Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду зі згаданим позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 4938582 в сумі 26 180 грн, за кредитним договором № 36092-10/2023 в сумі 18 700 грн, за кредитним договором № 08666-10/2023 в сумі 13 100 грн, а всього стягнути заборгованості за договорами в сумі 57 980 грн та понесені судові витрати. Заявлені вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26 жовтня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір Позики № 4938582. Договір позики укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з Законом України «Про електронну комерцію». Між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 14 червня 2021 року укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу реєстру боржників №23 від 14.06.2021 року до договору факторингу №14/06/21, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26 180 грн, з яких: 6 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 180 грн сума заборгованості за відсотками. Між ТОВ «Фінансова компанія «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] 26 жовтня 2023 року було укладено Договір Позики № 36092-10/2023. Договір позики укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з Законом України «Про електронну комерцію». Між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 14 червня 2021 року укладено договір факторингу №21032024, відповідно до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу реєстру боржників до договору факторингу №21032024 від 21.03.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18 700 грн, з яких: 4 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 700 грн сума заборгованості за відсотками. Між ТОВ «Фінансова компанія «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] 07 жовтня 2023 року було укладено Договір Позики № 08666-10/2023. Договір позики укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з Законом України «Про електронну комерцію». Між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 14 червня 2021 року укладено договір факторингу №21032024, відповідно до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу реєстру боржників до договору факторингу №21032024 від 21.03.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 100 грн, з яких: 3 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 100 грн сума заборгованості за відсотками. Свої зобов`язання відповідач не виконав. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 4938582 від 26.10.2023 в розмірі 26 180 грн, за кредитним договором №36092-10/2023 від 26.10.2023 в розмірі 18 700 грн та кредитним договором № 08666-10/2023 від 07.10.2023 в розмірі 13 100 грн, а всього 57 980 грн та судовий збір по справі у розмірі 3028 грн. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 06.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явились. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням, в якому просить розгляд справи провести у його відсутність, а також просить позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим у встановленому законом порядку, до суду не з`явився, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надав, клопотань про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надходило. У зв`язку з ненаданням відзиву відповідачем, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Статтями 43, 211 ЦПК України\~передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 10.04.2025 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків. Так, 26 жовтня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики №4938582. За умовами даного Договору, [PERSON] отримав від ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» грошові кошти в сумі 6 000 грн, строком на 30 днів з датою повернення кредиту 25 листопада 2023 року, із відсотковою ставкою 3,50% за один день користування кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2698,53%, орієнтовна загальна вартість позики 7890 грн. Так, позивачем надано копію договору, згідно якого 26.10.2023 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено кредитний договір №4938582 у сумі 6 000 грн строком на 30 днів з датою повернення кредиту 25 листопада 2023 року, із відсотковою ставкою 3,50% за один день користування кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2698,53%, орієнтовна загальна вартість позики 7890 грн. (а.с.8-10) У позовній заяві зазначено, що кредитний договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором та був надісланий на номер телефона відповідача згідно п.2.1 кредитного договору. Підписанням цього договору [PERSON] підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», котрі є невід`ємною частиною договору. Проте, договір не містить електронних підписів сторін. Крім того, не надано доказів виконання кредитором обов`язку з надання грошових коштів відповідачу згідно з умовами договору. Тому суд не бере зазначений доказ до уваги та вважає, що позивачем не доведено факт укладення [PERSON] зазначеного вище договору. Далі, виходячи з доданих документів, 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників. Зазначений реєстр боржників є частиною договору. Проте на підтвердження переходу права вимоги до боржника [PERSON] позивачем надано витяг з реєстру боржників, виготовлений в односторонньому порядку та не підписаний учасниками правочину (а.с.17), а сам договір факторингу містить лише 1, 3, 4 та 10 розділи, тому не є допустимим доказом. Також між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] 26.10.2023 укладено договір позики №36092-10/2023 у сумі 4 000 грн на строк до 19.10.2024 (360 днів). Кредитний договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором та був надісланий на номер телефона відповідача згідно п.8 договору позики. Підписанням цього договору [PERSON] підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», котрі є невід`ємною частиною договору. Сума надання кредиту: 4 000 грн., строк дії кредиту становить 360 днів, процентна ставка становить 2,50 % в день (а.с.25-30). Далі, 21.03.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21032024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників, який суду надано не було. Копія договору факторингу також не повна, а містить лише пеі 2 сторінки та останню. Суд не може брати до уваги наданий позивачем доказ у такому вигляді. Між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] 07.10.2023 було укладено кредитний договір№ 08666-10/2023 у сумі 3 000 грн на строк 360 днів. Кредитний договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, шляхом введення коду з смс-повідомлення або прийнявши вхідний дзвінок згідно умов кредитного договору. Підписанням цього договору [PERSON] підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», котрі є невід`ємною частиною договору. Сума надання кредиту: 3 000 грн, строк дії кредиту становить 360 днів, процентна ставка 2,50 % в день (а.с.31-37). Далі 21.03.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21032024, згідно умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників згідно реєстру боржників, який до позову не додано (а.с.38-41). Відповідно до реєстру боржників від 21.03.2024 до договору факторингу №21032024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до боржників відповідно до реєстру (а.с.42). З матеріалів справи вбачається, що кредитні договори укладені в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд звертає увагу, що позивачем на підтвердження укладення договору про споживчий кредит № 4938582 від 26.10.2023 додано копію цього договору, яка не містить ні електронних підписів сторін, ні власноручних. Крім того, розрахунками заборгованості відповідно до кредитних договорів №4938582 від 26.10.2023, №36092-10/2023 від 26.10.2023, № 0866-10/2023 від 07.10.2023, не підтверджується, що відповідачу були перераховані грошові кошти на його банківський рахунок або позивачем виконано обов`язок з надання кредиту в інший спосіб. На підтвердження суми заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором № 4938582 від 26.10.2023 позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 11.04.2024 по 30.09.2024 (а.с.18), з якого вбачається, що станом на 30.09.2024 заборгованість відповідача становить 26 180 грн, з яких: 6 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 180 грн сума заборгованості за відсотками. За кредитним договором № 36092-10/2023 від 26.10.2023 позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 21.03.2024 по 30.09.2024 (а.с.30), з якого вбачається, що заборгованість відповідача становить 18 700 грн, з яких: 4 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу 14 700 грн заборгованості за процентами за користування позикою. За кредитним договором №0866-10/2023 від 07.10.2023 позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 27.03.2024 по 30.09.2024 (а.с.37), з якого вбачається, що станом на 30.09.2024 заборгованість відповідача становить 13 100 грн, з яких: 3 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 100 грн сума заборгованості за відсотками. Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 278/2177/15-ц, провадження № 61-22158св19 підтвердив раніше висловлену правову позицію стосовно належних доказів, які підтверджують факт видачі кредитних коштів. Згідно ч.1 ст.1050\~ЦК України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 по справі№161/16891/15-ц). Суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони. Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів фінансової установи відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р.№ 6-16цс15. Таким чином, виписки по рахункам або касовий документ, заява про видачу готівки можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Позивачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів того, що між відповідачем та первісними кредиторами виникли правові відносини зобовязального характеру, а також що відповідачу було видано кредити, позики саме в сумах, заявлених у позові. Визначення даних сум в кредитних договорах не свідчить про отримання саме в цьому розмірі кредиту відповідачем і виконання кредитодавцями своїх зобов`язань по договору. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованих розрахунків заборгованості за договорами №4938582 від 26.10.2023, №36092-10/2023 від 26.10.2023, № 08666-10/2023 від 07.10.2023 не є достатнім для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, за відсутності належних та допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірних договорів порушені відповідачем. Як зазначалось вище та на чому суд хоче акцентувати особливу увагу, на підтвердження переходу права грошової вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» позивач надав акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, який належним чином підтверджений сторонами договору 11.04.2024 та ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів». Натомість суду наданий лише витяг з реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, який не містить підпису посадової особи і відтиску печатки ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів", що суперечить умовам договору факторингу та є недопустимим доказом, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами в цьому випадку перехід права вимоги. На підтвердження переходу права грошової вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надало акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 21032024 від 21.03.2024, який належним чином підтверджений сторонами договору 21.03.2024 та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ». Однак, суду наданий витяг з реєстру боржників до договору факторингу №21032024 від 21.03.2024, який також не містить підпису посадової особи і відтиску печатки ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», що суперечить умовам договору факторингу та є недопустимим доказом, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами перехід права вимоги за цим договором. Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Вимогами цивільного процесуального законодавства передбачено, що суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. У свою чергу учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має це усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків. За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовних вимог, а надані ним докази є недостатніми, та не дають підстави дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмету доказування, тому позов є необґрунтованим, отже суд відмовляє в його задоволенні повністю. Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України покладається на позивача.

Outcome: dismissed