Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

заявник у власних інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулася до Долинського районного суду Кіровоградської області у порядку окремого провадження із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа [PERSON] , в якій (заяві) просила видати обмежувальний припис, стосовно [PERSON] , на строк шість місяців, яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] з покладення на нього обов`язків: - заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання, постраждалих осіб [PERSON] та [PERSON] , [INFO] строком на 6 місяців; - заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 до місця проживання постраждалих осіб [PERSON] та [PERSON] строком на 6 місяців; - заборонити [PERSON] контактувати, вести телефонні переговори, смс повідомлення, повідомлення в соціальних мережах з постраждалими особами [PERSON] та [PERSON] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців; - заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих [PERSON] та [PERSON] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними, строком на 6 місяців. Свої вимоги\~заявник обґрунтовувала\~тим,\~що вона\~з сином\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~проживають у\~квартирі за\~адресою: [ADDRESS] , яка належить її колишньому чоловіку, батьку [PERSON] - [PERSON] . Стверджувала що вона та її син постійно потерпають від психологічного, економічного та фізичного насильства з боку [PERSON] . Він у присутності дитини висловлюється на її адресу грубою нецензурною лайкою, виганяє з квартири та погрожує фізичною розправою. З цього приводу [PERSON] постановою суду було визнано винним. Також вона зверталась до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення з приводу домашнього насильства, вчиненого [PERSON] . Крім того, за заявою [PERSON] було відключено світло у квартирі де вона проживає з дитиною. Він приходить до квартири і забирає з неї речі, у тому числі ті, якими користується дитина. Агресія [PERSON] постійно посилюється. Вона зверталась до органів поліції та до служби у справах дітей, однак їй повідомили, що вплинути на це вони не можуть. Вважає, що дії [PERSON] по вчиненню домашнього насильства будуть продовжуватись, що викликає у неї хвилювання за себе та дитину. Ухвалою від 17.03.2025 зазначену заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати у порядку окремого провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою від 24.03.2025 до участі у справі залучено Долинську міську раду Кропивницького району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, у якості заінтересованої особи. Заінтересована особа - Долинська міська рада Кропивницького району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування звернулася до суду із заявою, у якій зазначила, що не заперечує проти задоволення заяви у разі, якщо суд знайде правові підстави для задоволення її вимог. Судові засідання просила проводити за відсутності її представника. Відповідно до положень ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (розділ IV «Окреме провадження»). Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності заінтересованої особи - Долинською міської ради Кропивницького району Кіровоградської області, як органу опіки та піклування на підставі наявних у суду матеріалів справи. Заявник та її представник у судовому засіданні підтримали заяву про видачу обмежувального припису, обґрунтовуючи свою позицію аналогічно викладеному у заяві. Додатково пояснили, що наразі заявник та її син переїхали до іншої квартири яку орендують за адресою: [ADDRESS] . Просили це врахувати при покладені обов`язків на кривдника. Заінтересована особа - [PERSON] та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису та встановлення заборон обґрунтовуючи свою позицію тим, що у діях [PERSON] відсутні ознаки будь-якого домашнього насильства. [PERSON] пояснив, що за домовленістю із [PERSON] він дозволив їй з їх сином проживати у квартирі, яка належить йому на праві приватної власності за умови, що остання не буде подавати на нього про стягнення аліментів та буде сплачувати вартість комунальних послуг. Однак згодом він дізнався про наявність заборгованості за комунальні послуги за цією адресою. Крім того, [PERSON] звернулася до суду з приводу стягнення з нього аліментів. Також пояснив, що коли він приходив до згаданої квартири, то не перебував у стані алкогольного сп`яніння нікого не ображав та не тілесних ушкоджень не спричиняв. Щодо психічного стану його сина з приводу конфлікту між ним та колишньою дружиною, то пояснив, що остання сама у цьому винна, це вона підмовляє сина. Пояснив, що [PERSON] заблокувала його у всіх мережах, де можна спілкуватися, тому він свої претензії до неї передавав через сина. Також пояснив, що повідомив сину, що він не хоче щоб [PERSON] проживала у його квартирі та запропонував сину жити з ним, нащо [PERSON] сказав, що хоче проживати з мамою. Неповнолітній [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що між його батьками часто відбуваються сварки, приблизно один раз на місяць чи на два місяці. Ці сварки відбувалися коли батько приходив до них у квартиру, де вони проживали з мамою за адресою: [ADDRESS] . Так, 30.11.2024 батько приїхав до них з іншою жінкою та своїм знайомим. Вони були у стані алкогольного сп`яніння. Батько ломився у квартиру і питав коли вони виїдуть з неї. Мама вибігла з квартири до сусідки ( [PERSON] ). Батько намагався потрапити до квартири сусідки та порвав футболку чоловіку сусідки. Згодом приїхала поліція. У їх квартирі, де вони проживали на той час з мамою батько картиною розбив вікно, а також забрав телевізор вирвавши кабелі. Також розповів, що коли він сам перебував у квартирі, де вони проживали на той час з мамою, то електрики за заявою батька у під`їзді вимкнули електроенергію цієї квартири і вони близько п`яти днів жили без світла. Його прохання до батька підключити електроенергію останній проігнорував. Також розповів, що йому відомо, що батько виписав їх з мамою з тієї квартири та, зі слів батька, він поміняв замки на вхідних дверях. На запитання головуючого про те, як він відноситься до вимог заяви його мами, які наразі розглядаються судом, [PERSON] пояснив, що вважає, що так буде краще, бо вони і так майже не розмовляють з батьком та не бачаться. Після тих випадків він з батьком один раз розмовляв по телефону та вони бачилися один раз з приводу пального для його мотоцикла. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , повідомила, що сім`ю [PERSON] вона знає бо вони є сусідами, з ними у неї нормальні сусідські відносини. Надала покази про те, що [PERSON] агресивно відноситься до [PERSON] , і коли він приходив за місцем її з сином проживання, то [PERSON] приходила до неї щоб уникнути зустрічі з ним. З їх квартири постійно доносилися гучні звуки сварки - [PERSON] словесно ображав [PERSON] . Вона неодноразово звертала їх увагу на те, що їх скандали чує весь будинок. Приблизно восени до неї прийшла [PERSON] та попросила побути у неї у квартирі, бо приїхав [PERSON] . Вона її впустила і згодом до неї у квартиру почав ломитися [PERSON] . Він був у стані алкогольного сп`яніння, з ним була жінка та його знайомий. Коли він намагався потрапити до її квартири, то хапав її за руки, від чого у неї залишилися синці. Крім того він порвав футболку її чоловіку. При цих подіях був присутній [PERSON] який намагався заспокоїти батька та плакав. У ході цієї сутички [PERSON] «отримав по голові» від [PERSON] . У судовому засіданні 07.04.2025 судом було оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та повідомлено, що судове рішення буде проголошено (підписано) об 11 год. 00 хв. 08.04.2025. Заслухавши учасників справи, неповнолітнього [PERSON] , допитавши свідка і дослідивши наявні у справі докази та з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про видачу обмежувального припису, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до змісту глави 13 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про видачу обмежувального припису Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до умов ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Згідно з п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків». Згідно з ч. 1 ст. 350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено таке. Між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 23.04.2008. Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 21.05.2024 зазначений шлюб було розірвано. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира на праві приватної власності належить [PERSON] , якому достеменно було відомо про проживання у ній колишньої дружини та сина. 11.03.2025 Долинські ЕМ ПрАТ «Кіровоградобленерго» виконали припинення електроживлення вищезазначеної квартири за заявою [PERSON] . У своїй заяві [PERSON] зазначив, що у квартирі певний час ніхто не проживатиме. За змістом аудіозапису телефонної розмови між [PERSON] та [PERSON] вбачаються суїцидальні ознаки у висловлюваннях неповнолітнього [PERSON] , що пов`язано з конфліктом між його батьками. Постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2025 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Провадження у справі закрито. У межах\~розгляду зазначеної\~справи судом\~було встановлено,\~що 30.11.2024 о 22.10 годині [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини [PERSON] , а саме висловлювався в адресу останньої грубою нецензурною лайкою, вигонив з будинку та погрожував фізичною розправою. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, зазначені вище встановлені судами у межах розгляду справ про адміністративні правопорушення обставини вчинення неправомірних дій [PERSON] є доведеними і у межах даної справи. Наразі у провадженні Долинського районного суду Кіровоградської області перебувають три справи про адміністративні правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 «Вчинення домашнього насильства» Кодексу України про адміністративні правопорушення потерпілими у яких є [PERSON] та [PERSON] . Зазначені вище, встановлені судом обставини сторонами у справі не заперечувалися. З огляду на наведені вище відносини між сторонами, з приводу яких заявник звернулась до суду, судом відзначається таке. Положеннями ст. 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Україна, як кожна держава учасниця, що ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, взяла на себе негативні та позитивні зобов`язання щодо забезпечення прав і свобод, викладених у Конвенції та протоколах до неї. Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі. Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» Положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що: - особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; - дитина, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства; - кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; - економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; З урахуванням\~встановлених обставин\~справи [PERSON] ,\~ [PERSON] та [PERSON] відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є суб`єктами на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству. При цьому, суд констатує доведеність фактів вчинення кривдником [PERSON] домашнього насильства, а саме: - психологічного насильства, що виразилося у тому, що 30.11.2024 [PERSON] перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за адресою: [ADDRESS] , висловлювався на адресу [PERSON] грубою нецензурною лайкою, вигонив з будинку та погрожував фізичною розправою. При цьому суд зауважує, що потерпілою у цьому випадку від домашнього насильства була не лише [PERSON] але й неповнолітній [PERSON] , який був присутній при цих подіях; -\~психологічного насильства, що виразилося у тому, що [PERSON] вчиняв дії направлені та позбавлення [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] можливості користування житлом з використанням словесних погроз, залякування та психологічного тиску; - економічного насильства, що виразилося у тому, що [PERSON] не у передбачений законодавством спосіб вчиняв дії направлені на позбавлення можливості користування житлом [PERSON] та [PERSON] , усвідомлюючи, що іншого власного житла останні не мають, у тому числі шляхом створення умов, за яких проживання постраждалих у квартирі, було неможливим. Надаючи оцінку ставленню [PERSON] до вчиненого ним домашнього насильства на підґрунті конфлікту з колишньою дружиною та неприязного відношення до неї, що супроводжувалося нехтування ним інтересами та психоемоційним станом дитини, беручи при цьому до уваги його позицію і поведінку під час судового розгляду, зокрема те, що при прослуховуванні аудіозапису висловлювань його сина, які мали суїцидальні ознаки та допиті свідка про обставини від 30.11.2024 - вчинення ним сварки у стані алкогольного сп`яніння у присутності сина, - викликали у останнього посмішку, суд відзначає, що кривдник у повній мірі не усвідомлює значення своїх насильницький дій та їх наслідки, що безумовно свідчить про вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та настання більш тяжких наслідків його вчинення. І такі встановлені ризики на думку суду у повній мірі виправдовують потребу у встановлені у судовому порядку заходів тимчасового обмеження прав та покладення обов`язків на [PERSON] , який вчиняє домашнє насильство, і такі заходи є необхідними для забезпечення безпеки постраждалих осіб [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать, крім іншого, обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. З огляду на викладене суд констатує наявність правових підстав для застосування до кривдника [PERSON] обмежувального припису з урахуванням встановлених обставин строком на три місяці та з метою забезпечення безпеки постраждалих осіб до нього слід застосувати заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього відповідні обов`язки. Відповідно до умов ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України та ч. 6 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк - не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Крім того, постраждалим особам слід роз`яснити положення ст. 350-7 ЦПК України, якими передбачено, що за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Outcome: partial