Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказав, що 11.02.2012 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Шлюбні стосунки не підтримують, вважають фактично розірваними, спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя, не сходяться за характером що суперечить подальшому сумісному проживанню. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Примиритися не бажає. Просить розірвати шлюб, зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актівцивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 28, укладений між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з`явився, за змістом поданої заяви просить розглянути справу у його відсутність, на позові наполягає, на примирення не згоден. Відповідачка, в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, з позовними вимогами згодна. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст.ст.128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що , в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. Суд, у відповідності до ст. ст. 13, 84 ЦПК України розглянув справу на підставі наявних в ній доказів, поданими учасниками судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що з 11.02.2012 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Дніпровським відділом державної реєстрації актівцивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 28. Від сумісного проживання сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , доньку- [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що сторони фактично припинили шлюбні відносини. Жодного клопотання про примирення від сторін на надійшло, навпаки, як позивачка так і відповідач наполягають на розірванні шлюбу. Спору про майно між сторонами на момент розгляду даної справи не існує. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов`язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позву. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно роз`яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову,\~яке має бути безумовним,\~і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права,\~свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача),\~суд ухвалює рішення про задоволення позову,\~обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, заяву відповідача про визнання позову, відсутність клопотань про примирення, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~ З урахуванням викладеного,

Outcome: approved