Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Посилався на те, що 09 серпня 2009 року між ними був укладений шлюб. Під час шлюбу у них народилась дитина син [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось, шлюбні відносин припинені, сторони проживають окремо. Вказує, що дитина проживає разом із батьком, мати проживає окремо. Вважає, що їхній шлюб виявився невдалим, у них різні погляди на життя. Втрачено почуття любові один до одного, сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, спільного господарства сторони не ведуть, а тому вони дійшли спільної згоди, щодо розірвання їхнього шлюбу, на даний момент між ними не існує спору про місце проживання та виховання спільної дитини, майнових спорів на даний момент між ними також немає. Дитина після припинення спільного проживання, проживає з батьком. Проживання з батьком відповідає інтересам дитини. Батько повністю фінансово утримує дитину, піклується про них. У зв`язку з наведеним, просив розірвати шлюб між ними, неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу, залишити проживати разом з його батьком [PERSON] , [INFO] , встановити факт, що батько [PERSON] , [INFO] самостійно виховує та повністю фінансово утримує неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , без участі матері та після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] ». В судове засідання сторони не з`явились. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив заяву задовольнити. Від відповідачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо їх задоволення. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, приймає визнання позову відповідачкою, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09 серпня 2009 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 108. (а/с 44). Під час даного шлюбу у сторін народилась дитина син [PERSON] , [INFO] . (а/с 14). У постанові від 22 грудня 2021 року у справі №339/143/20 Верховний Суд визначив, що за загальним правилом за відсутності спору, щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами відсутній спір щодо місця проживання та порядку утримання їх спільної дитини. (а/с 15-16). Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, судом встановлено, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. Щодо вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини необхідно для соціального забезпечення життєдіяльності позивача та його дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Між сторонами відсутній спір щодо місця проживання та виховання їх спільної дитини. Малолітня дитина [PERSON] проживає разом із своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини [PERSON] проживає окремо від дитини за іншою адресою: [ADDRESS] . (а/с 9-12). Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», [PERSON] , [INFO] станом на 03.04.2025 року незнятої чи непогашеної судимості не має, до кримінальної відповідальності не притягується, в розшуку не перебуває. (а/с 47). Згідно довідки лікаря, [PERSON] , [INFO] , дійсно приводив свого сина [PERSON] , [INFO] , на медичні огляди до сімейного лікаря, чітко виконував рекомендації лікаря та займався його лікуванням. /а.с. 34/. Згідно довідки керівника клубу «МАГ», [PERSON] , 1985 року народження, дійсно щомісячно оплачує навчання свого сина [PERSON] , [INFO] в Клубі іноземних мов «МАГ» із курсів математики та англійської мови, заняття з логопедом. Також [PERSON] приводить та забирає сина з навчання, цікавиться його успіхами та приймає участь у виховному процесі. /а.с. 34 зворот/. Відповідно до характеристики [PERSON] , 2014 року народження, коли [PERSON] не відвідував уроки за станом здоров`я, батько завжди приносив довідку від лікаря. Батько [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню сина, забезпечує усі необхідні умови для його навчання та розвитку. Батько водить дитину до логопеда, на додаткову підготовку з математики та англійської мови. Від батька хлопчик отримує багато любові та уваги. /а.с. 35/. Крім того, факт одноособового утримання та виховання позивачем малолітньої дітей підтверджується також й письмовими поясненнями людей, близьких до їхнього оточення. /а.с. 36-38/. У суду не має підстав сумніватись в достовірності письмових доказів, а тому суд вважає що позивачем доведений факт, що [PERSON] , [INFO] самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, зважаючи на наявність договору щодо узгодженого сторонами місця проживання та порядку утримання їх спільної дитини, згоди самої матері дитини (а.с. 32) та дитини (а.с. 45-46), суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, в частині розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, встановлення факту, що батько [PERSON] самостійно виховує та утримує малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] та залишення відповідачці прізвища « [PERSON] ». Щодо інших позовних вимог, то суд вважає, що в їх задоволенні слід відмовити, оскільки позивачем на надану суду жодних належних доказів на підтвердження даних вимог. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по зверненню до суду в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved