Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

11 жовтня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за користування грошовими коштами, просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість у розмірі 198\~355 грн 64 коп, яка складається з: 121\~147, 90 грн інфляційні втрати; 77\~207, 74 грн 3% річних за користування коштами; вирішити питання про розподіл судових витрат. \~ \~ \~ \~Стислий виклад позиції позивача \~ \~ \~ \~Так свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 травня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінростбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 1/00401, за змістом п.1.1 якого Банк надає Позичальнику довгостроковий кредит у розмірі 115000, 00 доларів США на придбання нерухомості земельної ділянки терміном з 15.05.2008 до 16.05.2011 зі сплатою 19,00 відсотків річних. Цього ж дня, 15.05.2008 між Банком та [PERSON] укладено Договір поруки № 1/00401-1, за змістом пункту 1.1. якого Поручитель поручається перед Банком за виконання обов`язків [PERSON] по своєчасному поверненню кредиту отриманого згідно кредитного договору № 1/00401 від 15.05.2008. Через невиконання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором № 1/00401 від 15.05.2008, Договором поруки № 1/00401-1 від 15.05.2008 та Договором поруки № 1/00401-2 від 15.05.2008 року утворилась значна заборгованість, у зв`язку з чим ПАТ «Фінростбанк» було вимушено звернутись до суду з позовною заявою за захистом своїх прав. 17 лютого 2011 року рішенням Київського районного суду м. Одеси у справі № 1512/2-149/11 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» заборгованість за договором кредиту № 12/00401 від 15.05. 2008 у розмірі 1\~380\~686, 73 грн., стягнуто солідарно судові витрати у сумі 1820 грн. 26 березня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Фінростбанк» та [PERSON] укладено договір № 64 про відступлення (купівлі продажу) прав вимоги, за змістом пункту 2.1. якого Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, право вимоги до Позичальників, застоводавців (іпотекодавців) та поручителів, в тому числі до осіб, визначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи право вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами) та договорами застави з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору. За змістом пункту 138 Додатку № 1 до Договору № 64 про відступлення (купівлі продажу) прав вимоги від 26.03.2019 до [PERSON] перейшло право вимоги, серед іншого, за Кредитним договором № 1/00401 від 15.05.2008 з усіма додатковими та забезпечувальними договорами до нього. [PERSON] сплатив ПАТ «Фінростбанк» кошти в порядку пункту 4.1. Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 152\~265, 58 грн, що підтверджується квитанцією про оплату № 27021695 від 12.03.2019. 17 липня 2019 року Ухвалою Київського районного суду м. Одеси у справі № 1512/2-149/11 заяву [PERSON] про заміну сторони виконавчого провадження задоволено частково; замінена сторона виконавчого провадження стягувача\~Публічне акціонерне товариство «Фінростбанк» на\~його правонаступника\~ [PERSON] \~у виконавчому провадженні № 39058029\~та у виконавчому листі № 2-149/11 від 12.05.2011 року, виданому на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.02.2011 року по справі 1512/2-149/2011 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/00401 від 15.05.2008 року, щодо стягнення заборгованості з боржника [PERSON] . В решті вимог заяви\~було відмовлено. 29 вересня 2023 року Ухвалою Київського районного суду м. Одеса у справі № 1512/2-149/11 заяву [PERSON] про заміну сторони виконавчого провадженняґ, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дубліката виконавчого документа у цивільній справі № 1512/2-149/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінрост банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором частково задоволено. Замінена сторона виконавчого провадження стягувача\~Публічне акціонерне товариство «Фінростбанк» на\~його правонаступника [PERSON] у виконавчому листі № 2-149/11 від 12.05.2011 року, виданому на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.02.2011 року по справі 1512/2-149/2011 про стягнення заборгованості, щодо стягнення заборгованості з боржників [PERSON] та [PERSON] . В решті вимог заяви\~відмовлено. Заборгованість відповідачів, встановлена кредитним договором та підтверджена рішенням суду становить 1\~341\~944, 05 грн. З моменту набрання рішенням Київського районного суду м. Одеса від 17 лютого 2011 року відповідачі безпідставно користуються коштами у розмірі 1\~380\~689, 73 грн, тому вважає, що вони повинні сплатити інфляційні витрати та 3% річних за користування грошовими коштами. На підставі вищевикладених обставин він і звернувся з позовом до суду. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі. 30 жовтня 2023 року Київського районного суду м. Одеси, зазначена справа передана до Білгород Дністровського міськрайонного суду за територіальною юрисдикцією. 29 листопада 2023 року Ухвалою судді Білгород Дністровського міськрайонного суду Боярського О.О., провадження у справі було відкрито. 22 лютого 2024 року Відповідно до розпорядження № 247 призначений повторний автоматизований розподіл судової справи. 22 лютого 2024 року Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа надійшла до судді Савицького С.І. 23 лютого 2024 року Ухвалою судді Савицького С.І. справа прийнята до провадження судді. 05 грудня 2024 року відповідно до розпорядження № 676 від 05.12.2024 призначений повторний автоматизований розподіл судової справи. 05.12.2024 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи головуючим суддею визначена суддя Прийомова О.Ю. 06.12.2024 Ухвалою судді вказана справа прийнята до провадження. 15 січня 2025 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито з призначенням справи до її розгляду по сутті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, з проханням позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Зі згоди представника позивача, про що свідчить клопотання представника позивача, суд ухвалою від 14 квітня 2025 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданого клопотання, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що 15 травня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінростбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 1/00401, за змістом п.1.1 якого Банк надає Позичальнику довгостроковий кредит у розмірі 115000, 00 доларів США на придбання нерухомості земельної ділянки терміном з 15.05.2008 до 16.05.2011 зі сплатою 19,00 відсотків річних. (а.с. 10-11) 15.05.2008 між Банком та [PERSON] укладено Договір поруки № 1/00401-1, за змістом пункту 1.1. якого Поручитель поручається перед Банком за виконання обов`язків [PERSON] по своєчасному поверненню кредиту отриманого згідно кредитного договору № 1/00401 від 15.05.2008. (а.с. 12-13) Через невиконання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором № 1/00401 від 15.05.2008, Договором поруки № 1/00401-1 від 15.05.2008 та Договором поруки № 1/00401-2 від 15.05.2008 року утворилась значна заборгованість, у зв`язку з чим ПАТ «Фінростбанк» звернувся до суду з позовною заявою за захистом своїх прав. 17 лютого 2011 року рішенням Київського районного суду м. Одеси у справі № 1512/2-149/11 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» заборгованість за договором кредиту № 12/00401 від 15.05. 2008 у розмірі 1\~380\~686, 73 грн., стягнуто солідарно судові витрати у сумі 1820 грн. (а.с. 14-15) 26 березня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Фінростбанк» та [PERSON] укладено договір № 64 про відступлення (купівлі продажу) прав вимоги, за змістом пункту 2.1. якого Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, право вимоги до Позичальників, застоводавців (іпотекодавців) та поручителів, в тому числі до осіб, визначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи право вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами) та договорами застави з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору. (а.с. 16-18) За змістом пункту 138 Додатку № 1 до Договору № 64 про відступлення (купівлі продажу) прав вимоги від 26.03.2019 до [PERSON] перейшло право вимоги, серед іншого, за Кредитним договором № 1/00401 від 15.05.2008 з усіма додатковими та забезпечувальними договорами до нього. [PERSON] сплатив ПАТ «Фінростбанк» кошти в порядку пункту 4.1. Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 152\~265, 58 грн, що підтверджується квитанцією про оплату № 27021695 від 12.03.2019. 17 липня 2019 року Ухвалою Київського районного суду м. Одеси у справі № 1512/2-149/11 заяву [PERSON] про заміну сторони виконавчого провадження задоволено частково; замінена сторона виконавчого провадження стягувача\~Публічне акціонерне товариство «Фінростбанк» на\~його правонаступника\~ [PERSON] \~у виконавчому провадженні № 39058029\~та у виконавчому листі № 2-149/11 від 12.05.2011 року, виданому на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.02.2011 року по справі 1512/2-149/2011 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/00401 від 15.05.2008 року, щодо стягнення заборгованості з боржника [PERSON] . В решті вимог заяви\~було відмовлено. 29 вересня 2023 року Ухвалою Київського районного суду м. Одеса у справі № 1512/2-149/11 заяву [PERSON] про заміну сторони виконавчого провадженняґ, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дубліката виконавчого документа у цивільній справі № 1512/2-149/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінрост банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором частково задоволено. Замінена сторона виконавчого провадження стягувача\~Публічне акціонерне товариство «Фінростбанк» на\~його правонаступника [PERSON] у виконавчому листі № 2-149/11 від 12.05.2011 року, виданому на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.02.2011 року по справі 1512/2-149/2011 про стягнення заборгованості, щодо стягнення заборгованості з боржників [PERSON] та [PERSON] . В решті вимог заяви\~відмовлено. Заборгованість відповідачів, встановлена кредитним договором та підтверджена рішенням суду становить 1\~341\~944, 05 грн. Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Частинами 4,6 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. З огляду на матеріали справи, предметом позову у даній справі є стягнення на підставі частини 2 статті 625 ЦК України інфляційних втрат та 3 % річних, за невиконання грошового зобов`язання щодо стягнення заборгованності та стягнення індексу інфляції, підтвердженого судовим рішенням. Таким чином, відповідачі мають грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Київського районного суду м. Одеси у справі № 1512/2-149/11 від 17.02.2011. З огляду на те, що відповідачі порушили вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п.2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді у порівнянні з базовим. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року № 6-1946цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Отже, відповідачі мають невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням суду. Права та інтереси стягувача у випадку невиконання боржником рішення суду про стягнення коштів забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання будь-якого грошового зобов`язання. Саме таку правову позицію щодо застосування положень статті 625 ЦК України висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Відповідачем здійснений розрахунок заборгованості за період з 23 лютого 2019 року по 23 січня 2021 року, з урахуванням п.19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України. Відповідно до результатів розрахунку 3% річних встановлено, що в період розрахунку з 23.02.2019 до 31 грудня 2019 року 3% річних складає 77\~207, 74 грн. ( 1\~341\~944, 05 х 3% х 312:365:100; 312 днів 34412, 59 грн; з 01.01.2020 до 31 грудня 2020 року; 366 днів: 1341 944, 05х3% х366:366:1200 40\~258, 32 грн; з 01.01.2021 до 23.01.2021, 23 дні: 1341944, 05х3%х23:365:100 2536, 83 грн). /а.с.6/ Відповідно до результату розрахунку заборгованості інфляційних витрат в період з 23 лютого 2019 року по 23 січня 2021 року сума боргу за інфляцією становить 121\~147, 90 грн. Розрахунок здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIc\~(100,90 : 100)\~x\~(101,00 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(99,50 : 100)\~x\~(99,40 : 100)\~x\~(99,70 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(100,10 : 100)\~x\~(99,80 : 100)\~x\~(100,20 : 100)\~x\~(99,70 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(100,30 : 100)\~x\~(100,20 : 100)\~x\~(99,40 : 100)\~x\~(99,80 : 100)\~x\~(100,50 : 100)\~x\~(101,00 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(100,90 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~= 1.09027790. Інфляційне збільшення: 1\~341\~944, 05х1.09027790 1341 944, 05= 121\~147, 90 грн. /а.с.6 зворотна сторінка)/ Суд перевірив наведений розрахунок позивача та дійшов висновку про його обґрунтованість та вважає, що позивач має право на стягнення з відповідачів суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми за окреслений ним період. Відповідачі не скористалися своїм правом щодо надання відзиву на позовні вимоги позивача. Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за користування грошовими коштами у повному обсязі. Вирішення питання щодо судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, вимоги щодо стягнення з відповідачів суми судового збору на користь позивача у розмірі 1983 грн 56 коп. також підлягають задоволенню. Стосовно витрат на правову допомогу, судом встановлено наступне. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст. 141 ч. 8 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, питання судових витрат на професійну правничу допомогу буде вирішено після надання відповідної заяви, про яку представник позивача заявив у позові.

Outcome: approved