Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка звернулась в суд з даним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 2004 року, шлюб розірвано 20.10.2021. Від шлюбу у них є двоє дітей. Дочка [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , повнолітня, але продовжує навчання. Вона навчається у Львівському національному університеті імені Івана Франка на 1-му курсі освітнього рівня «Бакалавр» денної контрактної форми навчання, що підтверджується довідною № 187 від 09.09.2024 року. Вона навчається на 1-му курсі, на денній формі навчання і це не дає змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Позивачка зазначає, що відповідач по справі (крім сина сторін) інших утриманців не має, працює, може матеріально допомагати доньці. Тому позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на дочку в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до закінчення дочкою навчання, але не біліше до досягнення нею 23-річного віку. Також просить стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги в сумі 1500,00 грн. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву останній не скористався, хоча ухвалу про відкриття провадження разом із копію позовної заяви із доданими до неї документами відповідачу було надіслано поштою, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що позивачка з відповідачем перебували у шлюбі з 2004 року, шлюб розірвано 20.10.2021. Від шлюбу у них є двоє дітей (а.с.3). Дочка сторін [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою (а.с.4). [PERSON] разом з матір`ю (позивачкою [PERSON] ) фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Вони є внутрішньо переміщеними особами (а.с.10, 11). [PERSON] продовжує навчання. Вона навчається у Львівському національному університеті імені Івана Франка на 1-му курсі освітнього рівня «Бакалавр» денної контрактної форми навчання, що підтверджується довідкою № 187 від 09.09.2024 року (а.с.5) та договором № ЕКБ-034224-ДК від 13.08.2024 (а.с.6). Таким чином, судом встановлено, що у відповідача є повнолітня донька, яка продовжує навчатись та потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денній формі навчання і не може влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199, 200\~СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріального допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, а також з врахуванням можливостей самої повнолітньої дочки (сина) нести таке утримання. Судом встановлено, що [PERSON] є повнолітньою та навчається на денній формі навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка на 1-му курсі освітнього рівня «Бакалавр» денної контрактної форми навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. На час навчання вона перебуває на утриманні матері, при цьому її батько також повинен надавати матеріальну допомогу на її утримання, доки донька продовжує навчання. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач повинен сплачувати у користь позивачки аліменти на утримання доньки на період навчання, але не довше, ніж до досягнення останньою 23 років. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я сторін та їх доньки, матеріальне становище сторін. При цьому відповідач не подав суду заперечень щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 на утримання доньки у зв`язку з продовженням навчання, а, отже, може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки у визначеному позивачкою розмірі. Даючи оцінку викладеному, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи обставини, визначені в ст. 182 СК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку щомісячно на утримання доньки на період навчання, але не більше, ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років, починаючи з 04.03.2025, оскільки згідно з ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви до суду. Відповідно до вимог ст.\~430\~ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів слід допустити до негайного виконання. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, а тому судовий збір в розмірі 1211,20 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ч.2 ст.141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. З матеріалів справи встановлено, що позивачка [PERSON] 03.03.2025 уклала з адвокатом Сидор Я.М. договір про надання правової допомоги та сплатила визначену актом прийому-передачі послуг вартість послуг в розмірі 1500,00 грн., що підтверджено квитанцією від 03.03.2025 (а.с. 12-14). Виходячи з конкретних обставин справи, її складності, обсягу виконаної адвокатом роботи, врахувавши принцип співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у розмірі 1500,00 гривень. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1500,00 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved