Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Суть питання, що вирішуються рішенням. Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, про встановлення порядку користування житлом та зобов`язання не чинити перешкоди у здійсненні права власності, посилаючись на те, що сторони є співвласниками квартири, кожен користується кімнатою, в якій проживає тривалий час. Разом з тим наразі позивач проживає разом із чоловіком у іншій квартирі, а кімната у квартирі сторін, якою користувалась позивач є зачиненою, проте позивач бажає здавати таку кімнату в оренду третім особам, однак в цьому їй заважають відповідачі, у зв`язку з чим позивач вимушена була звернутися до суду з позовом. Рух справи. 02.10.2024 визначено головуючого суддю. 07.10.2024 позов залишено без руху. 04.11.2024 відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 11.12.2024. 11.12.2024 підготовче засідання відкладено на 21.01.2025, у зв`язку з неявкою відповідачів. 21.01.2025 підготовче засідання не відбулось, відрядження судді. 11.02.2025 підготовче провадження закрито, судовий розгляд призначено на 01.04.2025. 01.04.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення до 15.04.2025. 15.04.2025 ухвалено рішення. Доводи учасників справи. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в останній та пояснила, що у спірній квартирі не проживає, кімната якою користувалась позивач до того як виїхала до іншого місця проживання, а саме у квартиру свого чоловіка, залишилася зачиненою. Позивач не має наміру наразі там проживати, однак бажає здавати свою кімнату в оренду третім особам. Крім того, позивач бажає помститися відповідачам, зокрема сестрі, яка протягом тривалого часу проживала із чоловіком та вела аморальний спосіб життя, що робило проживання інших членів родини у квартирі не можливим. Відповідачі пояснили, що не чинять перешкоди позивачу у проживанні в своїй кімнаті, яка наразі є зачиненою та користування квартирою. Позивач виїхала сама із квартири, ключі від вхідних дверей, позивачу надано. Проте, відповідачі категорично проти того, щоб до квартири заселялися сторонні особи, зокрема чоловіки, оскільки у квартирі разом із відповідачами проживає ще і донька відповідача і співвласники не бажають проживання сторонніх осіб у квартирі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, проте його неявка не є перешкодою для розгляду справи. Обставини справи встановлені судом. Сторони є співвласниками в рівних частинахтрикімнатної квартири [ADDRESS] (квартира) /а.с. 60/ У сторін склався порядок користування квартирою, а саме відповідач [PERSON] користується кімнатою 17 кв.м., відповідач [PERSON] разом із донькою коритсуються кімнатою 9,9 кв.м., позивач користується кімнатою 14,8 кв.м., де зробила ремонт та зачинила її у зв`язку з виїздом до постійного місця проживання у квартиру чоловіка. Позивач не бажає проживати у квартирі, проте бажає здавати в оренду кімнату, якою користувалася до переїзду, проти чого заперечують відповідачі /а.с. 56-58/. Мотиви суду при ухвалення рішення та положення застосовуваного закону. Статтею 47 Конституції України держава гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. ч.1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Первинне значення у врегулюванні відносин щодо порядку користування квартирою має домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном, такий порядок користування може встановити суд. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі№ 641/3624/16-ц. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимог не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 с. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Сторонами визнано, що порядок користування квартирою між сторонами встановлений вже протягом тривалого часу. На теперішній час відповідачі постійно проживають у квартирі і дотримуються встановленого порядку. В свою чергу, позивач добровільно виїхала з квартири, зачинила свою кімнату, якою користувалася за час проживання і на даний час кімнатою ніхто не користується, доказів про те, що відповідачі чинять позивачу перешкоди у проживанні в квартирі остання не надала. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення відповідачами її прав щодо володіння, користування та розпорядження майном, а саме квартирою, яка перебуває у спільній частковій власності сторін, а звернення до суду за ради помсти не є метою судового захисту. Суд вважає за необхідне зазначити, що позивачу слід оминати гострі кути щодо спільного розпорядження власністю, зокрема якщо позивач бажає здавати в оренду частину майна, що належить на праві спільної часткової власності, а саме житла, домовленість щодо цього має бути досягнута між усіма співвласниками, якщо така частка на виділена в натурі. Судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати в разі відмови від позову покладаються на позивача.

Outcome: dismissed