Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Вільшанського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики №76447741 від 29.08.2023 року у розмірі 20000 грн. ,\~з яких:\~5000\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу,\~15000\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за відсоткамита понесені судові витрати. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 30.12.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився. У позовній заяві просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача та у випадку неявки відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву суду не надав. Крім цього з 09.02.2025 року на офіційному сайті Вільшанського районного суду Кіровоградської області розміщено оголошення про виклик [PERSON] як відповідача у судове засідання на 16 год. 00 хв. 07.04.2025 року. Розгляд справи здійснюється на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В порядку спрощеного позовного провадження вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 29.08.2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76447741, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 грн., строк позики - 30 днів тобто до 28.09.2023 року зі сплатою процентів у розмірі 2,5 % кожен день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором JEqLDV5cfv, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу у порядку визначеному\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 2. договору, сума позики становить 5000 грн., строк позики 30 днів, процентна ставка (базова) день 2,5 відсотків (фіксована). Грошові кошти у розмірі 5000 грн. позикодавець перерахував на банківський картковий рахунок відповідача за номером платіжної картки № [NUMBER] , відповідно до умов договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 76447741 від 29.08.2023 року. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступив ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги. Крім того, між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткові угоди №2, №7, №20 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року (а.с.10-11, 13, 14, 15). Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 та реєстру боржників №17 до зазначеного договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 76447741 від 29.08.2023 року на загальну суму 20000 грн (а.с.10-11, 12, 16-17). Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Враховуючи вище викладене заборгованість відповідача за кредитним договором №76447741 від 29.08.2023 року за період з 27.02.2024 по 31.07.2024 складає 20000 грн., зокрема: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15000 грн. - сума заборгованості за відсотками, що відображено у розрахунку заборгованості (а.с. 20). Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Відповідач [PERSON] не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором позики, внаслідок чого утворилась заборгованість. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач у судове засідання не з`явився, не заперечував факти укладання кредитного договору, отримання кредиту, не спростовував розрахунку та розміру боргу, не подав своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. Отже, відповідачем не доведено відсутності вини у порушенні зобов`язання, не спростовано підстав позову. Підсумовуючи вищевикладене та, враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт користування кредитними коштами та невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вищенаведеним договором позики щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором на загальну суму 20000 грн.. Частиною першою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданого платіжного доручення, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий\~збір\~в розмірі 3028 грн., що підлягає відшкодуванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що вимоги позивача слід задовольнити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved