Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Солоненка Б.М. 11.02.2025 звернулася до суду з позовною заявою та доданими до неї матеріалами до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що з 25.10.2008 позивач з відповідачем перебувають у шлюбі та мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач з січня 2025 року проживає окремо від сім`ї, коштів чи іншої матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. У зв`язку з наведеним позивач просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи з часу її звернення до суду. Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 14.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом вирішено розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою витребувано з Могилів-Подільської ДПІ ГУ ДПС у Вінницькій області інформацію про отримані [PERSON] , [INFO] , доходи (їх джерела, період та розмір) за період з 01.01.2024 по теперішній час. 03.03.2025 на адресу суду надійшла витребувана інформація (а. с. 48 - 50). Відповідач копію ухвали та доданих до неї матеріалів отримав 15.03.2025 (а. с. 53). Відзив на позов або інші заяви по суті справи від відповідача до суду не надійшли. Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що сторони з 25.10.2008 перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області (а. с. 14). У шлюбі в подружжя народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 15 - 23), які з січня 2025 року проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Довідками Попелюхівського старостинського округу Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області підтверджується, що діти зареєстровані в [ADDRESS] , а проживають без реєстрації місця проживання з матір`ю в [ADDRESS] (а. с. 24, 25). Актом обстеження матеріально-побутових умов від 24.01.2025 підтверджується, що діти перебувають на утриманні матері (а. с. 26). Довідкою про отримання (неотримання) допомоги від 21.01.2025 № 01-27/2-67 підтверджується, що [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН Могилів-Подільської РДА та отримує допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях і державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям (а. с. 28), а довідкою від 21.01.2025 № 01-27/2-66 підтверджується, що [PERSON] отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини (а. с. 29). Довідкою з місця навчання дітей (а. с. 27) підтверджується, що їх батько [PERSON] на батьківські збори не з`являвся, участь у навчально-виховних заходах не брав, дітьми не цікавився, з класними керівниками та дирекцією ліцею не зв`язок не виходив, вихованням дітей не займався. У позовній заяві зазначено, що батько дітей [PERSON] проживає окремо, коштів на їх утримання не надає. Відповідачем зазначена обставина не спростована. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 21.02.2025, за період з 1 по 4 квартал 2024 року відповідач отримав дохід в сумі 226748,28 грн, (а. с. 49, 50). Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України (у тексті - СК України) мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А з урахуванням ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставин суд вважає, що відповідач, згідно наведених норм законодавства, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач щодо зазначених обставин суду своєї позиції не висловив. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи,\~що позивач\~просить суд\~стягувати з\~відповідача аліменти\~на утримання\~дітей в\~розмірі 1/2\~заробітку (доходу)\~платника аліментів,\~але не\~менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, а відповідач проти цього не надав заперечень, суд вважає за можливе задовольнити позов у заявленому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи наведене, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача в розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тобто в сумі 1211 грн. 20 коп. Статтею 59\~Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 і ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] користувалася правовою допомогою адвоката Солоненка Б.М., що підтверджується ордером від 11.02.2025 (а. с. 31) та договором про надання правничої допомоги від 10.02.2025 (а. с. 32 - 36). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн представником позивача до суду надано такі докази: договір про надання правничої допомоги від 10.02.2025 (а. с. 32 - 36), розрахунок вартості однієї години надання послуг (додаток 1 до зазначеного договору) (а. с. 37), акт наданих послуг (додаток 2 до зазначеного договору) (а. с. 38), довідка про отримані від клієнта кошти (отриманий гонорар) (додаток 4 до зазначеного договору) (а. с. 39). Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З огляду на те, що представником позивача надано докази фактично понесених витрат, а відповідачем не подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, то у суду наявні підстави для відшкодування в повному обсязі витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved