Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

ТОВ «Профіт Файненс» в особі представника, адвоката Ружицького О.А., звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 10859,12 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу (правову) допомогу. В обґрунтування позову вказує, що 13.03.2013 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-20789-130313, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 10000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом. 02.06.2020 між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» було укладено договір № 2253/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, згідно умов якого ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» набуло права вимоги стягнення за кредитним договором № 001-20789-130313 з [PERSON] . Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 10859,12 грн., яка складається з основної суми заборгованості 4135,18 грн; заборгованості за нарахованими процентами по кредиту 6188,17 грн; суми 3 % річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 214,61 грн; суми 3 % річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 321,16 грн.. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань за кредитним договором. Зважаючи на вищевказане, позивач звернувся суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості у судовому порядку. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.12.2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.12.2024 року відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання. Надано відповідачу строк для надання відзиву на позов. У судове засідання представник позивача не прибув, у позові просив провести розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать його розписки про явку в судове засідання до довідки про доставку повідомлення про виклики до суду. В судові засідання призначені на 11.03.2025 року, 20.03.2025 року, 08.04.2025 року відповідач не з`явився по телефону повідомляв про неможливість явки, підтверджень поважності причин неявки суду не надавав. Відзив на позовну заяву не надав. Згідно ч. 2\~ст. 43 ЦПК України\~відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. За таких обставин суд вважає можливим проводити розгляд справи без участі відповідач аза наявними матеріалами справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі заяви № 001-20789-130313 від 13.03.2013, між Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та відповідачем укладено кредитний договір, згідно з яким [PERSON] отримав кредит у сумі 10000,00 грн, строком на 36 місяців. Розмір процентної ставки становить 9,99% річних, процентна ставка є фіксованою. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,49% в місяць. Відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до заяви № 001-20789-130313 від 13.03.2013, кінцевий строк повернення кредиту - 13.03.2016. (а.с.7). Як вбачається з заяви про надання/перерахування кредитних коштів від 13.03.2013, відповідач просив здійснити надання кредитних коштів, відповідно до умов кредитного договору № 001-20789-130313 від 13.03.2013 у сумі 10000,00 грн шляхом їх зарахування на рахунок № [NUMBER] , який відкритий в ПАТ «КБ «НАДРА» Відділення № 2030 Харківське РУ, код Банку 380764, з подальшим перерахуванням цих коштів на рахунок № [NUMBER] (№ [NUMBER] ), який відкритий в ПАТ «КБ «НАДРА», код Банку 380764. Відповідно до меморіального ордеру ПАТ «КБ «Надра» (Регіональне відділення) перерахувало відповідачу на рахунок № [NUMBER] (№ [NUMBER] ) суму у розмірі 10000,00 грн, згідно з умовами кредитного договору. Згідно з наданою копією договору №2253/к від 02.06.2020 про відступлення прав вимоги, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до: позичальників фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) тощо, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору (а.с.12-14). Відповідно до копії витягу, додатку № 1 до договору №2253/К, ПАТ «Дельта Банк» передало, а ТОВ «Профіт Файненс» прийняло право вимоги до боржника [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 001-20789-130313 від 13.03.2013 на загальну суму 10323,35 грн., яка складається з основної суми заборгованості по тілу кредиту 4135,18 грн; заборгованості за нарахованими процентами по кредиту 6188,17 грн; заборгованість по комісіям 0,00 грн. Згідно з копією платіжного доручення № 48 від 26.05.2020, ТОВ «Профіт Файненс» перерахувало АТ «Дельта Банк» грошові кошти у розмірі 1800000 грн за придбаний актив. Відповідно до копії платіжного доручення № 49 від 27.05.2020, ТОВ «Профіт Файненс» перерахувало АТ «Дельта Банк» грошові кошти у розмірі 688200 грн за придбаний актив. Позивач вказує, що оскільки на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, банк звернувся суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості у судовому порядку. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої\~статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга\~статті 14 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої\~статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга\~статті 14 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч. 2\~ст. 1056 ЦК України\~позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу\~(ч. 2\~ст. 1050 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що між сторонами у простій письмовій формі укладено кредитний договір, в якому сторони дійшли згоди щодо його істотних умов (розмір та порядок надання кредиту, ціна договору, строк). Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав, зарахувавши кредитні кошти в порядку і в строк, визначені договором. При цьому, позичальник до моменту отримання коштів не відмовлялася від отримання кредиту в порядку, визначеному ч. 2\~ст. 1056 ЦК України. Доказів того, що кредитний договір визнано недійсним, матеріали справи не містять. Згідно з ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтями\~526,\~530,\~610 ЦК України\~та частиною 1\~статті 612 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором. Відповідно до вимог ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 1\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст.78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено укладення кредитного договору з відповідачем на умовах, зазначених у позовній заяві, належне виконання первісним кредитором свого обов`язку надати відповідачу кредитні кошти у розмірі, передбаченому договором. При цьому, судом враховано, що відповідачем, всупереч вимогам\~ст. 81 ЦПК України, не надано будь-яких належних та допустимих доказів на спростування цих обставин, не надано доказів належного виконання свого обов`язку з повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом відповідно до умов договору. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору порушено майнові права кредитора, заборгованість за кредитним договором складає 10323,35 грн., з яких: тіло\~4135,18 грн; проценти\~6188,17 грн. Частинами 1 та 2\~ст. 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, на підставі договору №2253/К від 02.06.2020, який не визнаний судом недійсним, під час розгляду справи суд не встановив підстави його нікчемності, від ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» до ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» перейшло право кредитора у зобов`язанні за кредитним договором № 001-20789-130313 від 13.03.2013. Відповідно до ч. 2\~ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги, проте неотримання боржником повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не звільняє його від обов`язку погашення заборгованості, а лише наділяє його право на погашення заборгованості первісному кредитору, у зв`язку з чим новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, оскільки у цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, за умови, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким боржник не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог\~ст. 516 ЦК України. Оскільки матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заборгованості за кредитним договором ані первісному кредитору, ані новому кредитору, тому наявні підстави для захисту майнових прав позивача та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4135,18 грн та заборгованості за процентами у розмірі 6188,17 грн. Окрім того, відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, оскільки\~стаття 625 ЦК України\~розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою\~статті 625 ЦК України\~нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. ТОВ «ПРОФІТФАЙНЕНС» на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, з урахуванням положень п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення»\~ЦК України, здійснило нарахування № % річних від основної суми заборгованості за період з прострочення повернення кредиту у розмірі 214,61 грн. та 3% річних від простроченої суми процентів за період прострочення повернення відсотків у розмірі 321,16 грн., які нараховані за період з 02.06.2020 до 23.02.2022. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком 3 % річних, оскільки позивачем правильно застосовані приписи\~ст. 625 ЦК України, розрахунок здійснено відповідно до вимог закону, розмір нарахувань підтверджується матеріалами справи та не спростований відповідачем жодним доказом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1\~ст. 15 ЦК України). Одним із способів захисту майнових прав відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~є примусове виконання обов`язку в натурі. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для судового захисту майнових прав позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 10859,12 грн. Вирішуючи питання судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до такого висновку. Відповідно до частини першої\~статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~встановлюється перелік послуг, які будуть надані клієнту та визначено розмір гонорару, який є формою винагороди адвоката. При встановленні розміру цього гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Визначається гонорар за погодженням лише між адвокатом та клієнтом. Суд не вправі втручатися у ці правовідносини, однак законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Сторона має подати належні докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи. На підтвердження понесення таких витрат позивачем надано лише ордер на надання правничої допомоги ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» на підставі договору про надання правничої допомоги №2024/1/5-1 від 05.01.2024 у Комінтернівському районному суді м. Харкова адвокату Ружицькому О.А. (серія АА № 1498686). Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Надання копій цих документів буде прийнято судом як належні докази для доведення понесених витрат, але не гарантує відшкодування заявленої суми в повній мірі, оскільки судом має бути встановлено що розмір заявлених до відшкодування витрат є розумним та відповідає законним вимогам в даній сфері правовідносин, зокрема, відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268)…» Разом з тим, доказів, які можуть слугувати підтвердженням понесених витрат, (акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, тощо), так само, як і їх розміру стороною позивача не надано. Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для задоволення стягнення витрат на правничу допомогу. На підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial