERSON] був учнем Поляхівського ліцею, де працює директором допитувана свідок, відповідач у справі [PERSON] , як відомо свідку, у тому числі зі слів вчительки учня [PERSON] , до школи як батько учня [PERSON] ніколи не навідувався, усіма питаннями навчання дитини займалась виключно мама учня - [PERSON] , на даний час [PERSON] є учнем третього класу іншої школи. Дослідивши наявні у справі докази як кожен по окремості, так і у їх сукупності та взаємозв`язку, проаналізувавши встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав. Так, відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивач [PERSON] є належним суб`єктом звернення з позовом про позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із вимогами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Вимогами частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим ураховується відсутність будь-якого спілкування відповідача з сином досить тривалий час по відношенню до віку дитини, існування реальної можливості виконання батьківських обов`язків, проте їх свідоме невчинення. Згідно зі статтями 9, 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 780-ХІІ, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (п.54) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Зокрема, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, 16.07.2015). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові, ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом установлено, що відповідач не цікавиться життям сина після розірвання шлюбу з [PERSON] у 2018 році, не підтримує із сином жодного спілкування, не цікавиться його станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не надає матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] , як відображено у висновку органу опіки і піклування від 17.10.2024, на засідання комісії з питань захисту прав дитини не прибув, спілкувався з комісією у телефонному режимі, не заперечив проти позбавлення його батьківських прав. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства (ст. 155 Сімейного кодексу України), тому батьки не можуть відмовитися від своїх прав та обов`язків, проте можуть втратити їх у судовому порядку. При вирішенні питання про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав суд враховує поведінку [PERSON] при вирішенні питання про доцільність позбавлення його батьківських прав органом опіки і піклування, його неявку, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи судом, в судове засідання, неподання у справі відзиву, доказів, клопотань, заяв, у тому числі, із запереченнями проти позбавлення його батьківських прав, що суд розцінює як відсутність заінтересованості у збереженні правового зв`язку з дитиною. Установлені фактичні обставини справи, як кожен окремо, так і в їх сукупності, із урахуванням процесуальної поведінки відповідача, суд розцінює як ухилення відповідача [PERSON] від виконання ним своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина [PERSON] , нехтування ним своїми батьківськими обов`язками щодо сина [PERSON] , байдужість до дитини, що свідчить про наявність підстав для задоволення позову в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав . Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вказаних обставин, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, з метою забезпечення прав малолітнього [PERSON] [INFO] на його розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, виходячи саме із інтересів малолітньої дитини, суд приходить до переконання про те, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] [INFO] є підставними та підлягають до задоволення. При вирішенні позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини суд враховує таке. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Стаття 180 СК України визначає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2025 становить 3196 грн. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При зверненні до суду позивачкою заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини у частці від доходу відповідача. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи наявні у справі відомості, які підлягають врахуванню при визначені розміру аліментів, обов`язок батьків утримувати дітей, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача для забезпечення належного рівня життя дитини аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення позивача до суду з цим позовом. При цьому, у разі наявності підстав, визначених ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 статті 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1221,20 грн, сплачений нею при зверненні до суду з цим позовом (а.с. 1). Враховуючи наведене,

Outcome: approved