Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовується наступним. Позивач зазначає, що він є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , якого, він самостійно виховує та здійснює за ним догляд. У неповнолітнього сина є матір, [PERSON] [INFO] , яка не бере участь у вихованні та догляді за дитиною, фактично відсутня у житті дитини. Після початку військових дій на території України мати дитини виїхала до Германії і взагалі зникла з життя дитини. Неповнолітня дитина залишилась повністю під опікою лише одного батька. Рішенням суду шлюб між позивачем і відповідачкою був розірваний. Рішенням суду було визначено місце проживання дитини разом з батьком. Зараз на території України тривають військові дії. В зв`язку з належним піклуванням за дитиною виникла необхідність встановлення факту що батько самостійно виховує дитину. З урахуванням того що в країні триває мобілізація, заявник може бути у будь- який час мобілізований і фактично неповнолітня дитина може залишитися одна, без матері чи будь-яких інших родичів, які можуть здійснювати за нею догляд та займатися її вихованням. Така ситуація в країні є вкрай небезпечною для подальшої долі неповнолітньої дитини. Відповідно, у разі підтвердження факту того, що позивач самостійно виховує та здійснює догляд за неповнолітньою дитиною без будь - якої сторонньої допомоги та участі матері, заявник зможе отримати право на відстрочку від призову під час мобілізації та матиме право на виїзд за кордон, внаслідок чого зможе забезпечити безпеку своєї неповнолітньої дитини, її належне виховання та навчання. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного, позивач просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує та здійснює догляд за неповнолітньою дитиною, сином [PERSON] [INFO] , без будь - якої сторонньої допомоги та участі матері [PERSON] [INFO] . Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2024 р. відкрито провадження по справі, її розгляд призначено у порядку загального позовного провадження, сторонам та третій особі встановлений строк для надання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 07.08.2024 р. до участі у справі залучено в якості третьої особи Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Комунарському району. Також ухвалою суду від 07.08.2024 р., занесеною до протоколу судового засідання, постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті. У судових засіданнях у справі позивач та його представник адвокат Р. Мельник підтримували позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні, з підстав, заявлених в позові. Додатково в судовому засіданні позивач зазначив, що подав до суду цей позов, оскільки він є особою мобілізаційного віку, при цьому самостійно виховує сина і хоче підтвердити даний факт, щоб отримати відстрочку та мати змогу спокійно займатися вихованням дитини. Зазначив, що відповідачка спілкується з сином, відносно чого він не заперечує, іноді на свята присилає синові подарунки, в 2023 р. приїздила до сина. Про стягнення аліментів він не пред`являв вимоги. Відповідачка в судові засідання у справі не з`являлась. Про час, дату та місце слухання справи повідомлялась. Про дане судове провадження обізнана. Звернулась із заявою, датованою 04.11.2024 р., що надійшла до суду поштою з Федеративної Республіки Німеччини, в якій відповідачка зазначила, що вона знаходиться на території Німеччини, повертатися до України не планує, про подання позивачем даної заяви обізнана. Батько виховує дитину самостійно з 2021 р. та по теперішній час. Просить прийняти її заяву про розгляду без з неї. Позицію відносно задоволення позовних вимог чи відмови в їх задоволенні в даній заяві відповідачка не висловила. Представник третьої\~особи \~Департаменту служби\~у справах\~дітей Харківської\~міської ради\~органу опіки\~та піклування,\~в судове\~засідання 07.04.2025\~р.\~не з`явився.\~До суду\~надійшли його\~пояснення,\~в яких\~просив розглянути\~справу за\~його відсутності,\~а також\~зазначив наступне.\~Під час\~розгляду та\~вивчення наданих\~документів,\~органом опіки\~та піклування\~встановлено,\~що батько\~дитини -\~ [PERSON] ,\~мати дитини\~-\~ [PERSON] .\~Шлюб між\~батьками дитини\~розірвано 16.08.2021.\~Після розірвання\~шлюбу між\~батьками малолітній\~ [PERSON] \~залишився мешкати\~разом з\~батьком.\~Зараз батько\~з сином\~зареєстровані та\~мешкають за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~де створено\~належні житлово-побутові\~умови (акти\~обстеження від\~17.01.2024,\~10.02.2025).\~Рішенням Київського\~районного суду\~м.\~Полтави від\~02.11.2022\~року місце\~проживання малолітнього\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~визначено з\~батьком.\~Позивач пояснив,\~що вже\~після розірвання\~шлюбу мати\~недостатньо уваги\~приділяла сину.\~Після початку\~повномасштабного вторгнення\~РФ [PERSON] \~виїхала до\~Німеччини та\~не бере\~жодної участі\~у вихованні,\~догляді та\~утриманні дитини.\~ [PERSON] до\~кримінальної відповідальності\~не притягувався,\~психоактивні речовини\~не вживає,\~що підтверджується\~відповідними довідками.\~Згідно з\~інформацією закладів\~освіти та\~охорони здоров`я,\~батько виконує\~обов`язки\~по вихованню\~та догляду\~за сином.\~Позивач пояснив,\~що працює\~та має\~самостійний неофіційний\~дохід та\~повністю утримує\~сина за\~власний рахунок,\~забезпечує все\~необхідне для\~навчання,\~харчування,\~розвитку,\~оздоровлення,\~та створює\~сприятливі побутові\~умови.\~За інформацією\~адміністрації Харківського\~ліцею №\~80,\~де з\~01.09.2023\~навчається [PERSON] ,\~написанням заяви\~на вступ\~до закладу\~та оформленням\~документів займався\~батько,\~ [PERSON] .\~ [PERSON] ,\~як учень,\~позитивно характеризується закладом.\~Батько підтримує\~тісний зв`язок\~зі школою,\~класним керівником,\~відвідує батьківські\~збори,\~займається питаннями\~виховання та\~навчання [PERSON] .\~Відповідно до\~інформації Харківської\~міської дитячої\~поліклініки №\~16,\~малолітній [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~знаходиться під\~наглядом закладу,\~укладено декларацію\~про надання\~первинної медичної\~допомоги з\~лікарем-педіатром\~Побединською О.\~Згідно з\~інформацією педіатра,\~з 30.06.2021\~ [PERSON] відвідує\~заклад у\~супроводі батька,\~ [PERSON] ,\~батько виконує\~рекомендації лікарів\~стосовно догляду,\~обстеження та\~лікування сина.\~З травня\~2021\~р.\~звернення матері\~дитини,\~ [PERSON] ,\~стосовно стану\~здоров`я\~ [PERSON] \~у закладі\~не зареєстровані.\~ [PERSON] зареєстрована\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~ [PERSON] заперечень,\~пояснень,\~відомостей про\~фактичне місце\~проживання,\~роботи,\~заробітну платню,\~характеристики,\~медичні довідки\~до Департаменту\~служб не\~надала,\~на співбесіду\~не з`явилась.\~ [PERSON] з\~приводу встановлення\~їй порядку\~участі у\~вихованні [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та щодо\~усунення перешкод\~у спілкуванні\~з сином\~з боку\~батька,\~до Департаменту\~служб не\~зверталася,\~ніяких доказів\~виконання нею\~батьківських обов`язків\~не надавала. На теперішній час [PERSON] самостійно виховує малолітнього [PERSON] , [INFO] , та сплачує всі витрати на навчання, догляд та розвиток сина. З огляду на вищенаведене, орган опіки та піклування підтримує позовні вимоги. Представник третьої особи - Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, в судове засідання 07.04.2025 р. не з`явився, надав заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов просить розглянути на розсуд суду, в інтересах дитини. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] , [INFO] , пояснив, що він мешкає з татом в однокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . В нього є ще інша квартира, в якій робиться ремонт. Разом з ними мешкають бабуся [PERSON] та бабуся [PERSON] . В школі він навчається на змішаному навчанні. В школу та гуртки його водить тато. Тато зазвичай знаходиться вдома. Коли батьки розлучилися, його мама забрала в Запоріжжя. На початку війни вона виїхала до Німеччини, де наразі і перебуває. З мамою він спілкується в телефонному режимі. Вона йому пересилає подарунки, іноді гроші, приблизно по 1000,00 грн. 2000,00 грн. Йому подобається мешкати з татом. Вислухав пояснення позивача та його представника, заслухав пояснення неповнолітньої дитини, відносно якої заявлені позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та інші докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини та правовідносини. Сторони по справі з 12.11.2016 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2023 р., яке набрало законної сили 21.09.2021 р., що підтверджується копією вказаного судового рішення. Сторони у справі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Харкова, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02.11.2022 р. по справі №644/9334/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] з матір`ю, затверджено мирову угоду між сторонами у справі, відповідно до якої сторони домовилися про наступне. 1.Визначити місце проживання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації в [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , майно належить на праві приватної власності (однокімнатна квартира) та адресою мешкання [ADDRESS] (трикімнатна квартира), яка належить матері [PERSON] - [PERSON] ) до досягнення\~дитиною повноліття, або інше, що передбачене чинним законодавством. 2.Мати має право вільно спілкуватися ( бачитися) з дитиною у будь-який час не відриваючи дитину від учбового, соціального та духовного розвитку. 3.За попередньою згодою з батьком, мати може забирати дитину, за адресою своєї реєстрації, [ADDRESS] (канікули, вихідні дні, свята бо інший відпочинок) та повернути дитину у вказаний час до батька. 4.Батьки зобов`язані повідомляти один одного про намір проведення дитиною відведеного для відпочинку. 5.Мати не має права, без згоди батька, забирати дитину з учбових закладів, інших місць знаходження дитини. 6.Батьки зобов`язані повідомляти один одного, враховуючи знаходження дитини, про її фізичний та психологічний стан ( хвороби та інше). Відповідно до копії паспорту позивача, місце його проживання зареєстроване з 2001 р. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Акту обстеження умов проживання, складеного працівниками служби у справах дітей в Індустріальному районі Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради, від 17.01.2024 р., проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON] , під час якого встановлено, що дитина мешкає в однокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] , який не працює; бабусею [PERSON] , яка працює лікарем; прабабусею [PERSON] , яка є внутрішньо переміщеною особою. В дитини є окреме спальне місце, куточок для навчання, сезонний одяг та взуття. Між членами родини склалися дружні стосунки, є взаємодопомога та підтримка. [PERSON] члени родини допомагають батькові по догляду і у виховані малолітнього [PERSON] . З витягу з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що зареєстроване місце проживання відповідачки з 22.02.2005 р. знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Акту обстеження умов проживання, складеного 26.11.2024 р. працівниками служби у справах дітей Запорізької міської ради по Комунарському району, під час виходу за зареєстрованою адресою проживання матері дитини - [ADDRESS] , обстежити умови проживання не вдалося, оскільки двері квартири ніхто не відчинив. Зі слів сусідки, власниця квартири бабуся померла приблизно в 2023 р. В квартирі ніхто не мешкає. Її дві доньки проживають в інших містах, де саме сусідці не відомо. З\~копії закордонного\~паспорту громадянина України відповідачки для виїзду за кордон вбачається, що 11.03.2022 р. вона виїхала за межі України. Позивачем надано документ німецькою мовою, та його переклад, відповідно до якого [PERSON] надано посвідка на тимчасове проживання з правом працевлаштування на землі [PERSON] в Німеччині, зі строком дії до 04.03.2025 р.. Переклад цього документу не засвідчений належним чином, тому суд вважає даний документ не достовірним доказом. Згідно з довідкою, виданою КЗ «Харківський ліцей №80», датованою 26.01.2024 р., [PERSON] є учнем даного закладу з 1-го вересня 2023 р., навчається в цьому закладі в онлайн режимі. Відповідно до характеристики учня, виданої цим закладом, дитина характеризується позитивно. Батько дитини приділяє належну увагу вихованню сина. Батько підтримує тісний зв`язок зі школою, класним керівником, відвідує батьківські збори. Відповідно до довідки, виданої 30.01.2024 р. Громадською організацією спортивний клуб «Слобожанець», мати малолітнього [PERSON] , який є учнем цього спортивного клубу, збори не відвідує, з тренером не спілкується, успішністю дитини не цікавиться. Дитину на тренування приводить батько, на виклики до спортивного клубу також приходить тільки батько. 17.07.2023 р. на ім`я малолітнього [PERSON] уповноваженим органом в м. Харкові виданий паспорт громадянина України для виїзду за кордон. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є знайомим позивача, товаришують близько 6 років. Йому відомо, що з 2021 р. малолітній [PERSON] мешкає з батьком, останній його виховує самостійно: водить на різні гуртки, робить з ним домашнє завдання. Йому допомагає матір позивача. Батько неофіційно працює в сфері онлайн продажу автозапчастин. Мати дитини з початку війни виїхала до Німеччини. В 2023 р. вона приїздила до дитини, періодично дитина спілкується з матір`ю в телефонному режимі. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є знайомим батьків позивача, якого знає протягом 40 років. Буває в них вдома на свята, дні народження. Йому відомо, що позивач жив з дружиною та сином в Харкові, знімали квартиру. Після розлучення їх малолітній син залишився мешкати з позивачем. Наразі дитина мешкає з позивачем та бабусею. Батько сам виховує [PERSON] , водить його на різноманітні гуртки. На початку війни відповідачка мешкала в м. Запоріжжі, а позивач з малолітнім сином в Харкові. З початку війни матір дитини виїхала з України та мешкає за кордоном, інколи дзвонить дитині. Під час війни відповідачка одного разу приїздила до дитини Допитаний в якості свідка [PERSON] в судовому засідання пояснив, що він є двоюрідним братом позивача. Знає, що в 2021 р. позивач розлучився з відповідачкою. Вона в 2022 р. виїхала до Німеччини. Їх малолітній син залишився мешкати з батьком, який його самостійно виховує, оплачує всі гуртки, на які ходить дитина: плавання, дзюдо, музичний кружок. З позивачем також мешкає його матір та бабуся. Позивач займається продажем автозапчастин. В 2023 р. відповідачка приїздила до сина на 3 дні. Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 5 Сімейного кодексу України встановлено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до ч. 1-2, 6-10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За нормою статті 141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 153, ч. 1-3 ст. 157 СК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналогічні положення щодо виховання дітей та спілкування з їх батьками містяться у розділах 8, 11, 12, 15 ЗУ «Про охорону дитинства». Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Згідно із частиною другою статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України). Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Лише у тому випадку, коли той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, що встановлено у ст. 159 СК України. Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України "невідчужуваність" сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2024 року по справі № 201/5972/22. З матеріалів справи вбачається, що після розлучення, сторони в судовому порядку в 2022 р. дійшли згоди, що їх малолітній син буде мешкати з батьком, при цьому за мировою угодою сторони також обумовили, що мати може безперешкодно спілкуватися з дитиною, навідувати її, забирати мешкати до себе на канікули, вихідні тощо. Судова справа щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю була ініційована відповідачкою. З досліджених доказів вбачається, що сторони дотримуються своїх домовленостей і дитини мешкає з батьком. При цьому матір, хоча і мешкає за кордоном, але спілкується з дитиною в телефонному режимі, дарує їй подарунки на свята, приїздила до неї в 2023 р., тобто цікавиться життям дитини та бере участь у його вихованні. Довідки з місця навчання дитини та спортивної секції, яку відвідує малолітній [PERSON] лише підтверджують ту обставину, що батько з яким мешкає дитина, безпосередньо спілкується з тренерами сина, вчителями, оскільки живе в тому ж місті. Не спілкування матері з вчителями та тренерами, не свідчить про її необізнаність щодо навчання та спортивних занять її сина, враховуючи, що вона систематично спілкується з ним в телефонному режимі. Суд критично відноситься до пояснень свідків щодо самостійного виховання позивачем малолітнього сина, оскільки вони не є безпосередньою стороною у цих сімейних відносинах, і свої висновки щодо відносин у цій сім`ї могли зробити здебільшого, виходячи зі слів заінтересованих осіб: позивача, його матері, бабусі, що вказує на їх необ`єктивність. Позивач не звертався до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідачки, достеменних доказів, що вона не утримує дитину, суду не надано. В заяві відповідачки, скерованої до суду, остання зазначає, що позивач самостійно виховує дитину з 2021 р., при цьому з урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку, вбачається, що дана фраза є формальною і не відповідає дійсності. В своїй заяві відповідачка не зазначає своє відношення до позовних вимог. Відповідачка батьківських прав відносно малолітнього сина у судовому порядку не позбавлялась. Належно підтверджених відомостей, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, судом не встановлено під час розгляду справи. У даній справі позивач просить встановити факт самостійного виховання ним дитини, що може мати негативні наслідки, як для матері дитини та використано для позбавлення її батьківських прав, так відповідно і для дитини, тому встановлення даного факту з формальних підстав не допустиме. Оцінивши вищевказані докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в зв`язку з необґрунтованістю.

Outcome: dismissed