Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із цим позовом. Просить встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] ухвали Кутівської сільської ради від 26.07.1994 року про приватизацію земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства, на земельну ділянку площею 0,60 га, порядковий номер у рішенні № 75, помилково виданого Кравчишину Адаму Ф. замість [PERSON] та визнати за [PERSON] , [INFO] право на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку загальною площею 0,60 га для ведення підсобного господарства, що розташована на території Буської міської ради (колишньої Кутівської сільської ради), після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач виявив намір оформити свої спадкові права на вказану вище земельну ділянку площею 0,60 га. Проте, оскільки приватизація вказаної земельної ділянки не завершена видачею правовстановлюючого документа, нотаріусом мені відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано за визнанням свого права звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить його задоволити. Відповідач - Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить слухати справу у відсутності представника. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Кутівською сільською радою 16.01.1996 року підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] . Той факт, що [PERSON] є батьком позивачу, підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,60 га для ведення підсобного господарства, що розташована на території Буської міської ради (колишньої Кутівської сільської ради). Належність земельної ділянки площею 0,60 га [PERSON] підтверджується Архівним витягом виданим Золочівською РДА від 27.06.2024 року № к/2-523 на підставі ухвали Кутівської сільської ради від 26.07.1994 року про приватизацію земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до довідки від 14.08.2024 року № 528, виданої Олеським старостинським округом Буської територіальної громади, [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті проживав і був зареєстрований за адресою: с. Чішки Золочівськогго (Буського) району Лвьівської області, разом з ним були зареєстровані: дружина [PERSON] та син [PERSON] , а тому згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач прийняв спадщину. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 квітня 2012 року, підтверджується, що [PERSON] (мати позивача) померла [INFO] . Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України далі ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень\~ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при\~підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис),\~право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без\~зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, 2 ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за\~наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної\~документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування, а саме: права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16.09.2008 року № 509-VІ). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України). В пункті 3.5. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 2 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом після смерті батька позивача право на завершення приватизації земельної ділянки, процедуру якої за життя розпочав спадкодавець, однак через смерть не встиг зареєструвати право власності на таку земельну ділянку. Крім того, у позовних вимогах позивач просить встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] ухвали Кутівської сільської ради від 26.07.1994 року про приватизацію земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства, на земельну ділянку площею 0,60 га, порядковий номер у рішенні № 75, помилково виданого [PERSON] , замість [PERSON] . Відповідно до довідки від 09.07.2024 № 414, виданої Олеським старостинським округом Буської територіальної громади, підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] одна і та ж особа. Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно пункту 6 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки, відповідно до довідки від 09.07.2024 № 414, виданої Олеським старостинським округом Буської територіальної громади, підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] одна і та ж особа, що є очевидним та додаткового підтвердження, на думку суду, не потребує, а тому в позовній вимозі про встановлення факту слід відмовити. Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення частково, шляхом визнання за ним право на завершення приватизації земельної ділянки, після смерті спадкодавця позивача.

Outcome: partial