Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 16 березня 2012 року було розірвано. Від шлюбу сторони по справі мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився жити з матір`ю. 12.03.2011 року Суворовським районним судом м. Херсона видано виконавчий лист №2-143 про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання сина. З 2010 року сторони по справі фактично перестали підтримувати подружні стосунки та почали проживати окремо. Відповідач не надавав жодної матеріальної допомоги на утримання сина, який постійно проживав та продовжує проживати з позивачкою. Відповідач не займається вихованням сина, не цікавиться його інтересами, бажаннями та потребами, не проявляє жодного бажання зустрітися із дитиною, а також ніяким чином не піклується про дитину та не проявляє заінтересованості в його подальшій долі. Станом на квітень 2024 року у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 152 510, 75 грн. Позивачка самостійно створює всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольняє гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. На підставі викладеного, позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача сплачений судовий збір та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 22 720,00 грн. Ухвалою суду від 13.08.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 07.10.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 01.04.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити, з підстав викладених у позові. В останнє судове засідання не з`явилася, надала заяву про закінчення розгляду справи у її відсутність та відсутність позивача. Позивач надала згоду на ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. Представник третьої особи - служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі представника, при ухваленні судового рішення просить врахувати наданий органом опіки та піклування висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280, 281 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстровано шлюбі. Відповідно до актового запису про народження №270, складеного 19.03.2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 16.03.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до розрахунку заборгованості від 23.04.2024 року, наданого старшим державним виконавцем Суворовського ВДВС у м. Херсоні Чумак В., заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] за виконавчим листом № 2-143, виданого 12.03.2011 року Суворовським районним судом м. Херсона, на користь [PERSON] на уримання сина [PERSON] , [INFO] , становить 152510,75 грн. Відповідно до характеристики, наданої Чернівецькою гімназією № 9 Чернивецької міської ради, вбачається, що [PERSON] є учнем 8-А класу Чернівецької гімназії № 9. Батько учня, [PERSON] , за період від 01 вересня 2022 року по 15 листопада 2023 року з класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся, навчанням сина не цікавиться. Згідно до інформації Чернівецької гімназії № 9 Чернивецької міської ради № 136 від 17.04.2024 року за результатом психологічного обстеження учня 8-А класу [PERSON] , [INFO] , встановлено, що на думку дитини, мати, на відміну від батька, проявляє до нього теплі почуття та приймає його як особистість, прислухається до думки та побажань сина. З його слів, він не хоче бути сином свого батька. Ймовірно, причиною цього є відсутність зацікавленості тата життям сина, відстороненість та байдужість до успіхів і невдач [PERSON] . Батько в його очах представляється людиною відгородженою від проблем родини, його дії не узгоджуються з потребами дитини, інтереси сина ігноруються татом. Відповідно до висновку виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування від 10.09.2024 року за № 618/18 встановлено наступне, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , фактично проживає разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] , та взяті на облік як внутрішньо переміщені особи від 14.04.2022 року. Батько дитини [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування невідоме, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, матеріальної допомоги н надає, аліменти не сплачує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, здоров`я та її майбутнє. Батьки дитини перебувають у розлучені з 2012 року. [PERSON] навчається у Чернівецькій гімназії № 9 з 01.09.2022 року. Мат дитини бере активну участь у шкільному житті дитини, допомагає в організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківськи збори, цікавиться життям дитини. Батько дитини за період навчання [PERSON] у гімназії з класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся, навчанням сина не цікавиться. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів, наданого Суворовським відділом Державної виконавчої служб у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) , станом на квітень 2024 року сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів складає 152 510,75 грн. Працівниками служби у справах дітей міської ради було направлено запит в службу у справах дітей Херсонської міської ради з метою отримання акта обстеження житлово-побутових умов за зареєстрованою адресою батька дитини, а також з`ясування думки батька відносно поданої [PERSON] заяви. Проте, за вказаною адресою громадянин з прізвищем [PERSON] не проживає та ніколи не проживав. У зв`язку з чим, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 26.07.2024 року прийнято рішення про надання висновку щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , батька неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , без зазначення позиції з питання доцільності/недоцільності, у зв`язку з неможливістю з`ясувати причини відсутності батьківського піклування (винної поведінки). Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.п. 1-2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається з позову та досліджених судом наявних у справі документів, батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку дитини, не проявляє щодо неї батьківської турботи та уваги, не цікавиться життям неповнолітнього сина. Доказів щодо спростування обставин, зазначених у позовній заяві, суду не надано. Таким чином суд вбачає, що тільки позивачка виховує свого неповнолітнього сина, приймає активну участь у його житті, піклуються його життям та розвитком, забезпечує необхідне для дитини, що позитивно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, а відповідач без поважних на те причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Суд вважає, що позивачем доведено наявність свідомих дій відповідача щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимога сторони позивача про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки відповідає інтересам дитини, а поведінка відповідача відносно його дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. При цьому суд роз`яснює, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, на чому також наголосив у своїй постанові Верховний Суд від 28.09.2021 по справі № 459/3411/18. Також, відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у сумі 1211,20 грн. Щодо заявлених вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу у розмірі 20 240,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України позивачем повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесені позивачем в зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції становить - сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн; витрати на правничу допомогу - 20 240,00 грн. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved