Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

У вересні 2023 року адвокат Покоєвич А.О. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовною заявою, яка умотивована тим, що з Єдиного реєстру боржників стало відомо, що у приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. перебуває на примусовому виконанні виконавче провадження № 69472027 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» грошових коштів у загальній сумі 67 777,74 гривень. При цьому представник вказує, що [PERSON] не отримував жодних матеріалів виконавчого провадження № 69472027, та йому невідомо на підставі яких документів було відкрито виконавче провадження № 69472027. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, через мобільний додаток «ДІЯ», № 69472027, вважає, що виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3359 від 24.09.2021 року, вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Зазначає, що позивачем не було отримано письмової вимоги (повідомлення) від відповідача та відповідно він не визнає розмір заборгованості нарахованої ТОВ «Брайт Інвестмент», оскільки позивач позбавлений будь-якої інформації зі сторони банку щодо кредитних зобов`язань, а також позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ «Брайт Інвестмент», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, зазначає, що позивач не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди, чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановлено коли було здійснено останню оплату по кредиту. Також представник вказує, що оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у певній частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, її розмір, безспірність заборгованості боржника, та які встановлюють факт прострочення виконання зобов`язання, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", оскільки тільки первинні документи є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Вважає, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу. Також, нотаріус повинен був пересвідчитися, чи були укладені кредитні договори з позичальником, чи саме з тим позичальником вони були укладені, а також чи мав підстави ТОВ «Брайт Інвестмент», звертатись до нотаріуса із заявами про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості. Тому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3359, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. 24.09.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» грошових коштів у загальній сумі 67 777,74 гривень, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень та судовий збір за подачу позовної заяви до суду у розмірі 1 073,60 грн. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 25.09.2023 відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.01.2024, заяву директора ТОВ «Брайт Інвестмент» Кириченко О.М., - задоволено та залучено до участі в справі в якості правонаступника відповідача ТОВ «Брайт Інвестмент» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Технологіка», а також оголошено перерву в підготовчому засіданні, у зв`язку із залученням правонаступника. 08.11.2024 ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду. 31.03.2025 у судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Покоєвич А.О. не з`явилися; при цьому представником за допомогою системи «Електронний суд» подано клопотання, в якому останній просить суд проводити судові засідання без участі позивача та його представника. Представник відповідача ТОВ «Технологіка» повторно в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам; про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлялися належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, в порядку ч.10 ст. 187 ЦПК України. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв`язку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд справи, про що постановив відповідну ухвалу. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. також в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам; про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлялися належним чином. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено,\~що 24.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. видано виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за №3359, згідно якого з [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за кредитними договором №14/03/2008/980-ПТП/133 від 14.03.2008, укладеного між ПАТ «КБ «Надра», право вимоги за яким було відступлено до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відповідно до договору №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020, яке в подальшому перейшло до ТОВ «Брайт Інвестмент» на підставі договору №GL48N718070_blank_08 від 14.04.2021 про відступлення прав вимоги, в розмірі 66377,74 грн., а також плату за вчинення даного виконавчого напису у розмірі 1400,00 грн., що в загальному складає 67777,74 грн. (а.с.7). На підставі вищевказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В., 21.07.2022 постановою відкрито виконавче провадження №69472027, з виконання виконавчого напису №3359 виданого 24.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованість в розмірі 67777,74 грн. (а.с.8). 01.09.2023 між ТОВ «Брайт Інвестмент» та ТОВ «Технологіка» було укладено договір №0109/К-1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Брайт Інвестмент» відступило ТОВ «Технологіка» права вимоги заборгованості за договорами кредиту, перелік яких міститься в додатку №1 до цього договору (а.с.44-45). Відповідно до витягу з додатку №1 до договору №0109/К-1 про відступлення прав вимоги від 01.09.2023, ТОВ «Брайт Інвестмент» передало ТОВ «Технологіка» право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №14/03/2008/980-ПТП/133 від 14.03.2008, боржником за яким є [PERSON] (а.с.46). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року за наслідками розгляду цивільної справи № 756/7916/15-ц. Із матеріалів справи судом установлено що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис в порушення вимог встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат», чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ТОВ «Брайт Інвестмент», правонаступником якого є позивач ТОВ «Технологіка», було направлено позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання, також відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором [PERSON] отримував, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ «Брайт Інвестмент», правонаступником якого є позивач ТОВ «Технологіка» або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Крім того,\~з матеріалів\~справи не\~вбачається та\~представником відповідача\~не адресу\~суду не\~скеровано жодних\~належних,\~достовірних,\~достатніх \~та допустимих\~доказів про\~те,\~що при\~вчиненні напису\~нотаріус отримував\~від ТОВ «Брайт\~Інвестмент»,\~правонаступником якого\~є позивач\~ТОВ «Технологіка»\~первинні бухгалтерські\~документи щодо\~видачі кредиту\~та здійснення\~його часткового\~погашення (квитанції,\~платіжні доручення,\~меморіальні ордери,\~розписки,\~чеки тощо),\~тому у\~нотаріуса були\~відсутні підстави\~вважати,\~що розмір\~заборгованості позивача\~перед товариством\~зазначені у\~написі,\~є безспірними. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів безспірності заборгованості, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Тому, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного законодавства, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню, а вищевказаний виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу, розмір оплати який підтверджений позивачем належним письмовим доказом. Позивач (представник позивача) у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 гривень, в обґрунтування заявленої суми на надання правової допомоги у вищевказаному розмірі позивачем (представником позивача) надано: копію ордеру на надання правничої (правової допомоги) серії АІ №1192218 від 01.09.2023 (а.с.9); копію договору про надання правової допомоги від 28.08.2023 (а.с.12); розрахунок витрат на правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 28.08.2023, згідно якого вартість послуг, наданих на підставі договору, складає 8000,00 грн. (а.с.11), та квитанцію до прибуткового касового ордера №б/н від 28.08.2023, відповідно до якої позивачем сплачено 8000 грн. за надання правової допомоги адвокатом Покоєвичем А.О. (а.с.10). Відповідно до ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Вивчивши матеріали справи в цій частині, суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу є такою, що пов`язана з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Також, оскільки позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, тому відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1073,60 грн. у рахунок повернення сплаченого судового збору за подання даного позову. Окрім того, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved