Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що між сторонами був укладений кредитний договір. Позичальниці були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак відповідачка не виконує покладені на неї зобов`язання, не повертає отримані грошові кошти у визначений договором строк. Через це утворилася заборгованість, яка до цього часу не погашена. Тому представник позивача звернувся до суду, просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачки наявну заборгованість; стягнути судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 02.10.2024 року відкрито провадження у справі, та призначено цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 11.12.2024 року представником відповідачки - адвокатом Байдою І.В. подано заяву про поновлення процесуального строку для подачі відзиву на позовну заяву; та подано відзив на позовну заяву. Зазначає, що сторона відповідача не згідна з позовними вимогами позивача. Вказує, що відповідно до умов договору банком відкрито позичальнику картковий рахунок № [NUMBER] , що в подальшому було змінено на № [NUMBER] за програмою кредитування овердрафт "запасочка" для фізичних осіб клієнтів ПАТ «КБ «ГЛОБУС» та встановлено ліміт дозволеного овердрафту на наступних умовах (з урахуванням змін, внесених згідно з положеннями договору): - сума ліміту овердрафту - 24 000,00 грн., - строк дії ліміту овердрафту - 24 місяців з 19.03.2018 по 17.03.2020 р. Фіксована процентна ставка у разі непогашення кредиту 42 % заборгованості у пільговий період кредитування (річних). Відповідно до п. 2.7. договору погашення заборгованості за договором здійснюється за рахунок надходження коштів на рахунок клієнта, в наступній черговості: прострочена заборгованість за нарахованими процентами; прострочена заборгованість за Недозволеним (простроченим) овердрафтом; строкова заборгованість за нарахованими процентами. Крім того, представник позивача зазначає, що пунктом 3.4.14. договору визначено, що позичальник (клієнт) зобов`язується сплатити проценти за користування дозволеним овердрафтом в строк до 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем їх нарахування або в день розірвання договору у разі досягнення сторона домовленості про розірвання цього договору на підставі заяви на розірвання договору або у разі дострокового розірвання договору відповідно до п. 3.1.6. Пункт 3.1.6. договору встановлює, що у випадку невиконання або неповного виконання клієнтом умов договору (в т. ч. одноразового прострочення сплати процентів за користування овердрафтом, суми комісії за надані банком послуги), Банк має право заблокувати ПК, а також у разі виникнення обставин вказаних в п.3.1.14 даного договору, заблокувати ліміт дозволеного овердрафту та достроково розірвати даний договір та стягнути повну суму заборгованості за договором на момент його розірвання. Положення пункту 3.1.14 цього договору регламентує, що банк має право вимагати дострокового повного повернення заборгованості за дозволеним овердрафтом, у випадку невиконання або неповного виконання клієнтом зобов`язань за договором. У разі припинення дії даного договору (його розірвання) за ініціативою клієнта або за ініціативою Банку, ПК анулюються, а заборгованість клієнта має бути погашено в день припинення дії цього договору (його розірвання) (пункт 5.4. Договору). Таким чином Банк, достовірно знаючи про невиконання клієнтом умов договору, не заблокував ліміт дозволеного овердтафту, не заблокував ПК не розірвав договір, яким встановлено [PERSON] ліміт овердрафту та не вимагав від клієнта дострокового повернення заборгованості. Крім того, зазначено, що пунктом 3.4.15. договору вказано, що відповідачка зобов`язана повернути заборгованість за дозволеним овердрафтом в межах строку дії ліміту дозволеного овердрафту, зазначеного в п.2.5. договору, а заборгованість за недозволеним овердрафтом в день її виникнення. Згідно пункту 3.4.16. ст. 3.4. договору "Клієнт зобов`язується" за користування неповернутою в строк сумою дозволеного овердрафту та/або непогашення в строк процентів за користування ним, сплачувати проценти та штрафи відповідно до умов цього договору та тарифів банку. Станом на 01.03.2024 року, заборгованість позичальника за договором, становить 51091,84 грн. Однак, відповідно до паспорту споживчого кредиту, який згідно в п.2.5. договору є невід`ємною частиною договору зазначено, строк кредитування 24 місяці. Дата укладання договору 19.03.2018 року, дата завершення 17.03.2020 рік. Таким чином з матеріалів даної справи, а саме позовної заяви та доданих до неї додатків вбачається відсутність доказів про здійснення [PERSON] дій спрямованих на продовження строку договору, після його спливу 17.03.2020 р. Крім того, позовна заява АТ "КБ "ГЛОБУС" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 51 091, 84 грн. надійшла до суду 23.09.2024 року після спливу строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦПК України визначено загальний строк позовної давності, який встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Вказаний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості з [PERSON] перед АТ "КБ "ГЛОБУС" розпочався після завершення строку договору, а саме 17.03.2020 року з моменту якого Банк має право звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та завершився 17.03.2023 року після спливу трьох річної давності. Підстав зупинення перебігу позовної давності, які наведені у ст. 263 ЦК України з матеріалів справи не встановлено. Статтею 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зважаючи на викладене, представник відповідачки просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку зі спливом строку позовної давності з моменту якого особа має право звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 07.04.2025 року представником позивача - адвокатом Прохоренко А.П. подано відповідь на відзив відповідача. У відзиві зазначає, що за приписами ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язано з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків). Так вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 29 вересня 2022 року по справі № 500/1912/22, застосовуючи процесуальні норми, потрібно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства є неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Слід зазначити, що вищевказана справа розглядається в період дії воєнного стану. Верховний суд у вказаній постанові, окрім іншого зазначив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування судами процесуальних строків щодо звернення до суду з позовними заявами, апеляційними й касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого ст. ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виходячи з наведеного, та з метою дотримання завдань та основних завдань цивільного судочинства, зокрема змагальності та диспозитивної, просить поновити представнику позивача строк для подання відповіді на відзив. Представник позивача зазначає, що не погоджується з обставинами і доводами викладеними у відзиві, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню відповідно до наступного. Щодо твердження про безпідставне нарахування процентів після закінчення терміну дії ліміту овердрафту. Відповідно до умов договору Банком відкрито позичальниці картковий рахунок № [NUMBER] , що в подальшому було змінено на № [NUMBER] за програмою кредитування овердрафт "Запасочка" для фізичних осіб клієнтів ПАТ «КБ «ГЛОБУС» та встановлено ліміт дозволеного овердрафту. Пункт 1.1.12. договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки, надалі - ПК, ПАТ «КБ «ГЛОБУС» (для фізичних осіб) встановлює, що овердрафт - кредит, який надається Банком клієнту в разі перевищення суми операції держателем ПК залишку коштів на рахунку та в інших випадках, визначених цим договором (дозволений овердрафт та недозволений овердрафт). Оскільки відповідачкою не здійснено своєчасне погашення (повернення) грошових коштів за овердрафтом після завершення пільгового періоду та не сплачено проценти за користування дозволеним овердрафтом, банком здійснено нарахування процентів у розмірі 42% річних, на суму заборгованості за овердрафтом. Відповідно до погодженого сторонами кредитного договору, даний договір є безстроковий, що підтверджено у п.5. П Договору: «Цей Договір набуває чинності в день отримання Банком від клієнта письмової заповненої та підписаної заяви на приєднання і діє до закриття рахунку та виконання сторонами всіх належних за договором зобов`язань.» Отже, саме строк дії ліміту овердрафту становить 24 місяці з 19.03.2018 по 17.03.2020, однак строк дії договору та строк дії ліміту овердрафту різні поняття, та не можуть бути тотожними в кредитних відносинах, та вказане не звільняє відповідачку від обов`язку сплатити проценти за весь період користування кредитними коштам, тобто до повного виконання сторонами всіх належних за договором зобов`язань та закриття рахунку. Згідно з п.3.1.5. Договору Банк має право: «Нараховувати проценти за користування коштами у межах дозволеного овердрафту та проценти за користування недозволеним овердрафтом щомісячно та в день остаточного погашення овердрафту відповідно до умов цього договору.» Оскільки, відповідачкою не здійснено своєчасне погашення (повернення) грошових коштів за овердрафтом після завершення пільгового періоду та не сплачено проценти за користування Дозволеним овердрафтом, позивачем нараховані проценти у розмірі 36% річних, на суму існуючої заборгованості за овердрафтом. У разі припинення дії даного договору (його розірвання) за ініціативою клієнта або за ініціативою Банку, ПК анулюються, а заборгованість клієнта має бути погашено в день припинення дії цього договору (його розірвання) (пункт 5.4. Договору), Пунктом 3.4.15. Договору вказано, що відповідачка зобов`язана повернути заборгованість за Дозволеним овердрафтом в межах строку дії Ліміту дозволеного овердрафту, зазначеного в п.2.5. Договору, а заборгованість за Недозволеним овердрафтом в день її виникнення. У позичальника виникла прострочена заборгованість за овердрафтом та процентами, а саме порушення позичальником умов сплати нарахованих процентів. Також, відповідно до тарифів Банку, при видачі готівкових коштів у касі банку та/або при знятті готівкових коштів з банкоматів, з позичальника стягувалась комісія за видачу овердрафта (кредитних коштів), а також при направлені запиту щодо залишку коштів на рахунку (СМС-Банкінг) також стягувалась комісія, яка списана Банком за рахунок кредитних коштів позичальника, (пункти Виписки «Комісії, премії, податки, погашення технічного кредиту МВК»), У зв`язку з чим Банком до позичальника було також застосовано штрафні санкції. Отже, відповідачкою не виконано умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість за договором, яка станом на 01.11.2022 року становить 51 091, 84 грн. Щодо застосування строків позовної давності представник позивача зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. У Постанові ВП ВС від 13.02.2019 р. у справі № 826/13768/16 (11-609апп18) визначено, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Відповідно до Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коро на вірусної хвороби (СОVID-19)» (далі - Закон № 540-ІХ) та Закону України 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період ції воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ), відповідно до яких Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України були доповнені п.12 та п.19 відповідно. Пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачає, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID -19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786,1293 нього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину. Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного етану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» було постановлено установити карантин на усій території України з 12.03.2020 року. Строк дії карантину неодноразово продовжувався. 30.06.2023 Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2» карантин скасовано. Таким чином, карантин на території України діяв з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року. Отже, встановлена статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність тривалістю у три роки та яка мала спливти з 17.03.2023 року, була продовжена. 24.02.2022 російською федерацією здійснено військову агресію проти України, що стало підставою для введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Воєнний стан наразі відповідно до Указу Президента України від 23.07.2024 № 469/2024 продовжено до 09.11.2024, відповідно до Указу Президента України №740/2024 подовжено до 07.02.2025. Отже, встановлена ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність тривалістю у три роки, сплив якої припадав на карантин, що скасований під час дії воєнного стану, - продовжена до закінчення дії воєнного стану відповідно до положень п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України). За зобов`язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України). Так, за надані у березні 2018 року послуги Відповідачка повинна були здійснити оплату до 20.04.2018 (Позивач дізнався про невиконання Відповідачами обов`язку з оплати за березень 2018 року), тобто перебіг позовної давності щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги, надані починаючи з квітня 2018 року, продовжено до 30.06.2023 на строк дії карантину, спричиненого СОVID-19, а потім подовжено у зв`язку з введення воєнного стану на території України, то такий перебіг ще не закінчився. Тобто, щодо заборгованості, що утворилася за кредитним, починаючи з січня 202017 року, строк позовної давності не може бути пропущеним, оскільки такий перебіг продовжений в силу Закону № 540-1Х та Закону № 2120-ІХ. Продовження строку позовної давності в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу норми Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо продовження строку позовної давності на період карантину (постанова Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 920/724/21). Близька за змістом правова позиція щодо застосування строків позовної давності, встановлених ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі № 926/1812/21, від 22.06.2022 у справі №916/1157/21. 10.04.2025 року представником позивачки - адвокатом Байдою І.В. подано заперечення на відповідь на відзив. Зазначає, що з доводами, зазначеними позивачем у відповіді на відзив, сторона відповідача не згідна. Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку. У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Щодо строків позовної давності. Зазначає, що загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 в Україні було введено правовий режим воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023 воєнний стан в Україні неодноразово було продовжено. Оскільки на момент подання Позивачем позовної заяви про стягнення боргу в Україні діяв правовий режим воєнного стану, то відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України Позивач не пропустив позовну давність, визначену ст. 257 ЦК України, до вимог про стягнення боргу з листопада 2009 року по серпень 2024 року включно. Однак, наголошує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 10.11.2022 по справі №990/115/22 зазначає, що згідно зі статтею 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Частинами 1 та 4 статті 26 Закону № 389-VIII встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається. Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Таким чином, поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлена саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації ним своїх прав. В задоволенні позову просить відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Представник позивача не з`явився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідачки не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідачка повторно не з`явилася в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачка є належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі. Відзив на позов до суду не подала. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав. В задоволенні позову просить відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності, оскільки позивачем не було подано заяви про поновлення строків позовної давності. Також зазначає, що позивачем не правильно нараховувалися відсотки після закінчення строку кредитування, що не відповідає умовам договору. Заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Фактичні обставини справи. Як встановлено в судовому засіданні, 19.03.2018 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» та відповідачкою укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору, яким встановлено ліміт овердрафту. Відповідно до умов договору банком відкрито позичальниці картковий рахунок № [NUMBER] , що в подальшому було змінено на № [NUMBER] за програмою кредитування овердрафт «Запасочка» для фізичних осіб клієнтів ПАТ «КБ «ГЛОБУС» на таких умовах: сума ліміту овердрафту 24 000 грн. Строк дії ліміту овердрафту 24 місяці з 19.03.2018 року по 17.03.2020 року. Фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування (річних) 42,0%. П.1.1.12. Договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «ГЛОБУС» (для фізичних осіб) встановлює, що овердрафт - кредит, який надається Банком клієнту в разі перевищення суми операції Держателем платіжної картки залишку коштів на рахунку та в інших випадках, визначених цим Договором (Дозволений овердрафт та Недозволений овердрафт). Дозволений овердрафт - кредит, який надається Банком клієнту в межах ліміту дозволеного овердрафту в разі перевищення суми операції Держателем платіжної картки залишку коштів на Рахунку та в інших випадках, визначених цим договором. Недозволений овердрафт - автоматичне надання Банком кредиту клієнту а разі виникнення заборгованості за рахунком у зв?язку з перевищенням витратного ліміту та/або ліміту дозволеного овердрафту та ліміт обов?язкового залишку за рахунку, в тому числі у зв?язку з виникнення заборгованості за комісіями та іншими платежами, належними до сплати Банку (за наданими ним послуги), а також перенесення коштів на рахунок простроченої заборгованості у зв?язку з невчасною сплатою заборгованості за дозволеним овердрафтом, процентів за дозволеним овердрафтом та недозволеним овердрафтом у відповідності до умов цього договору, зокрема п.3.4.8 та тарифів Банку. П.1.1.18. Договору визначено термін пільговий період кредитування - це період кредитування, що починається з дня виникнення заборгованості по дозволеному овердрафту, та діє протягом 30 календарних днів з дати виникнення заборгованості по дозволеному овердрафту. Позивач, відповідно до умов договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки, має право збільшувати та/або зменшувати розмір ліміту овердрафту, в залежності від платіжної дисципліни клієнта. Протоколом № 10163 засідання малого кредитного комітету ПАТ "КБ "ГЛОБУС" від 29.11.2018 р., [PERSON] збільшено ліміт овердрафту до 30 000 грн., що підтверджується витягом з протоколу МКК. Про збільшення ліміту овердрафту відповідачку було повідомлено СМС-повідомленням. Від [PERSON] жодних заяв щодо відмови від збільшення ліміту овердрафту та/або зменшення його розміру не надходило. Відповідно до 1.2.3. договору: "Проценти за користування овердрафтом нараховуються в розмірі та валюті рахунку за фактичний строк користування кредитними коштам, виходячи із щоденного підсумкового залишку заборгованості на рахунку в розмірі процентної ставки, зазначеної в заяві на приєднання та тарифах банку. Нарахування процентів здійснюється Банком щомісячно за фактичну кількість днів в один з 4-х останніх календарних днів (як правило 28 числа кожного місяця) за період з 28 числа минулого місяця по 27 число поточного місяця". Оскільки, відповідачкою не здійснено своєчасне погашення (повернення) грошових коштів за овердрафтом після завершення пільгового періоду та не сплачено проценти за користування дозволеним овердрафтом, позивачем нараховані проценти у розмірі 42% та 46% річних, (відповідно 3,5% та 3,9% на місяць) на суму існуючої заборгованості за овердрафтом. Згідно з п.5.1.1. - 5.1.3., 5.1.5. договору сторони погодили: 5.1.1. сторони домовились, що у випадку зміни економічної ситуації, погіршення фінансового стану банківської системи чи з метою недопущення збитковості даної послуги банк вправі вносити зміни, доповнення до цього договору, включаючи зміну тарифів та послуги, що надаються держателем платіжної картки. Такий правочин Банку створює та/чи змінює відповідним чином права та обов`язки Банку та/або клієнта (і відповідно держателів платіжних карток). за цим договором і набуває чинності з дати вказаної у ньому. 5.1.2. пропозиції Банку щодо зміни умов договору та/або тарифів доводяться до відома клієнта шляхом розміщення (оголошення) пропозиції щодо зміни умов договору на дошках об`яв головного офісу Банку та його відділень та/або в мережі Інтернет на сайті Банку: www.globusbank.com.ua. 5.1.3. у кожному разі визначена Банком пропозиція має бути розміщення (оголошена) Банком на дошці об`яв та/або на сайті Банку та набуває чинності з дати, вказаної в пропозиції, але не раніше, як за 30 календарних днів з моменту її надсилання клієнту чи розміщення (оголошення) в операційних залах Банку та/або на сайті Банку. У зв`язку з чим клієнт зобов`язується щомісячно відвідувати Банк та відповідну сторінку сайту Банку з метою перевірки інформації стосовно змін до договору. Невиконання клієнтом вказаного вище обов`язку не зупиняє набуття чинності змін до договору та/або тарифів з відповідними правовими наслідками. 5.1.5. у разі недотримання Банком письмової незгоди клієнта з пропозицією Банку (незалежно від причин, в тому числі, поважних причин) в строк до 17:00 за Київським часом останнього дня, який передує даті набуття чинності відповідними змінами до договору, зміни до договору вважаються такими, що набувають чинності з вказаної в них дати та обов`язковими для виконання сторонами договору". У зв`язку із зміною економічної ситуації, погіршення фінансового стану банківської системи та з метою недопущення збитковості даної послуги: -\~15.04.2019\~рішенням тарифного\~комітету банку\~затверджено зміни\~до тарифного\~плану "Запасочка",\~що затверджено\~протоколом №14\~від 15.04.2019,\~в тому\~числі внесено зміни до розміру відсоткової ставки та збільшено до 46,8 % річних. Оскільки, відповідачкою не здійснено своєчасне погашення (повернення) грошових коштів за овердрафтом після завершення пільгового періоду та не сплачено проценти за користування дозволеним овердрафтом, позивачем здійснено нарахування процентів у розмірі 46,8% річних, на суму існуючої заборгованості за овердрафтом. В той же час відповідачкою здійснювалось і часткове погашення заборгованості. Відповідно до п.2.7. договору погашення заборгованості за договором здійснюється за рахунок надходження коштів на рахунок клієнта, в такій черговості: - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; - прострочена заборгованість за недозволеним (простроченим) овердрафтом; - строкова заборгованість за нарахованими процентами; - строкова заборгованість за дозволеним овердрафтом; - штрафи, відповідно до Банку. П.3.4.14. договору визначено, що позичальник (Клієнт) зобов?язується сплатити проценти за користування дозволеним овердрафтом в строк до 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем їх нарахування або в день розірвання договору у разі досягнення сторона домовленості про розірвання цього договору на підставі заяви на розірвання договору або у разі дострокового розірвання договору відповідно до п. 3.1.6. П.3.1.6. договору встановлює, що у випадку невиконання або неповного виконання клієнтом умов договору (в т.ч. одноразового прострочення сплати процентів за користування Овердрафтом, суми комісії за надані Банком послуги), Банк має право заблокувати ПК, а також у разі виникнення обставин вказаних в п.3.1.14 даного договору, заблокувати ліміт дозволеного овердрафту та достроково розірвати даний договір та стягнути повну суму заборгованості за договором на момент його розірвання. Положення п.3.1.14. цього договору регламентує, що Банк має право вимагати дострокового повного повернення заборгованості за дозволеним овердрафтом, у випадку невиконання або неповного виконання клієнтом зобов?язань за договором. У разі припинення дії даного договору (його розірвання) за ініціативою клієнта або за ініціативою банку, платіжна картка анулюються, а заборгованість клієнта має бути погашено в день припинення дії цього договору (його розірвання) (п.5.4. Договору). У позичальниці виникла прострочена заборгованість за овердрафтом та процентами, що підтверджується випискою по договору та розрахунком заборгованості, які наявні в матеріалах справи. П.3.4.15. договору вказано, що відповідач зобов?язаний повернути заборгованість за дозволеним овердрафтом в межах строку дії ліміту дозволеного овердрафту, зазначеного в п.2.5. договору, а заборгованість за недозволеним овердрафтом в день її виникнення. Згідно з п.3.4.16. ст.3.4. договору «Клієнт Зобов?язується», за користування неповернутою в строк сумою Дозволеного овердрафту та/або непогашення в строк процентів за користування ним, сплачувати проценти та штрафи відповідно до умов цього Договору та Тарифів банку. У зв`язку з чим Банком до позичальниці було застосовано штрафні санкції, що підтверджується випискою по договору та розрахунком заборгованості, наявними в матеріалах справи. Станом на 01.03.2024 року заборгованість позичальниці за договором становить 51 091, 84 грн., в тому числі: - прострочена заборгованість за кредитом - 29 587,50 грн.; - прострочена заборгованість за процентами - 21 504,34 грн. Норми закону, які підлягають до урахування та застосування при постановленні рішення. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родові ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що б передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, його банківський рахунок. Щодо застосування позовної давності суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже загальна позовна давність для вимог про сплату платежів за тілом кредиту і нарахованими відсотками, враховуючи строк кредитування до 18.03.2020 року мала б остаточно спливати 17.03.2023 року. Однак, з 2 квітня 2020 року набрав чинності Закон № 540-ІХ, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтею 257 ЦК України продовжуються на строк його дії. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Окрім того, 17.03.2022 року набув чинності ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктами 19 такого змісту: «19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан було неодноразово продовжено, він триває й на теперішній час. Таким чином твердження представника відповідачки про те, що строк позовної давності сплив, є безпідставними, оскільки у зв`язку із набранням чинності вищезазначених норм законодавства на час звернення позивача до суду 25.09.2024 року строки, визначені ст.257 ЦК України, не сплили. Схожі за змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.11.2023 у справі № 910/5188/22 та у Постанова Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 910/18489/20. Щодо нарахування процентів після закінчення терміну дії ліміту овердрафту. Відповідно до умов договору Банком відкрито позичальниці картковий рахунок № [NUMBER] , що в подальшому було змінено на № [NUMBER] за програмою кредитування овердрафт «Запасочка» для фізичних осіб клієнтів ПАТ «КБ «ГЛОБУС» та встановлено ліміт дозволеного овердрафту. Пункт 1.1.12. договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки, надалі - ПК, ПАТ «КБ «ГЛОБУС» встановлює, що овердрафт - кредит, який надається Банком клієнту в разі перевищення суми операції держателем ПК залишку коштів на рахунку та в інших випадках, визначених цим договором (Дозволений овердрафт та Недозволений овердрафт). Оскільки відповідачкою не здійснено своєчасне погашення (повернення) грошових коштів за овердрафтом після завершення пільгового періоду та не сплачено проценти за користування дозволеним овердрафтом, банком здійснено нарахування процентів у розмірі 42% річних, на суму заборгованості за овердрафтом. Слід зазначити, що відповідно до погодженого сторонами кредитного договору, даний договір є безстроковий, що підтверджено у п.5.11 договору: «Цей договір набуває чинності в день отримання банком від клієнта письмової заповненої та підписаної заяви на приєднання і діє до закриття рахунку та виконання сторонами всіх належних за договором зобов`язань.» Отже, саме строк дії ліміту овердрафту становить 24 місяці з 19.03.2018 по 17.03.2020, однак строк дії договору та строк дії ліміту овердрафту різні поняття, та не можуть бути тотожними в кредитних відносинах, та вказане не звільняє відповідачку від обов`язку сплатити проценти за весь період користування кредитними коштам, тобто до повного виконання сторонами всіх належних за договором зобов`язань та закриття рахунку. Згідно з п.3.1.5. договору Банк має право: «Нараховувати проценти за користування коштами у межах дозволеного овердрафту та проценти за користування недозволеним овердрафтом щомісячно та в день остаточного погашення овердрафту відповідно до умов цього договору.» Відповідно до 1.2.3. договору: «Проценти за користування овердрафтом нараховуються в розмірі та валюті рахунку за фактичний строк користування кредитними коштам, виходячи із щоденного підсумкового залишку заборгованості на рахунку в розмірі процентної ставки, зазначеної в заяві на приєднання та тарифах банку. Нарахування процентів здійснюється Банком щомісячно за фактичну кількість днів в один з 4-х останніх календарних днів (як правило 28 числа кожного місяця) за період з 28 числа минулого місяця по 27 число поточного місяця. Оскільки, відповідачкою не здійснено своєчасне погашення (повернення) грошових коштів за овердрафтом після завершення пільгового періоду та не сплачено проценти за користування дозволеним овердрафтом, позивачем нараховані проценти у розмірі 36% річних, на суму існуючої заборгованості за овердрафтом. Пунктом 3.4.14. договору визначено, що позичальник (клієнт) зобов`язується сплатити проценти за користування дозволеним овердрафтом в строк до 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем їх нарахування або в день розірвання договору у разі досягнення сторона домовленості про розірвання цього договору на підставі заяви на розірвання договору або у разі дострокового розірвання договору відповідно до п. 3.1.6. Пункт 3.1.6. Договору встановлює, що у випадку невиконання або неповного виконання клієнтом умов договору (в т. ч. одноразового прострочення сплати процентів за користування овердрафтом, суми комісії за надані Банком послуги), Банк має право заблокувати ПК, а також у разі виникнення обставин вказаних в п.3.1.14 даного договору, заблокувати ліміт дозволеного овердрафту та достроково розірвати даний договір та стягнути повну суму заборгованості за договором на момент його розірвання. Положення пункту 3.1.14. цього договору регламентує, що Банк має право вимагати дострокового повного повернення заборгованості за дозволеним овердрафтом, у випадку невиконання або неповного виконання клієнтом зобов`язань за договором. У разі припинення дії даного договору (його розірвання) за ініціативою клієнта або за ініціативою Банку, ПК анулюються, а заборгованість клієнта має бути погашено в день припинення дії цього договору (його розірвання) (пункт 5.4. Договору), Пунктом 3.4.15. Договору вказано, що відповідачка зобов`язана повернути заборгованість за дозволеним овердрафтом в межах строку дії ліміту дозволеного овердрафту, зазначеного в п.2.5. договору, а заборгованість за недозволеним овердрафтом в день її виникнення. У позичальниці виникла прострочена заборгованість за овердрафтом та процентами, а саме порушення позичальницею умов сплати нарахованих процентів. Також, відповідно до тарифів Банку, при видачі готівкових коштів у касі банку та/або при знятті готівкових коштів з банкоматів, з позичальниці стягувалась комісія за видачу овердрафта (кредитних коштів), а також при направлені запиту щодо залишку коштів на рахунку (СМС-Банкінг) також стягувалась комісія, яка списана Банком за рахунок кредитних коштів позичальника, (пункти виписки «Комісії, премії, податки, погашення технічного кредиту МВК»), У зв`язку з чим Банком до позичальниці було також застосовано штрафні санкції. Крім того, зазначаємо, що Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 та в постанові від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 надано правові висновки щодо умов нарахування процентів, а саме: п. 54. постанови від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, зазначено, що враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Частина 2 ст. 625 ЦК України, вказує, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. п. 6.22. - 6.28. постанови від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 вказано, що у постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. 6.23. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. 6.24. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. 6.25. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого Індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. 6.26. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. 6.27. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок Інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. 6.28. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Отже, законодавцем передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення (зокрема, в розмірі певного проценту за кожний день прострочення). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачка не виконала в повному обсязі зобов`язання за кредитним договором, а саме: не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками у розміру та строки, передбачені договором. Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Висновки суду. Наявність підписаного сторонами кредитного договору свідчить про бажання його учасників укласти договір та розуміння його змісту, таке укладення відповідало внутрішній волі сторін, жодна з них не примушена до укладення такого договору. Відтак, волевиявлення відповідачки було вільним і відповідало її внутрішній волі. При укладенні договору відповідачці були відомі всі умови договору та не існувало ніяких інших обставин, які б примусили її прийняти умови договору. Договір у судовому порядку недійсним чи неукладеним не визнаний. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши грошові кошти відповідачці, проте відповідачка свої зобов`язання за договором не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідачка не заперечувала, що користувалася кредитними коштами, які були надані їй банком. Наведений банком розрахунок заборгованості відповідачкою не спростовано, альтернативний розрахунок не надано. Відповідачка не просила суд про призначення у справі експертизи з метою спростування доводів позивача щодо суми заборгованості. Також нею не був поданий відповідний висновок експертизи, який міг бути проведений за заявою відповідачки. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.\~1\~ст.\~6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). При розгляді справи суд уважно вислухав кожну із сторін, детально дослідив подані сторонами докази, навів аргументацію щодо прийняття до уваги тих чи інших доводів сторін або відхилення зазначених ними аргументів. У ч. 1,\~2 та 5\~ст.\~263\~ЦПК\~України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка порушила умови договору, що призвело до виникнення заборгованості . Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. За змістом ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2024 між позивачем АТ «КБ «ГЛОБУС» та адвокатом Прохоренком Валерієм Петровичем укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги. Згідно акту № 22/470 прийому-передачі послуг за договором № 010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.02.2024 року, адвокатом Прохоренком В.П. виконано підготовку та подачу позовної заяви, за що АТ «КБ «ГЛОБУС» сплатило адвокату кошти в розмірі 6000 грн. відповідно до платіжної інструкції кредитного переказу коштів. З огляду на вищевикладене, враховуючи обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь АТ «КБ\~«ГЛОБУС» слід стягнути витрати зі сплати судового збору, та витрати на професійну правничу допомогу (3 028 грн. та 6000 грн.). \~ \~ \~ \~

Outcome: approved