Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради звернулося до суду з позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за спожиті послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії, у сумі 45761,15 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що квартира [ADDRESS] , є власністю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №4666 від 10.10.2009. Власник квартири [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . На час пред`явлення позовної заяви право власності не переоформлено на спадкоємців. У вищевказаній квартирі постійно проживає та зареєстрований з 24.11.2009 син [PERSON] [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після смерті матері. Успадкувавши право власності на квартиру після своєї матері, відповідач, у порушення вимог ст. 1281 ЦК України, не повідомив про даний факт позивача. Позивач вважає, що [PERSON] несе особисту відповідальність за несплату наданих комунальних послуг як фактичний спадкоємець майнових прав своєї матері [PERSON] . Квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якої є відповідач, забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, опалювальна площа квартири становить 62,20 кв.м. Нарахування за послуги централізованого опалення з 01.11.2016 до 01.08.2024 здійснено на підставі установлених нормативів (норм) споживання по розрахунковому тарифу, що залежав від температури зовнішнього повітря згідно з п.п.40-49 Постанови Кабміну України №630 від 21.07.2005 та в подальшому на підставі Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018. Вартість наданих послуг з централізованого опалення, постачання теплової енергії нараховується на підставі чинного законодавства та залежить від розміру тарифів, установлених в порядку, визначеному законодавством. З 01.11.2016 по 01.08.2024 відповідач не сплачує в повному обсязі за надані послуги, порушуючи тим самим ст. 160, 162 Житлового кодексу України, п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та абзац 6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання». Внаслідок порушення відповідачем свого обов`язку щодо оплати наданих послуг за вказаний період на особовому рахунку квартири [ADDRESS] , утворилась заборгованість у розмірі 45761,15 грн. Позивач вказує, що між КП Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради як надавачем послуг з однієї сторони, та відповідачем як споживачем наданих послуг з іншої сторони, існують фактичні договірні відносини з приводу надання послуг на підставі відкритого особового рахунку та договору про надання послуг. Окрім того, разом з позовною заявою позивач подав клопотання про витребування доказів, у якому просив витребувати у державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Поліщука А.І. відомості про наявність (відсутність) посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та була знята з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Надати витяг зі спадкового реєстру та копії спадкової справи (при наявності). Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26.09.2024 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи; клопотання позивача про витребування доказів задоволено та витребувати у державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Поліщука А.І. відомості про наявність (відсутність) посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та була знята з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Надати витяг зі спадкового реєстру та копії спадкової справи (при наявності). 21.10.2024, на виконання ухвали від 26.09.2024, від Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області до суду надійшла інформаційна довідка зі Спадкового реєстру щодо [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у якій відображено відомості про заведену спадкову справу та видані свідоцтва про право на спадщину. 30.01.2025 представник позивача [PERSON] подала клопотання про витребування доказів, у якому просила витребувати у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Гукової Н.Є. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та була знята з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 14.02.2025 клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено та витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Гукової Н.Є. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 11.03.2025 від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Гукової Н.Є. до суду надійшла копія спадкової справи №43/2022, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] . Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. У судове засідання представник позивача Тичина Г.В. не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій також вказано, що позовні вимоги позивач підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судові засідання не з`являвся, щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частиною 1 ст.280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності усіх умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.211, 280 ЦПК України суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення, про що винесено відповідну протокольну ухвалу суду. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Стосовно складення повного тексту рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, суд бере до уваги висновки щодо визначення дати ухвалення судового рішення Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, наведені у відповідній постанові Верховного Суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Місце проживання [PERSON] , [INFO] , з 24.11.2009 зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] (а.с. 4). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.04.2018 (а.с. 6). Згідно з матеріалами спадкової справи №43/2022, заведеної приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гуковою Н.Є. до майна померлої [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини звернувся її син [PERSON] , [INFO] . Відомості про інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Свідоцтво про право на спадщину на квартиру за адресою: [ADDRESS] , не видавалось (а.с. 50-132). Заборгованість з оплати за отримані за вищевказаною адресою послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії, за період з 01.11.2016 по 01.08.2024 становить 45761,15 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) (а.с. 7-8). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1297, ст. 1299 ЦК України отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення його державної реєстрації спадкоємцем, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, є обов`язком спадкоємця. Право власності у спадкоємця на успадковане нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації майна. Нормами ч. 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тому незалежно від того чи отримав відповідач свідоцтво про право на спадщину, чи здійснив реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить йому з часу відкриття спадщини, отже [PERSON] має належним чином утримувати майно, що належить йому. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Зі змісту п. 2 ч. 1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондує обов`язок, серед інших, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. За змістом статті 901\~ЦК\~України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п.20 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, які були чинним на час виникнення спірних правовідносин, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (п.18 Правил). Як передбачено ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання, згідно із ч.1 ст.526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з відповідачем не позбавляє позивача за первісним позовом обов`язку оплачувати надані йому послуги. У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15 зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (ст. 25 Закону України «Про теплопостачання»). Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Враховуючи те, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить відповідачу та забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради, однак відповідач порушив свій обов`язок щодо оплати наданих послуг, що підтверджено позивачем та не спростовано відповідачем, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов про стягнення із [PERSON] на користь позивача заборгованості в сумі 45761,15 грн. З огляду на задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved