Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Позивач [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Комарницька М.В., 30.01.2025 року, сформувавши документ у системі «Електронний суд», подав у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, в якій просить ухвалити рішення про визнання за ним у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] у с. Коростів Стрийського району Львівської області, право власності на об`єкт нерухомого майна - домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 123,7 кв. м., з котрої житлова площа - 84,4 кв. м. та нежитлова площа - 39,3 кв. м., з підвалом «а», верандою «а1», сходами «а2», господарських будівель - літньої кухні (позначена у технічній документації літерою Б) з верандою «б», двох сараїв (позначені у технічній документації літерами В, Д), убиральні (позначена у технічній документації літерою Г), та господарських споруд - огорожі № 1, хвіртки № 2, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Питання щодо стягнення на свою користь з відповідача Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 5 268 грн. 74 коп., позивач [PERSON] не порушує. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] ус. Коростів Стрийського району Львівської області у віці 60 років помер батько позивача [PERSON] та третьої особи 2 [PERSON] , а чоловік третьої особи 1 [PERSON] - [PERSON] .. Заповіту щодо розпорядження усіма своїми правами й обов`язками на випадок смерті спадкодавець [PERSON] за життя не складав. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина за законом на належне йому право на спірне домоволодіння. На даний час позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом усіх прав та обов`язків, котрі залишились після смерті спадкодавця [PERSON] , у тому числі й на спірне домоволодіння, при цьому він прийняв спадщину та не відмовився від неї, так як на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] постійно проживав з ним у спірному домоволодінні, де також має задеклароване місце реєстрації, а інші спадкоємиці першої черги за законом таких прав та обов`язків спадкодавця [PERSON] , - його дружина [PERSON] та його ще один син [PERSON] у встановленому порядку відмовилися від прийняття такої спадщини, наміру вживати заходів щодо її прийняття не мають. Проте оформити відповідне право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] на спірне домоволодіння позивач [PERSON] не може у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на нього в силу того, що спадкодавець [PERSON] за життя відповідне своє право власності на спірне домоволодіння не зареєстрував/не оформив. З огляду на вказане, отримавши 19.12.2024 року відмову Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції у вчиненні нотаріальної дії, пов`язаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] на спірне домоволодіння, позивач [PERSON] змушений був звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. Відповідач Сколівська міська рада Стрийського району Львівської області відзиву на позовну заяву [PERSON] до неї, з участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] та [PERSON] , про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за законом, у запропоновані судом строки та порядку не подала, свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її належними засобами доказування не навела. Третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] , письмових пояснень на позовну заяву [PERSON] до Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, з її участю та участю [PERSON] в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за законом, у запропоновані судом строки та порядку не подала, однак у своїй заяві про розгляд цієї справи по суті за її відсутності одночасно виклала позицію про те, що проти задоволення вказаних позовних вимог не заперечує, а викладених у позовній заяві обставин не оспорює. Третя особа 2, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] , письмових пояснень на позовну заяву [PERSON] до Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, з його участю та участю [PERSON] в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за законом, у запропоновані судом строки та порядку не подав, однак у своїй заяві про розгляд цієї справи по суті за його відсутності одночасно виклав позицію про те, що проти задоволення вказаних позовних вимог не заперечує, а викладених у позовній заяві обставин не оспорює. Заяви та клопотання сторін та інших учасників справи. Третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] , 20.03.2025 року засобами електронного зв`язку подала у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № ЕП-483, в якій просила проводити судовий розгляд цієї справи по суті за її відсутності. Третя особа 2, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] , 01.04.2025 року засобами почтового зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 01.04.2025 року за вх. № 2328, в якій просив проводити судовий розгляд цієї справи по суті за його відсутності. Інших заяв чи клопотань від сторін у цій справі до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 31.01.2025 року, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 03.03.2025 року, 10:00 год.. Витребувано за власною ініціативою від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належно засвідчену копію спадкової справи № 198/2024, заведеної 17.09.2024 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у с. Коростів Стрийського району Львівської області. Від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 11.02.2025 року на відповідну ухвалу у частині витребування доказів до Сколівського районного суду Львівської області надійшла належно засвідчена копія спадкової справи № 198/2024, заведеної 17.09.2024 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у с. Коростів Стрийського району Львівської області, із супровідним листом, що був зареєстрований в діловодстві за вх. № 1009, з якоїне вбачається тієї обставини, що розгляд цієї справи та ухвалене у ній рішення у майбутньому може вплинути на права та/чи законні інтереси будь-яких інших осіб. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 03.03.2025 року підготовче засідання у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 07.04.2025 року о 12:00 год.. Витребувано від КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» належно засвідчену копію інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна - домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 123,7 кв. м., з котрої житлова площа - 84,4 кв. м. та нежитлова площа - 39,3 кв. м., з підвалом «а», верандою «а1», сходами «а2», господарських будівель - літньої кухні (позначена у технічній документації літерою Б) з верандою «б», двох сараїв (позначені у технічній документації літерами В, Д), убиральні (позначена у технічній документації літерою Г), та господарських споруд - огорожі № 1, хвіртки № 2, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Від КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 18.03.2025 року на відповідну ухвалу у частині витребування доказів до Сколівського районного суду Львівської області надійшла належно засвідчена копія інвентаризаційної справи № 294 на об`єкт нерухомого майна - домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 123,7 кв. м., з котрої житлова площа - 84,4 кв. м. та нежитлова площа - 39,3 кв. м., з підвалом «а», верандою «а1», сходами «а2», господарських будівель - літньої кухні (позначена у технічній документації літерою Б) з верандою «б», двох сараїв (позначені у технічній документації літерами В, Д), убиральні (позначена у технічній документації літерою Г), та господарських споруд - огорожі № 1, хвіртки № 2, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Сторони та інші учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. Позивач [PERSON] у призначене судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті не з`явився, однак його уповноважена представниця - адвокатка Комарницька М.В., будучи присутньою у такому судовому засіданні, висловила позицію на підтримання позовних вимог свого довірителя з тих підстав, котрі викладені у пред`явленому позові, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач Сколівська міська рада Стрийського району Львівської області у призначене судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті явку свого уповноваженого представника не забезпечила, про поважні причини неприбуття такого представника не повідомляла. Обидві треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] та [PERSON] у призначене судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті не з`явилися, повідомивши у своїх заявах про причини своєї неявки та можливість проведення судового розгляду цієї справи по суті за їх відсутності. Суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд цієї справи по суті за відсутності уповноваженого представника відповідача Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області та обох третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] та [PERSON] , неявка яких не є перешкодою для можливості судового розгляду такої справи. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання були вирішені Сколівським районним судом Львівської області у встановленому порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи у підготовчому засіданні порушення прав позивача [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, зокрема щодо спадкування, та причетність до порушення таких його прав відповідача Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом під час розгляду даної справи встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, що стверджується його паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Сколівським РВ ГУ МВС України у Львівській області 27.06.2008 року (копія міститься у справі, а. с. 7-10), а його зареєстрованим місцем проживання на території України з 01.11.1988 року є [ADDRESS] . Зазначене задеклароване місце реєстрації позивача [PERSON] з 01.11.1988 року стверджується також Витягом з реєстру територіальної громади № 2024/015347414, сформованим 27.12.2024 року адміністратором ЦНАП Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області (копія міститься у справі, а. с. 12). Згідно свідоцтва про народження на бланку серії [NUMBER] , виданого повторно Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 12.06.2024 року у відповідності до актового запису про народження виконавчого комітету Коростівської сільської ради Сколівського району Львівської області від 01.11.1988 року за № 11 (копія міститься у справі, а. с. 13), батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , обоє за національністю - українці. Судом також встановлено, що батько позивача [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] у віці 60 років у с. Коростів Стрийського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про смерть на бланку серії [NUMBER] , виданим Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 13.02.2024 року у відповідності до актового запису про смерть від 13.02.2024 року за № 32 (копія міститься у справі, а. с. 14). Батько позивача [PERSON] - [PERSON] за життя заповіту щодо розпорядження належними йому правами та обов`язками на випадок своєї смерті не складав, що стверджується довідкою, виданою старостою с. Коростів виконавчого комітету Сколівської міскої ради Стрийського району Львівської області 27.12.2024 року за вих. № 203 (копія міститься у справі, а. с. 17). Цією ж довідкою стверджується, що позивач [PERSON] до дня смерті свого батька - спадкодавця [PERSON] постійно проживав разом із ним у житловому будинку по [ADDRESS] . Отож, позивач [PERSON] , який бажає оформити спадщину після смерті батька [PERSON] , прийняв спадщину, так як на час відкриття спадщини після його смерті проживав разом з ним в одному житловому будинку по [ADDRESS] , крім того він у встановленому законом порядку та строки не відмовився від спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , а, навпаки, 17.09.2024 року він єдиний подав заяву до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (копія міститься у справі, а. с. 18). Своєю чергою, обидві треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] та [PERSON] , які є дружиною та ще одним сином спадкодавця [PERSON] відповідно, у визначені законом строки та порядку з відповідними заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом у Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не зверталися, ба більше, вони 06.09.2024 року та 16.09.2024 року подали у Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяви про відмову від спадщини на користь позивача [PERSON] (копії містяться у справі, а. с. 59, 60). Відтак, саме позивач [PERSON] за законом першої черги вправі успадкувати усі права та обов`язки, які належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини після його смерті і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини. Так, детально перевіряючи відповідні права та обов`язки, які належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, котре розташоване по [ADDRESS] , та котре є предметом спору у межах пред`явлених позовних вимог, судом встановлено, що таке домоволодіння в цілому складається з житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 123,7 кв. м., з котрої житлова площа - 84,4 кв. м. та нежитлова площа - 39,3 кв. м., з підвалом «а», верандою «а1», сходами «а2», господарських будівель - літньої кухні (позначена у технічній документації літерою Б) з верандою «б», двох сараїв (позначені у технічній документації літерами В, Д), убиральні (позначена у технічній документації літерою Г), та господарських споруд - огорожі № 1, хвіртки № 2, воно збудоване у 1990 році з добудовами у 1992 та 1994 роках, не є самочинним об`єктом будівництва. Наведені вище обставини стверджуються технічним паспортом, виготовленим 02.09.2024 року суб`єктом господарювання - фізичною особою-підприємцем [PERSON] на замовлення позивача [PERSON] із Витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації ЄДЕСуСБ (копії містяться у справі, а. с. 23-29, 31-45), а також Витягом з погосподарської книги № 3 с. Коростів за 2021-2025 роки, сформованим старостою с. Коростів виконавчого комітету Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області 27.12.2024 року за вих. № 204 (копія міститься у справі, а. с. 15-16). Як вбачається з витребуваних від КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» матеріалів інвентаризаційної справи № 294 (копія міститься у справі, а. с. 78-99), у тому числі й з будівельного паспорта земельної ділянки, дозволу на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництв та з плану земельної ділянки, затвердженого районним архітектором виконкому Сколівської районної Ради депутатів трудящих 16.06.1988 року (копії містяться у справі. а. с. 94-98), земельна ділянка під забудову спірного домоволодіння була надана саме спадкодавцю [PERSON] на підставі рішення виконкому Сколівської районної Ради депутатів трудящих від 16.06.1988 року за № 160, й саме [PERSON] значиться одноосібним забудовником відповідної земельної ділянки. За життя спадкодавець [PERSON] також вжив заходів для отримання свідоцтва на забудову земельної ділянки в сільських населених пунктах Української РСР (копія міститься у справі, а. с. 91-92) та присвоєння збудованому ним будинку адресного номера (копія міститься у справ, а. с. 93). Судом встановлено, що позивач [PERSON] , який прийняв спадщину у встановленому порядку після смерті батька [PERSON] , 19.12.2024 року одержав відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через відсутність правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомого майна за спадкодавцем [PERSON] , що стверджується матеріалами спадкової справи № 198/2024, заведеної 17.09.2024 року (копія міститься у справі, а. с. 57-68). Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо визнання права на об`єкти нерухомого мана, у тому числі й на земельні ділянки, у порядку їх спадкування регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), іншими актами цивільного законодавства. Так, за загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (договорів). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може пред`явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, які прийняли спадщину, та той з подружжя, який пережив іншого. Відповідно до частин 1, 3 ст. 1268, частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу. В силу статей 22-23 КпШС України (у редакції, що діяла на час проведення будівництва спірного домоволодіння), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і у тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. До роздільного майна подружжя, вказаний вище Кодекс відносив те майно, котре належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу у дар або у порядку спадкування, речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо) (ст. 24 КпШС України). Про належність майна, набутого подружжям за час шлюбу, до об`єктів права спільної сумісної власності, йдеться й у чинному СК України (статті 60, 61 СК України), котрий діяв на час відкриття спадщини (11.02.2024 року). Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи. Узагальнюючи оцінку доводів та аргументів позивача [PERSON] , виходячи з відсутності у господарства, до котрого входить спірне домоволодіння, фактично статусу колгоспного двору, суд враховуючи також час побудови спірного домоволодіння, переконаний, що таке домоволодіння хоча й збудоване за час шлюбу третьої особи 1 [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] , проте не є спільно нажитим майном зазначеного подружжя та, як наслідок, об`єктом їх права спільної сумісної власності, оскільки будь-яких доказів цьому, окрім часу побудови у шлюбі, судом не здобуто, а сама третя особа 1 [PERSON] вважає таке домоволодіння об`єктом права особистої власності її нині покійного чоловіка [PERSON] як безпосереднього забудовника землі, що була свого часу надана йому для цієї мети. Суд не має підстав стверджувати про протилежне, виходячи зокрема з тієї встановленої у судовому засіданні обставини, що земельна ділянка під забудову свого часу дійсно була надана саме спадкодавцю [PERSON] , а причетність до такої забудови третьої особи 1 [PERSON] не доведена належними засобами доказування, та й, зрештою, сама третя особа 1 [PERSON] цього не підтверджує, як і не вказує, що має будь-яке суб`єктивне право щодо спірного домоволодіння (наприклад, право власності, право на частку в спільній власності, тощо), окрім як права щодо спадкування певної частки у такому майні. Виходячи із встановлених судом обставин щодо віднесення спірного домоволодіння до об`єктів, які на час відкриття спадщини належали спадкодавцю [PERSON] та не входили до майна, що віднесено до об`єктів права спільної сумісної власності, то право на таке спірне домоволодіння входить до складу спадщини у цілому. Тому, враховуючитакож й ту обставину, що незаконність набуття за життя спадкодавцем [PERSON] права на спірне домоволодіння не встановлена судом і такий факт не оспорюється сторонами та іншими учасниками справи, то суд вважає, що право на спірне домоволодіння було набуте спадкодавцем [PERSON] правомірно. При цьому, оскільки судом було також встановлено, що правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння відсутні в силу того, що спадкодавець [PERSON] не зареєстрував за життя своє право на спірне домоволодіння, що, відповідно, унеможливлює здійснити спадкування позивачем [PERSON] прав та обов`язків на цей об`єкт нерухомого майна у нотаріуса, то у суду немає перешкод для можливості захисту зазначених порушених прав позивача [PERSON] як єдиного спадкоємця першої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] та не відмовився від такої спадщини, у спосіб визнання за ним відповідного права у порядку спадкування. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення. Зокрема, слід визнати за позивачем [PERSON] право власності на домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 123,7 кв. м., з котрої житлова площа - 84,4 кв. м. та нежитлова площа - 39,3 кв. м., з підвалом «а», верандою «а1», сходами «а2», господарських будівель - літньої кухні (позначена у технічній документації літерою Б) з верандою «б», двох сараїв (позначені у технічній документації літерами В, Д), убиральні (позначена у технічній документації літерою Г), та господарських споруд - огорожі № 1, хвіртки № 2, розташоване за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] у с. Коростів Стрийського району Львівської області. Щодо розподілу судових витрат у справі. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру у розмірі 5 268 грн. 74 коп. і підтверджуються квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки одного з відділень АТ КБ «ПриватБанк» від 29.01.2025 року за № 0.0.3363123207.1 (копія містяться у справі, а. с. 1), з урахуванням відповідної позиції цього позивача з вказаного приводу, який не ставить питання про їх стягнення на свою користь з відповідача Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області у випадку задоволення вимог його позовної заяви, слід залишити за ним, відступивши таким чином від порядку розподілу судових витрат, визначеного у ст. 141 ЦПК України. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачем [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру, матеріали цієї справи не містять. Окремо належить наголосити, що відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно, судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки. Отож, наведені вище судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору, з урахуванням роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», й так належало б покласти на позивача [PERSON] , як спадкоємця першої черги за законом спірного майна пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у повному обсязі.

Outcome: approved