Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, регіональна товарна біржа «Юго-Восток» про визнання права власності на нерухоме майно про визнання права власності на нерухоме майно. У своєму позові позивач, просить суд: - визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку не закінченого будівництва, укладений 15 травня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого міжрегіональною товарною біржою «Юго-Восток» за реєстраційним номером 35. - визнати за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 238,4 кв.м., в тому числі житловою площею 116,5 кв.м., з подальшою державною реєстрацією права власності в реєстрі речових прав на нерухоме майно. В обґрунтуванні позову представник позивача, зазначила, що 15 травня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу будинку не закінченого будівництвом, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що укладений договір купівлі-продажу житлового будинку не закінченого будівництвом був зареєстрований регіональною товарною біржою «Юго-Восток» під реєстровим № 35. Позивач здійснила державну реєстрацію договору купівлі -продажу житлового будинку не закінченого будівництвом. 28 жовтня 2024 року відділом містобудування, архітектури та земельних відносин Покровської міської ради Донецької області було прийнято наказ № 98 про затвердження рішення про присвоєння адреси об?єкта житлового будинку по [ADDRESS] : « [ADDRESS] ». 31 липня 2024 року позивач звернулась до державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори для укладення договору купівлі-продажу належного їй прав власності житлового будинку, але державний нотаріус Першої покровської державно нотаріальної контори надала лист роз?яснення, в якому вказала, що посвідчити догові відчуження житлового будинку, на підставі Договору купівлі-продажу нерухомості посвідченого товарною біржою «Юго-Восток» 15 травня 1998 року № 35, є неможливим оскільки цей договір не відповідає формі. Позивач зазначає, що позбавлений можливості реалізувати свої майнові права. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача Токарєва О.Г., не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач [PERSON] , не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, регіональної товарної біржі «Юго-Восток», не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2ст. 247 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою суду від 02 грудня 2024 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 03 січня 2025 року витребовано у Міністрества соціальної політики Украхни інформацію з Єдиної інформаційної бази даних взятих на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районнів проведення антитерористичної операції, щодо громадянина України, відносно [PERSON] . Ухвалою суду від 03 березня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 15 травня 1998р., між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу житлового будинку не закінченого будівництва, відповідно до умов якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок, не закінченого будівництва, готовність 96%, розташованого на земельній ділянці площею 1000 квадратних метрів, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , будинок номер шістдесят дев`ять (а.с.7). В матеріалах справи міститься копія акту державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об`єктів індивідуальної забудови до експлуатації від 19.07.2001 року затверджено рішенням виконкому Красноармійської міської ради від 19.09.2021 року №541 в КП «Красноармійське бюро технічної інвентарізації» (а.с. 9). Відповідно до реєстраційного посвідчення виданного КП «Красноармійське бюро технічної інвентираризації» право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] в реєстраційній книзі №61, за реєстраційним №11215 (а.с. 10). Відповідно до наказу №98 відділу містобудування, архітектури та земельних відносин Покровської міської ради Донецької області від 28 жовтня 2024 року про затвердження рішення про присвоєння адреси об`єкта житлового будинку по [ADDRESS] : «Україна, Донецька область, Покровський район, Покровської територіальної громади, місто Покровськ, вулиця Олеся Гончара, будинок 69-Б», затверджений Головним архітектором начальником відділу містобудування, архітектури та земельних відносин [PERSON] (а.с.18). Постановою Першої покровської державної нотаріальної контори державним нотаріусом Шиленко С.В., від 31 липня 2024 року [PERSON] відмовлено у посвідчені договору відчуження житлового будинку, на підставі Договору купівлі-продажу нерухомості посвідченого Товарною біржою «Юго-Восток» 15 травня 1998 року №35, є неможливим оскільки договір не відповідає формі (а.с.19). Відповідно\~до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 15 травня 1998 року, тобто під час дії\~Цивільного кодексу Української РСР 1963 року\~(далі -\~ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Частиною другої\~статті 15 Закону України «Про товарну біржу»\~угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР\~якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У відповідності до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2\~ст.47 ЦК\~за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу житлового будинку не закінченого будівництва, сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу оформити договір відчуження житлового будинку, суд вважає позов в частині визнання договору купівлі-продажу житлового будинку не закінченого будівництва дійсним обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Щодо вимог про визнання права власності на нерухоме майно, суд дійшов наступного. Статтею 15 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.3\~ст.334 ЦК України\~право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до частини першої\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що звернення позивача до суду з вимогами про визнання права власності на житловий будинок, загальною площею 238,4 кв.м., житловою площею 116,5 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є передчасним, оскільки права позивача в цій частині не порушені і позивач не втратив можливість оформлення права власності на вказаний житловий будинок у позасудовому порядку. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що в частині вимог про визнання права власності на на житловий будинок, слід відмовити. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач з вимогою про повернення сплаченого судового збору не звертався, судовий збір залишається за позивачем.

Outcome: partial