Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Управління активами" Кожем`яченко Юлія Миколаївна звернулася до суду з позовною заявою, поданою через систему "електронний суд" до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позов обґрунтовує тим що, 22 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 1337599, відповідно до якого відповідачу надано позику в розмірі 11 500 грн.; строк позики - 30 днів, тобто до 22 травня 2021 року, зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису iffd0H913y, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Того ж дня, Позикодавець на виконання п.1 Договору позики № 1337599 від 22 квітня 2021 року, свої зобов`язання виконав, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 11 500 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача за номером платіжної картки № [NUMBER] . 26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2610, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру прав вимог №2 від 26 жовтня 2021 року до договору факторингу №2610 від 26 жовтня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 34743,80 грн., з яких: 11500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 23243,80 грн. - сума заборгованості за відсотками. Так, за умовами Договору позики №1337599 від 22.04.2021 р., сума кредиту становить 11500 грн., строк користування позикою- 30 днів (додаткових угод про продовження строку договору позики - укладено не було) в строки визначені Договором позики заборгованість - не сплачена, тому врахувавши правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, Позивачем прийнято рішення перерахувати нараховані Первісним кредитором проценти в межах строку позики, яка визначена договором за базовою процентною ставкою в розмір 1,99% від суми позики за 1 день в період користування грошовими коштами, врахувавши здійснені відповідачем платежі за договором, які складають - 1524,90 грн. Враховуючи вище викладене заборгованість відповідача за кредитним договором складає 16840,60 грн., яка складається з 11500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5340,60 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами - не виконав ні перед Позикодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором - ТОВ «Фінансова компанія управління активами», яке набуло право вимоги за відповідним кредитним договором на підставі договору факторингу. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором позики № 133759922 від 22 квітня 2021 року у встановленому договором порядку та строки, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 10 040 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 040 грн. - сума заборгованості за відсотками. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" заборгованість за договором позики № 1492354 від 23 лютого 2021 року в розмірі 16 840,60 грн., яка складається з 11 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5340,60 грн. - сума заборгованості за відсотками, та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою судді від 18 жовтня 2024 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали. 22 січня 2025 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Людви О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вказує, що позивачем не надано належних доказів напідтвердження оплати повної вартості прав вимоги за цим договором, як безумовної підстави для переходу прав кредитора. Вважає, що позивач не довів належним чином своє правонаступництво у даній справі і подання ним цього позову є передчасним. Тому, посилання позивача на вимоги ст.ст. 526, 530, 610, 611, 612 ЦК України є безпідставним. 28 січня 2025 року від представника позивача Кожем`яченко Ю.М. надіслана відповідь на відзив на спростування аргументів, наведених у відзиві представником відповідача. 06 березня 2025 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Людви О.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив. В судове засідання представник позивача не з`явилася, на адресу суду від представника позивача Кожем`яченко Ю.М. надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами". Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, з невідомих суду причин. Про розгляд справи належним чином був повідомлений її представник Людва О.В., про що в матеріалах справи наявна розписка,підписана представником. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Відтак, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд установив, що 22 квітня 2021 року [PERSON] уклала в електронній формі договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1337599 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 10). Згідно п. 1 Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. У п. 2 Договору зазначено параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Зокрема, позикодавець зобов`язується передати у власність позичальнику грошові кошти в розмірі 11 500 грн строком на 30 днів із базовою процентною ставкою 1,99% на день, дата надання позики 22.04.2021, дата повернення 22.05.2021. Згідно п. 4.2 Договору, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі "Правила"), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою, йому зрозумілі. З копії платіжної інструкції/Операція ec8fe75e-deb5-47f3-99b4-be93e3577f3e вбачається, що 22.04.2021 року прийнято до виконання та здійснено операцію, номер замовлення 13547828 на суму 11 500 грн. (а.с. 12 на звороті). Крім того, із довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» вих. № КД-000000096 від 12.09.2024 року вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: дата - 22.04.2021 року; номер платежу - ec8fe75e-deb5-47f3-99b4-be93e3577f3e; сума - 11 500 грн; отримувач - на карту [NUMBER] (а.с. 12). Листом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №12/09/24-40 від 12.09.2024 року надало ТОВ «Фінансова компанія управління активами» інформацію щодо даних, які підтверджують видачу на банківські карти клієнтів онлайн-позик, право вимоги яких відступлено ТОВ «Фінансова компанія управління активами» згідно з відповідним договором факторингу ( а.с. 11). 26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2610, відповідно до умов якого Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей, в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги) (а.с. 15). Згідно акту прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу №2610 від 26 жовтня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прийняло оригінал Реєстру заборгованостей від 26 жовтня 2021 року, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованостей від боржників і фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. (а.с. 21 зворот). Також, згідно акту прийому-передачі інформації згідно реєстру заборгованості в електронному вигляді за договором факторингу №2610 від 26 жовтня 2021 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прийняло інформацію, яка надана в електронному вигляді (а.с. 22 зворот). Із реєстру прав вимог № 2 від 26 жовтня 2021 року вбачається, що у [PERSON] за договором № 1337599 від 22 квітня 2021 року сума заборгованості становить 34743,80 грн., з яких: 11500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 23243,80 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 13-14). Згідно з розрахунком суми заборгованості [PERSON] із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором позики № 1337599 від 22 квітня 2021 року, який сформований ТОВ «Фінансова компанія управління активами», за період з 22.04.2021 по 09.09.2024 року заборгованість становить 16 840,60 грн, з яких: з яких 11 500 грн - сума заборгованості за тілом позики, 5 340,60 грн - сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами (а.с. 7 зворот-8). Здійснений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався та не спростований. Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», відповідно до якого вимоги позову щодо розміру заборгованості є доведеними у разі, коли стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. Отже, наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості [PERSON] за договором позики, що становить 16 840,60 грн. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 634 цього кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з п. 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За п.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. ст. 1, 3 Закону України "Про електронну комерцію"). З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто ведення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору. Суд установив, що відповідно до п. 5 Договору позики № 1337599 від 22 квітня 2021 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , цей договір укладено дистанційно, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Укладення договору підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», згідно якої клієнт [PERSON] , з якою укладено договір № 1337599 від 22 квітня 2021 року, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): iffd0H913y, який відправлено 22.04.2021 року о 14:17:47.780 на електронну пошту [INFO] (а.с. 10 зворот). Таким чином, договір позики № 1337599 від 22 квітня 2021 року підписано відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який був відправлений на електронну пошту, зазначену в договорі, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами вказаного правочину. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Зважаючи на ознаку реальності договору позики, для підтвердження виконання позикодавцем своїх зобов`язань за договором позики недостатньо наявності лише факту підписання такого договору, а судом має бути встановлено наявність факту отримання позичальником грошових коштів та моменту їх отримання (як певний проміжок часу), що є обов`язковою та істотною умовою договору позики (постанови Верховного Суду від 26.10.2022 року у справі № 201/410/21, від 05.10.2022 року у справі № 559/524/15-ц, від 20.02.2019 року у справі № 629/5364/13-ц). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.06.2021 року у справі № 201/11388/17 зазначено, що у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Верховний Суд наголосив, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаних положень закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п.1 договору позики грошові кошти надаються позичальнику шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника - тобто на рахунок, який зазначений позичальником у договорі позики разом з іншими реквізитами. 22 квітня 2021 року позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перераховано [PERSON] кредитні кошти на картковий рахунок [NUMBER] , що зазначений у договорі позики, в сумі 11 500 грн. за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес». На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, 24.03.2025 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов лист, у якому зазначено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Також до листа долучено виписку по рахунку № [NUMBER] за період 22.04.2021 року по 25.04.2021 року , з якої вбачається, що 22.04.2021 року року на картку [PERSON] зараховано переказ у сумі 11 500 грн. Суд вважає таку виписку належним та допустимим доказом. Зазначені вище виписка АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку № [NUMBER] , платіжна інструкція ec8fe75e-deb5-47f3-99b4-be93e3577f3e та довідка ТОВ «ФК Фінекспрес» в сукупності повністю підтверджують надання кредитних коштів позивачем й отримання таких відповідачем на зазначену нею платіжну картку, номер якої вказано у договорі позики № 1337599 від 22.04.2021 року. Такі умови перерахування коштів було погоджено сторонами при укладенні Договору позики. Щодо тверджень представника відповідача про спірність факту передачі права вимоги за договором позики та укладення договору факторингу. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Таким чином, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду справи № 2-127/11 (постанова від 01.02.2018 року) за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. На підтвердження переходу до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» права вимоги за договором позики № 1337599 від 22 квітня 2021 року до позовної заяви додано копії договору факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами», акту прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу №2610 від 26 жовтня 2021 року, акту прийому-передачі інформації згідно реєстру заборгованості в електронному вигляді за договором факторингу №2610 від 26 жовтня 2021 року, реєстру прав вимоги №2 від 26 жовтня 2021 року. Відповідно до п.п. 1.1 договору факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року, фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей, в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги). Відповідно до п.п. 2.5 договору факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року, у випадку, якщо з моменту переходу до фактора прав вимоги, клієнт отримає від боржників суму грошових коштів в рахунок повернення Заборгованості за кредитними договорами в національній валюті, клієнт зобов`язаний перерахувати дану суму фактору протягом 10-ти (десяти) банківських днів з моменту закінчення звітного періоду (місяць) в якому надійшли дані суми на рахунки клієнта. Разом з цим клієнт відправляє фактору електронною поштою на вказану фактором адресу реєстр даних перерахувань, що повинен містити інформацію щодо кожного платежу, отриманого клієнтом та відносно якого фактор має право вимоги, а саме: сума платежу, дата отримання платежу клієнтом, номер кредитного договору. Вказана в цьому пункті договору сума грошових коштів перераховується фактору за наступними реквізитами, зазначеними у цьому договорі. Пунктом 5.2. Договору факторингу №2610 від 26.10.2021 року встановлено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі реєстру заборгованостей (з одночасною передачею реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору. Акти прийому-передачі реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього договору. Факт переходу права вимоги від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» підтверджується підписами сторін договору (клієнта та фактора), скріпленими печатками, а також виконання п. 5.2 Договору факторингу підтверджується підписанням сторонами Додатку №4 та №5 до договору факторингу (а.с. 19, 21, 22 - зворот). Із реєстру прав вимог № 2 від 26 жовтня 2021 року вбачається, що у [PERSON] за договором позики № 1337599 від 22 квітня 2021 року сума заборгованості становить 34743,80 грн., з яких: 11500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 23243,80 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 13 зворот, 14). Таким чином, позивачем ТОВ «Фінансова компанія управління активами» доведено факт переходу до нього права вимоги за договором позики № 1337599 від 22 квітня 2021 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , і він вправі пред`являти відповідні вимоги про стягнення коштів. Всі інші доводи відповідача не спростовують висновків суду. Відповідач та її представник не надали жодного належного та допустимого доказу на спростування доводів позовної заяви та підтвердження своїх заперечень. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: approved