Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

01.10.2024 року до суду звернувся представник позивача - адвокат Миргородський В.П. в інтересах [PERSON] із позовною заявою до відповідача про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. В позовній заяві представник позивача посилався на те, що 23 вересня 2023 року [PERSON] придбала у власність у [PERSON] земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 1224886400:03:001:0106, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Вказаний факт підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23 вересня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Харченко А.О. і зареєстрованого в реєстрі №392. На підставі вказаного договору позивач стала власником вказаної земельної ділянки і у 2023 році почала будівництво житлового будинку згідно з цільовим призначенням земельної ділянки і у цьому ж році будівництво було закінчено. Станом на 04 грудня 2023 року позивачу було виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який складається з: А-1 -житловий будинок, загальною площею 97,5 кв.м., житловою площею 46,9 кв.м.; Б-1 - гараж, під Б-1 підвал; № 1,3 споруди; № 2 фундамент. До складу будинку входять: коридор площею 14,9 кв.м.; житлова площею 22,5кв.м.; кухня площею 10,7 кв.м.; житлова площею 24,4 кв.м.; комора площею 1,4 кв.м.; сходи в підвал площею 2,7 кв.м.; санвузол площею 11,0 кв.м.; баня площею 6,6 кв.м.; топочна площею 3,3 кв.м. Згідно довідки КП «Новомосковське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» №379 від 19 вересня 2024, року згідно архівних даних нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , в бюро не зареєстровано. Як вбачається зі Звіту про проведення технічного обстеження від 08 грудня 2023 року вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами був остаточно закінчений будівництвом у 2023 році та встановлено його відповідність вимогам надійності і можливість його безпечної експлуатації. Отже, будинок закінчений будівництвом, не є аварійним і придатний для надійної та безпечної експлуатації. З метою оформлення права власності на будинок 27.08.2024 року позивач звернулася до Державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про державну реєстрацію прав на закінчений будівництвом житловий будинок садибного типу. Рішенням від 30 серпня 2024 року позивачу було відмовлено в проведенні реєстраційних дій. Будівництво житлового будинку було почато і закінчено позивачем самовільно у зв`язку з її юридичною необізнаністю, а також відсутністю грошових коштів для оформлення необхідних дозволів на будівництво. Однак будівництво будинку відбулося на належній позивачу земельній ділянці і відповідно до її цільового використання та функціонального призначення. Просить визнати право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. У судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Від голови Раївської сільської ради Мартиненко Ю.І. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, просив прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23 вересня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Харченко А.О. і зареєстрованого в реєстрі №392, [PERSON] є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 1224886400:03:001:0106, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.9, 10). Станом на 04 грудня 2023 року позивачу було виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який складається з: А-1 -житловий будинок, загальною площею 97,5 кв.м., житловою площею 46,9 кв.м.; Б-1 - гараж, під Б-1 підвал; № 1,3 споруди; № 2 фундамент. До складу будинку входять: коридор площею 14,9 кв.м.; житлова площею 22,5кв.м.; кухня площею 10,7 кв.м.; житлова площею 24,4 кв.м.; комора площею 1,4 кв.м.; сходи в підвал площею 2,7 кв.м.; санвузол площею 11,0 кв.м.; баня площею 6,6 кв.м.; топочна площею 3,3 кв.м. (а.с.11-14). Згідно з інформацією Комунального підприємства «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» «ДОР» за № 379 від 19.09.2024, нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 в бюро не зареєстровано (а.с.16). Згідно зі Звітом про проведення технічного обстеження від 08 грудня 2023 року встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-20). Будинок закінчений будівництвом, не є аварійним і придатний для надійної та безпечної експлуатації. З метою оформлення права власності на будинок 27.08.2024 року [PERSON] звернулася до Державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про державну реєстрацію прав на закінчений будівництвом житловий будинок садибного типу. Рішенням від 30 серпня 2024 року за № 74828123 було відмовлено [PERSON] в проведенні реєстраційних дій (а.с.21). Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Водночас, згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. Згідно порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Частиною 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що позивач здійснила будівництво на належній їй земельній ділянці, що була призначена саме для будівництва та обслуговування житлового будинку, будинок введено в експлуатацію, відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. Враховуючи, що на теперішній час єдиним способом захисту особистих майнових прав для позивача є визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved