Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Позивачка 10 березня 2025 року звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Полтавська районна аптека № 1» Полтавської районної ради про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 45 991,15 грн. Посилаючись на те, що наказом від 22.07.2024 року була звільнена за ч.1 ст.36 КЗпП України, але ні на момент звільнення, ні на теперішній час підприємство не провело із нею розрахунок по заробітній платі, у зв`язку із чим утворилася заборгованість. Позивач просить стягнути із відповідача суму заборгованість по заробітній платі. У судове засідання позивачка не з`явилася, направивши до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судове засідання 18.03.2025 року та 02.04.2025 року не з`явився, будучи належним чином повідомленим через електронний кабінет про час і місце слухання справи, не повідомив про причини своєї неявки. Згідно вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що наказом № 10-К від 22.07.2024 року позивачка була звільнена за власним бажанням на підставі ст. 36 ч.1 КЗпП України. Згідно довідки від 22.07.2024 року Комунального підприємства «Полтавська районна аптека № 1» Полтавської районної ради заборгованість по виплаті заробітної плати становить 45991,15 грн. Відповідно ст.115 ч.1 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися регулярно в робочі дні в терміни, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно з ч.2\~ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»\~роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Частиною 3 статті 6\~Конституції України встановлено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст. 94 КЗпП Українитаст.\~1\~Закону України\~від 24.03.1995\~року №\~108/95-ВР\~"Про\~оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців (ч. 1 ч. 2Закону України "Про оплату праці"). Частиною 5статті 97\~КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до положень ст. 1 Конвенції про захист заробітної плати №95, яка ратифікована 31 січня 1961 року, метою цієї Конвенції є термін «заробітна плата», який означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити, на підставі письмового або усного договору про наймання послуг, працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано, чи має бути надано. Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Конвенції, Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата виплачуватиметься через регулярні проміжки часу. Якщо немає інших відповідних урегулювань, котрі забезпечують виплату заробітної плати через регулярні проміжки часу, то періоди виплати заробітної плати має бути продиктовано національним законодавством або визначено колективним договором чи рішенням арбітражного органу (ст. 12 Конвенції про захист заробітної плати). Статтею 141\~КЗпП України встановлено, що обов`язок неухильного додержання законодавства про працю лежить на власнику або уповноваженому ним органі. Положенням ч. 1ст.\~21\~Закону України\~"Про\~оплату праці" передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з частиною 2статті 233 КЗпП Україниу разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до п. 1 ч. 1ст.\~5\~Закону України\~"Про\~судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати. З огляду на викладене, порушене право позивачки підлягає захисту, тому суд вважає необхідним позовні вимоги задовільнити та стягнути заборгованість в сумі 45991,15.грн Відповідно до ст.141\~ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211, 20 грн.

Outcome: approved