Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

У вересні 2023 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,\~ [PERSON] звернулись до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просили скасувати рішення Білоцерківської міської ради Київської області № 2423-24-VІІ від 23 грудня 2021 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки комунальної власності у власність [PERSON] »; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0391 га, кадастровий номер: 3210300000:03:025:0186; скасувати в Державному земельному кадастрі запис про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0391 га, кадастровий номер: 3210300000:03:025:0186. І. Позиція сторін у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] та користувачами земельної ділянки за цією ж адресою. [PERSON] є користувачем суміжної земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . У 2021 році позивачі вирішили приватизувати земельну ділянку, на якій знаходиться належний їм будинок, та 30.07.2021 звернулись до сертифікованого інженера-землевпорядника [PERSON] для виготовлення технічної документації із землеустрою. Технічна документація складалась по фактичному користуванню, тобто межі земельної ділянки окреслювались межами сусідніх домогосподарств, які історично сформувались та роками не змінювались, проте суміжний землекористувач [PERSON] категорично відмовився погоджувати позивачам межі земельної ділянки. 19.10.2021 позивачі звернулися до Білоцерківської міської ради з приводу погодження меж земельної ділянки з цільовим призначенням 02.01.Для будівництва і обслуговування -житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (під розміщення існуючого житлового будинку, належного нам на праві приватної власності) за адресою: [ADDRESS] , в межах червоної лінії та без підпису суміжного землекористувача [PERSON] . За результатами розгляду вказаної заяви, 04.11.2021 постійна комісія з питань земельних відносин, земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток історичного середовища відмовила в погодженні межі земельної ділянки в межах червоної лінії та без підпису суміжного землекористувача [PERSON] , з огляду на те, що згідно генерального плану м. Біла Церква, затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради № 319-18-VII від 03.11.2016 року та «Плану зонування території міста Біла Церква», затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради № 3567-68-VII від 28.03.2019, дана земельна ділянка знаходиться в зоні «Ж-3р», в якій не допускається будівництво нових індивідуальних житлових будинків, та частково в зоні «ТР-2» (в межах червоних ліній), в якій взагалі заборонено будь-яке будівництво, в зв`язку з чим площа земельної ділянки потребує уточнення. Для усунення недоліків, що стали підставою для відмови у погодженні меж земельної ділянки, інженером-землевпорядником було проведено роботи щодо уточнення площі земельної ділянки. Позивачі вказують, що будинок на вищевказаній земельній ділянці побудований ще у 1940 році, а всі подальші прибудови до нього, - на підставі рішень виконкому Білоцерківської міської ради від 26.09.2006 № 461 та від 20.05.2008 № 201, тобто задовго до затвердження Генерального плану м. Біла Церква (2016 рік) та Плану зонування території міста (2019 рік) та з дозволу органів місцевого самоврядування, нового будівництва на цій земельній ділянці не планується, а приватизувати земельну ділянку позивачі бажають в тих межах, що історично склалися та багато років були непорушними. 27.05.2022 позивачі повторно звернулись до Білоцерківської міської ради щодо погодження меж земельної ділянки, однак, з огляду на підпункт 5 пункту 27 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, у відповідності до якого під час воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється, звернення позивачів не було розглянуто. Згодом на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів Україну щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель» № 2698-ІХ від 19.10.2022, та з огляду на те, що земельна ділянка, про приватизацію якої звернулись позивачі, знаходиться під належним їм на праві приватної власності будинком, 26.04.2023 позивачі знову звернулись до Білоцерківської міської ради та отримали погодження Постійної комісії з питань земельних відносин, земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток історичного середовища меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , без підпису суміжного землекористувача [PERSON] по межі сформованої земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:025:0186. Приймаючи таке рішення, комісія вважала, що земельна ділянка з кадастровим номером 3210300000:03:025:0186 сформована без будь-яких порушень, у відповідності до фактичного користування, відтак жодних суперечностей та накладень не передбачалось. Потім позивачі звернулись до державного кадастрового реєстратора із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки, проте рішенням № РВ-0500202502023 від 04.08.2023 позивачам було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки в межах земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:025:0186, розташована інша земельна ділянка, площа якої співпадає на 0,6085%. Згодом було з`ясовано, що 29.10.2021 [PERSON] звернувся до сертифікованого інженера-землевпорядника [PERSON] щодо виготовлення технічної документації із землеустрою, та рішенням Білоцерківської міської ради № 2423-24-VIII від 23.12.2021 його технічну документацію із землеустрою було затверджено, а земельну ділянку комунальної власності з цільовим призначенням 02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (під розміщення існуючого житлового будинку) за адресою: [ADDRESS] площею 0,0391 га за рахунок земель населеного пункту міста Біла Церква, кадастровий номер: 3210300000:03:025:0186, - передано йому у власність. При цьому технічна документація позивачів виготовлялась з врахуванням меж сусідніх домогосподарств, які історично сформувались та роками не змінювались (по фактичному користуванню), проте суміжний землекористувач [PERSON] самовільно, без згоди суміжних користувачів, заволодів частиною земельної ділянки позивачів, що знаходилася у їхньому користуванні, внаслідок чого під час приватизації своєї земельної ділянки [PERSON] отримав у власність земельну ділянку більшої площі, ніж та, що перебувала у його фактичному користуванні. У своїй технічній документації, [PERSON] використав підроблений акт визначення та погодження меж земельної ділянки, ніби підписаний [PERSON] та [PERSON] , однак вони цей акт не підписували, а [PERSON] навіть не звертався до позивачів з таким питанням. Відомості про підроблення акту визначення та погодження меж земельної ділянки знесено у Єдиний реєстру досудових розслідувань 26.04.2023 року за № 12023116030000776. Крім цього, у підробленому акті визначення та погодження меж земельної ділянки вказано, що межі на місцевості проходять по існуючим межам, що не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] встановив стовпчики для нової огорожі, захопивши частину земельної ділянки позивачів. Враховуючи викладені обставини, позивачі вважають, що дії [PERSON] порушують права позивачів, зокрема право на приватизацію земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивачів, посилаючись на ст. 91, 103 106 ЗК України, позивачі звернулись до суду з вказаним позовом. Заперечуючи позовні вимоги, представник відповідача [PERSON] адвокат Агудалічев О.О. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] з господарськими спорудами.\~ 24 листопада 2021 року в Державному земельному кадастрі проведено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:025:0186, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Білоцерківської міської ради № 2423-24-VIII від 23.12.2021 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у власність [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3210300000:03:025:0186. Рішенням постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища Білоцерківської міської ради, викладене у протоколі № 70 від 04.05.2023 року, погоджено межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] без підпису суміжного землекористувача по межі сформованої земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:025:0186. Відповідач не визнає тих обставин, що земельна ділянка з кадастровим номером 3210300000:03:025:0186 частково перебувала та/або перебуває у користуванні позивачів. Представник відповідача зазначає, що позивачами не доведено, що будь-яка частина земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:025:0186 перебувала та/або перебуває у їх користуванні, позивачі не довели порушення, невизнання або оспорювання їхніх прав, свобод чи законних інтересів. За відомостями технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] , в плані земельної ділянки вказано, що фактична загальна площа земельної ділянки під домоволодінням становить 395 кв.м., яку огороджено парканом. Згідно з актом визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 29.10.2021 року, межі на місцевості проходять по існуючим межам. За змістом витягу з ДЗК про земельну ділянку від 24.11.2021 року, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:025:0186, її площа становить 391 кв.м., вона розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Представник відповідача вважає, що Білоцерківська міська рада правомірно передала земельну ділянку своїм рішенням із земель комунальної власності у приватну власність [PERSON] , оскільки спірна земельна ділянка знаходиться у межах міста Біла Церква, її фактична площа становить 391 кв.м., та вона перебувала у користуванні відповідача [PERSON] . У відзиві вказано, що позивачами не надано суду жодних доказів, що інженера-землевпорядника [PERSON] було притягнуто до будь якої відповідальності за порушення законодавства у сфері Державного земельного кадастру при виготовленні технічної документації землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] , а також що інженера-геодезиста [PERSON] притягнуто до будь якої відповідальності за порушення законодавства у сфері Державного земельного кадастру при зніманні, вирахуванні та обчисленні координат поворотних точок меж земельної ділянки, яка перебувала у користуванні [PERSON] . ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 20.09.2023 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в загальному порядку, призначив справу до підготовчого засідання (том 1, а.с. 111). 16.10.2023 представник відповідача [PERSON] адвокат Агудалічев О.О. подав відзив на позовну заяву, клопотання про призначення експертизи, клопотання про виклик свідків (т.1, а.с. 117-131). 17.10.2023 представник позивачів Капустін В.В. подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів (т.1, а.с. 133-145). 18.10.2023 представник позивачів Капустін В.В. подав клопотання про призначення земельно-технічної експертизи (т.1, а.с. 146-147). Ухвалою суду від 18.10.2023 призначено по справі судову земельно-технічну експертизу, зупинено провадження по справі (т.1, а.с. 158-161). 24.10.2023 на адресу суду від Білоцерківської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника (т.1, а.с. 164). 19.12.2023 на адресу суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли рахунки\~ за проведення судової земельно-технічної експертизи (т.1, а.с.166-168), клопотання про забезпечення обстеження об`єктів дослідження та надання необхідних дозволів (т.1, а.с.171). Ухвалою судді від 09.01.2024 поновлено провадження у справі, призначено судове засідання щодо розгляду клопотання експертів про забезпечення обстеження об`єктів дослідження, та надання необхідних дозволів\~ (т.1, а.с. 173). 10.01.2024 представник позивачів Капустін В.В.\~ подав клопотання про долучення доказу оплати проведення судової земельно-технічної експертизи (т.1, а.с. 174-176). Ухвалою суду від 10.01.2024 задоволено клопотання експертів Олександра Дощечкіна, Вікторії Салтанової,\~ надано дозвіл на отримання\~ експертами відомостей Державного земельного кадастру про земельні ділянки суміжних землекористувачів, з використанням електронної ідентифікації із застосуванням кваліфікованого електронного підпису, надано експертам дозвіл на використання відомостей (інформації) із загальнодоступних ресурсів при проведенні експертного дослідження (т.1, а.с. 178-179). 23.01.2024 представник відповідача [PERSON] адвокат Агудалічев О.О. подав клопотання про долучення до матеріалів справи квитанції про оплату за проведення судової земельно-технічної експертизи (т.1, а.с. 183-184). 16.04.2024 на адресу суду надійшов висновок експертів № 27677/23-41 від 04.04.2024 (т.1, а.с. 185-207). Ухвалою судді від 17.04.2024 поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання (т.1, а.с. 209-210). 22.05.2024 представник позивачів Капустін В.В.\~ подав заяву про виклик свідків (т. 1, а.с. 214-216). Ухвалою суду від 22.05.2024, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивачів про виклик у судове засідання в якості свідка [PERSON] (т.1, 217-218). Ухвалою суду від 01.07.2024, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивачів про виклик свідка геодезиста [PERSON] , долучено до матеріалів справи відеодоказ,\~ задоволено клопотання представника відповідача Агудалічева О.О. про допит свідків [PERSON] та [PERSON] , закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до розгляду по суті (т.1, а.с. 223-226). 19.08.2024 представник відповідача [PERSON] адвокат Агудалічев О.О. подав клопотання про відкладення розгляду справи (т.1, а.с. 231-239). Ухвалою суду від 09.12.2024 застосовано відносно [PERSON] заходи процесуального примусу, у зв`язку з\~ ухиленням свідка від явки у судове засідання, стягнуто з [PERSON] штраф в розмірі 908,40 грн в дохід державного бюджету (т. 2, а.с. 29-30). 22.01.2025 представник позивачів [PERSON] \~ подав клопотання про відкладення розгляду справи (т.2, а.с. 35-37). 03.03.2025 представник відповідача [PERSON] адвокат Агудалічев О.О. сформував через систему «Електронний суд» клопотання про відкладення розгляду справи (т.2, а.с. 43-50). В судовому засіданні позивачі та їх представник адвокат Капустін В.В. підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Агудалічев О.О. в судовому засіданні не визнав позов. Відповідач Білоцерківська міська рада, в судове засідання не направили свого представника, 24.10.2023 на адресу суду від Білоцерківської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Третя особа Головне управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області в судове засідання не направили свого представника, про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків,\~ дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що позивачі є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , зокрема [PERSON] є власником 1/6 частини будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.05.2002; [PERSON] є власником 1/6 частини будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.05.2002; [PERSON] \~ є власником 1/6 частини будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.05.2002; [PERSON] є власником 1/2 частини будинку на підставі договору дарування частини житлового будинку від 28.03.2006 (т.1, а.с. 21). Встановлено, що 19.10.2021 року позивачі звернулись до Білоцерківської міської ради\~ із заявою з приводу погодження межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , в межах червоної лінії та без підпису суміжного землекористувача [PERSON] . За результатами розгляду якої, 04.11.2021 року постійна комісія з питань земельних відносин, земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток історичного середовища відмовила в погодженні межі земельної ділянки в межах червоної лінії та без підпису суміжного землекористувача [PERSON] (т.1, а.с. 55). Встановлено, що 26.04.2023 позивачі повторно звернулись до Білоцерківської міської ради щодо погодження меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , без підпису суміжного землекористувача [PERSON] . Відповідно до витягу з протоколу № 70 засідання постійної комісії з питань земельних відносин, земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток історичного середовища БМР, заявникам погоджено межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] без підпису суміжного землекористувача [PERSON] по межі сформованої земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:025:0186 (т.1, а.с.93). Встановлено, що 23.06.2023 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,\~ [PERSON] звернулись до державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м.Біла Церква Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області (через ЦНАП БМР) із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,0617 гектарів, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с. 94). Рішенням № РВ-0500202502023 від 04 серпня 2023 року відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, на підставі п. 6 ст. 24 ЗУ «Про державний земельний кадастр», оскільки в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, знаходиться інша земельна ділянка або її частина (т.1, а.с. 95). Встановлено, що рішенням Білоцерківської міської ради № 2423-24-VIII від 23 грудня 2021 року було затверджено технічну документацію із землеустрою\~ щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянину [PERSON] , з цільовим призначенням 02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (під розміщення існуючого житлового будинку) за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0391 га; передано йому у власність вказану земельну ділянку за рахунок земель населеного пункту міста Біла Церква (т.1, а.с. 90). Встановлено, що 21.07.2022 [PERSON] звернулась до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області із заявою про підроблення акту визначення та погодження меж земельної ділянки (т.1, а.с. 56). Встановлено, що 27.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про підроблення акту визначення та погодження меж земельної ділянки, датований 29.10.2021, номер кримінального провадження 12023116030000776 (т.1, а.с. 92). Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-23/44731-ПЧ від 20.09.2023, підпис в графі «Представники суміжних землекористувачів» у акті визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] від 29.10.2021 виконано не [PERSON] та не [PERSON] , підпис в графі «Суміжні землекористувачі» у відомості про встановлення межових знаків земельної ділянки, виконаний не [PERSON] та не [PERSON] (т.1, а.с. 137-142) На виконання вимог ухвали суду про призначення судової земельно-технічної експертизи, до суду було надано висновок № 27677/23-41 від 04.04.2024 (т.1, а.с. 187-207), з якого вбачається, що: - порушення меж земельної ділянки з кадастровим номером\~ 3210300000:03:025:0186 відсутнє, проте існує накладення меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , відповідно до технічної документації ФОП Горобець 2021 року на межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , відповідно до технічної документації ФОП Чуприна 2021 року, площа накладання меж земельних ділянок відповідно до документацій із землеустрою на ці земельні ділянки становить 0.0004 га (4 кв.м.); - після реєстрації [PERSON] права власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] та встановлення бетонного паркану частково в межах земельної ділянки площею 0.0617 м, що перебувала у фактичному користуванні громадян [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , змінилась конфігурація та проміри меж земельної ділянки по [ADDRESS] , встановлені відповідно до технічної документації ФОП Чуприна 2021 року 20.07.2021 року, площа земельної ділянки, якою фактично користуються позивачі після встановлення бетонного паркану зменшилась на 0.0004 га (4 кв. м.) відносно площі 0.0617 га і становить 0.0613 га; - з урахування рішення постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища Білоцерківської міської ради, викладеного в протоколі № 70 від 04.05.2023 року, накладання земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:025:0186 на межі земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] відсутнє, межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] проходять по межі сформованої земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:025:0186; - відповідно акту визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки, станом на 29.10.2021 існуюча межа між земельними ділянками проходила по межі земельної ділянки, яка в подальшому була зареєстрована в Державному земельному кадастрі під кадастровим номером 3210300000:03:025:0186 і накладення на фактичні межі земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] церква, станом на 23.12.2021 відсутнє; - відповідно до відомостей Державного земельного кадастру межі земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:025:0186 відповідають межам суміжних земельних ділянок, проте існує порушення меж та накладання фактичних меж користування земельною ділянкою під житловим будинком з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS] на межі суміжної земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:025:0157. Порушення меж полягає у встановленні бетонного паркану в межах земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:025:0157. Площа накладання фактичних меж користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] на межі сформованої земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:025:0157 становить 0.0006 га (6 кв.м.); - станом з 24.11.2021 (дата формування земельної ділянки в ДЗК) і до 23.12.2021, включно, будь яка частина земельної ділянки з кадастровим номером 210300000:03:025:0186 не перебувала у користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . До 24.11.2021 земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:025:0186 в Державному земельному кадастрі не існувало.\~ ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Згідно ст. 41 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції (далі - Перший протокол), ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до частини першої статті 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.\~ Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:\~ а) визнання прав;\~ б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;\~ в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків;\~ д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно із частинами другою та третьою статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Згідно із статтею 79-1 ЗК України земельна ділянка формується як об`єкт цивільних прав. За змістом частин першої - п`ятої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Згідно із статтею 1 Закону України від 07 липня 2011 року № 3613-VІ "Про державний земельний кадастр" (далі - Закон про земельний кадастр) державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до статті 15 Закону про земельний кадастр до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема, кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі. Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із статтею 16 Закону про земельний кадастр земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. Отже, порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами, визначений статтями 116, 118, 122 ЗК України, передбачає вчинення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування відповідних дій та прийняття рішень, а саме: формування земельної ділянки, присвоєння їй кадастрового номера, надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, тощо. Вказані дії та рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування можуть порушувати права інших власників земельних ділянок, а тому визнання незаконними цих рішень і дій, відповідно, може бути способом захисту цивільного права або інтересу, з огляду на таке. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно із частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, у тому числі визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (частини перша - третя статті 152 ЗК України). Згідно із статтею 154 ЗК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за шкоду, заподіяну їх неправомірним втручанням у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою. Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. За положеннями частин десятої, тринадцятої статті 79-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Згідно із частинами шостою - восьмою статті 16 Закону про земельний кадастр кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно. У пункті 11.10 постанови від 20 червня 2023 року у справі № 633/408/18 (провадження № 14-86цс22) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що вимоги про визнання незаконним (недійсним) і скасування рішення органу влади про надання земельної ділянки у власність і про скасування державної реєстрації такого права за певних умов можна розглядати як вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, якщо саме ці рішення та реєстрація створюють відповідні перешкоди. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 грудня 2023 року у справах № 925/1006/22 та № 906/296/23, та в постанові ВС у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,\~\~ від 24.03.2024 року у справі № 731/264/23. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 23 листопада 2023 року у справі № 370/457/20 (провадження № 61-611св23), від 10 січня 2024 року у справі № 296/888/22 (провадження № 61-9055св23), від 21 грудня 2023 року у справі № 521/8304/16 (провадження № 61-7532св23), від 22 листопада 2023 року у справі № 464/1327/21 (провадження № 61-4586св23) та інших, постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року в справі № 361/2965/15 (провадження № 11-190апп18), від 09 листопада 2021 у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21) зазначено: якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, й ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року у справі № 420/16521/21, від 06 грудня 2023 року у справі № 500/291/20, від 26 жовтня 2023 року у справі № 240/3941/19 та інших. Єдина, стала й уніфікована практика Верховного Суду щодо спірного питання свідчить, що визнання незаконними (протиправними) рішень органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, якими порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, є належним і ефективним способом захисту цивільних прав та інтересів. Аналогічно з наведених підстав належним і ефективним способом захисту цивільних прав та інтересів є скасування державної реєстрації земельної ділянки, якщо таку реєстрацію проведено із порушенням прав іншого власника земельної ділянки. В даному випадку, судом встановлено, що було порушено право позивачів на користування земельною ділянкою. Так, при формування земельної ділянки відповідача та при затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність гр. [PERSON] були надані недостовірні дані, технічна документації із землеустрою\~ щодо встановлення меж земельної ділянки за адресою : [ADDRESS] містила підроблені/сфальсифіковані документи. Акт визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки [PERSON] \~ позивачі не підписували (том 1 а.с.65). Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач не пам`ятає кому із позивачів передав на підпис Акт погодження зовнішніх меж земельної ділянки, і через 2-3 тижні йому хтось повернув вже підписаний цей Акт. Сам Акт був надрукований разом із технічною документацією із землеустрою на земельну ділянку відповідача.\~ Також, відповідач стверджує, що позивачі до нього не зверталися за підписом їхнього Акту погодження зовнішніх меж земельної ділянки . Суд критично оцінює таку сумнівну позицію сторони відповідача, оскільки звернувшись до землевпорядної організації за виготовлення технічної документації, позивачі несли ризик, не маючи погодження зовнішньої межі із суміжнім землекористувачем [PERSON] , та, як було встановлено, позивачі отримали відмову в\~ затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Та саме в цей період, відповідач\~ розпочав розробляти технічну документацію на свою земельну ділянку і\~ подав постійній комісії Акт визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки\~ із підробленими підписами двох суміжних землекористувачів [PERSON] і [PERSON] , а прізвища і підписи [PERSON] та [PERSON] , взагалі, були відсутні. Відповідач отримав погодження комісії та його проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки було затверджено надано\~ у власність земельну ділянку. Фальсифікація підписів позивачів в Акті визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки підтверджена висновком експерта № СЕ-19/111-23/44731-ПЧ від 20.09.2023, де вказано, що підпис в графі «Представники суміжних землекористувачів» у акті визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] від 29.10.2021 виконано не [PERSON] та не [PERSON] , підпис в графі «Суміжні землекористувачі» у відомості про встановлення межових знаків земельної ділянки, виконаний не [PERSON] та не [PERSON] (т.1, а.с. 137-142) Сторона відповідача ні в який спосіб не спростувала факту, що технічна документація із землеустрою,\~ виготовлена ФОП [PERSON] в 2021 році\~ на земельну ділянку\~ відповідача [PERSON] містила недостовірні (підроблені) дані.\~ Таким чином, оскаржуване рішення Білоцерківської міської ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі та передачу земельної ділянки комунальної власності у власність [PERSON] » було прийняте на підставі технічної документації, яка містила недостовірні дані та підроблений Акт визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки . Також, сторона відповідача не надала доказів, що технічна документація\~ із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки по [ADDRESS] , складена\~ ФОП [PERSON] \~ мала підроблені, недостовірні дані, чи обмір їх земельної ділянки було здійснено не по фактичному користуванню. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Частина шоста ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" установлює, що однією з підстав для відмови в проведенні державної реєстрації земельної ділянки є знаходження в межах земельної ділянки, що підлягає реєстрації, іншої земельної ділянки або її частини. При цьому власник не зможе одержати кадастровий номер, який є обов`язковим у разі відчуження земельної ділянки. Це означає, що за відсутності такого номера особа не може повноцінно розпоряджатися своєю власністю: продати, подарувати земельну ділянку або будинок чи іншу споруду, розташовану на такій ділянці. Відповідно до ч.13 ст.79-1 ЗК України та ч. 10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Відповідно до положень підпункту г) частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно ч. 6 ст. 106 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані дотримуватися меж земельних ділянок. Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , який обіймає посаду голови комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища Білоцерківської міської ради,\~ в судовому засіданні пояснив, що при розгляді питання затвердження проєкту технічної документації із землеустрою не було відомо про спір між сторонами. Якщо при розгляді технічної документації відсутні підписи суміжних землекористувачів на погодження меж, то комісія вивчає детальніше питання, може витребувати і оглянути старі документи, технічні паспорти, з`ясовує всі\~ спірні питання.\~ Свідок [PERSON] , який працює геодезистом та безпосередньо проводив роботи по обліку площі земельної ділянки відповідача, (польові роботи) суду повідомив, що Акт визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки свідок не складав, тобто не підписував у сусідів. Представник Білоцерківської міської ради не виїздив на місце, заміри не робив. Дані про суміжних землекорситувачів беруться від замовника, тобто відповідач вказав прізвище сусідів [PERSON] та [PERSON] , а свідок не відбирав у них підписи і не спілкувався з ними. Свідок стверджує, що обміри земельної ділянки робив по фактичному користуванню, а виступ (зміна конфігурації ділянки) можливо сформувався через домовленість із сусідами, можливо було продано частину земельної ділянки, або існувала якась домовленість.\~ Свідку не відомо, чому змінилася конфігурація огорожі між домоволодіннями, він не пам`ятає, чи був спір між сторонами. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами сторін, суду дали показання, що влітку 2022 року відповідач [PERSON] замінював стару металеву огорожу на бетонну (блоки) і почався конфлікт з сусідкою [PERSON] . Свідку відомо, що приїздили працівники поліції, відбирали пояснення. Отже, встановлено, що в червні-липні 2022 року, відповідач демонтував і встановлював нову огорожу між своїм землеволодінням та домоволодінням позивачів, внаслідок чого виник спір із суміжнім землекористувачем, тобто з позивачами.\~ А 21.07.2022 позивач [PERSON] зверталася до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області із заявою про підроблення акту визначення та погодження меж земельної ділянки при формуванні земельної ділянки відповідача. Наведені обставини підтверджують факт, що відповідач встановив новий паркан не на місці старого. Встановленим є те, що після демонтажу старого паркану і встановлення нового паркану змінилася площа і конфігурація земельної ділянки позивачів, відповідач заволодів частиною земельної ділянки, яка до червня 2022 року перебувала у фактичному користуванні позивачів. Так, згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № 27677/23-41 від 04.04.2024,\~ існує накладення меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , відповідно до технічної документації ФОП Горобець 2021 року на межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , відповідно до технічної документації ФОП Чуприна 2021 року, площа накладання меж земельних ділянок відповідно до документацій із землеустрою на ці земельні ділянки становить 0.0004 га (4 кв.м.). Після реєстрації [PERSON] права власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] та встановлення бетонного паркану частково в межах земельної ділянки площею 0.0617 м, що перебувала у фактичному користуванні громадян [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , змінилась конфігурація та проміри меж земельної ділянки по [ADDRESS] , встановлені відповідно до технічної документації ФОП Чуприна 2021 року, площа земельної ділянки, якою фактично користуються позивачі після встановлення бетонного паркану зменшилась на 0.0004 га (4 кв. м.) відносно площі 0.0617 га і становить 0.0613 га; Дійсно, в зв`язку з тим, що земельна ділянка позивачів залишається не сформованою, то цей висновок судової земельно-технічної експертизи містить відповіді, що з урахування рішення постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища Білоцерківської міської ради, викладеного в протоколі № 70 від 04.05.2023 року, накладання земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:025:0186 на межі земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] відсутнє, межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] проходять по межі сформованої земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:025:0186 та\~ відповідно до Акту визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки, станом на 29.10.2021 існуюча межа між земельними ділянками проходила по межі земельної ділянки, яка в подальшому була зареєстрована в Державному земельному кадастрі під кадастровим номером 3210300000:03:025:0186 і накладення на фактичні межі земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] церква, станом на 23.12.2021 відсутнє. Також, дані дослідження експерта підтверджують, що\~ станом з 24.11.2021 (дата формування земельної ділянки в ДЗК) і до 23.12.2021, включно, будь яка частина земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:025:0186 не перебувала у користуванні позивачів, оскільки до 24.11.2021 земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:025:0186 в Державному земельному кадастрі не існувало. Крім того, хоча і не є предметом спору в даній справі накладення земельної ділянки відповідача на інші земельні ділянки, але недостовірність даних технічної документації із землеустрою на земельну ділянку відповідача підтверджується ще й тим, що існує порушення меж та накладання фактичних меж користування земельною ділянкою під житловим будинком з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS] на межі суміжної сформованої земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:025:0157. Порушення меж полягає у встановленні бетонного паркану в межах земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:025:0157. Площа накладання\~ становить 0.0006 га (6 кв.м). Наведене підтверджено відомостями Державного земельного кадастру, та відображено у висновку судової земельно-технічної експертизи № 27677/23-41 від 04.04.2024. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення прав позивачів на користування земельною ділянкою, яка перебувала в їхньому фактичному користуванні.\~ [PERSON] замовив і подав на затвердження проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки з недостовірними даними, заволодів частиною земельної ділянки позивачів, що історично знаходилася у їхньому фактичному користуванні, внаслідок чого під час приватизації земельної ділянки, [PERSON] отримав у власність земельну ділянку більшої площі, ніж та, що перебувала у його фактичному користуванні. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).\~\~\~\~\~\~\~ V . Судові витрати . За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати\~ пов`язані з проведенням експертизи. Згідно ч.1, 2, 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Судом встановлено, що при зверненні до суду позивачі сплатили судовий збір та позивач [PERSON] оплатила проведення судової земельно-технічної експертизи, що підтверджено відповідними квитанціями (т. 1 а.с.8,9, 176), а тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України,\~\~ з відповідача підлягає стягненню на користь позивачів сплачена сума судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved