Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

14 березня 2024 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов зазначений позов, у якому позивач просив суд ухвалити рішення, яким визначити місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2024 року визначено головуючого у справі суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.03.2024 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження. Одночасно з цим залучено Радсадівську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області, як орган опіки та піклування та зобов`язано її надати висновок щодо доцільності задоволення позовних вимог. На виконання цієї ухвали суду надано запитуваний висновок. Ухвалою суду від 06.09.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. У судове засідання сторони та третя особа у справі не з`явилися. [PERSON] просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи також подав до суду заяву з проханням справу розглядати без його участі. Відповідач до суду не з`явилася з невідомих суду причин, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи думку позивача та його представника, які просять розглядати справу за їх з позивачем відсутності та відсутність їх заперчень проти заочного розгляду справия, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. [PERSON] народилася [INFO] (три роки), його батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва №490/5532/22 від 25.04.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва №490/5891/22 від 30.01.2023 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.12.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 20.12.2022 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьох річного віку. Відповідно до висновку виконавчого комітету Радсадівської сільської ради від 25.06.2024 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Крім цього у висновку зазначено, що службою у справах дітей Радсадівської сільської ради проведено обстеження матеріально-побутових умов та встановлено, що помешкання має усі комунальні блага, дитяча кімната облаштована окремо (наявні ліжко, шафа для одягу, іграшки). Збережено належний санітарно-гігієнічний стан житла, створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Мати дитини має доброзичливі відносини з сином. Створює для нього належні житлово-побутові умови проживання, піклується про його здоров`я, забезпечує духовний та розумовий розвиток. Батько, [PERSON] , бажання бачитися і спілкуватися з дитиною не виявляє, аліменти на його утримання за рішенням суду від 30.01.2023 року добровільно не сплачує. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд виходить із такого. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Вивчивши матеріали справи судом встановлено, що на даний час дитина проживає з матір`ю [PERSON] , яка створила належні умови для її проживання, а орган опіки та піклування не вбачає підстав для зміни місця проживання дитини. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та визначення місця проживання малолітнього [PERSON] [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] . На думку суду визначення місця проживання дитини з матір`ю відповідатиме найкращим інтересам дитини. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути суму судового збору у розмірі 1 211 грн 00 коп.

Outcome: approved