Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

Приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. звернувся до суду із позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. У обґрунтування позову зазначено, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 65997814 із виконання виконавчого листа № 524/429/21, виданого Автозаводським районним судом міста Кременчука 25.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики № 26/06-1 від 26.06.2020 у розмірі 75000 грн 00 коп та заборгованості за договором позики № 02/12-1 від 02.12.2020 у розмірі 88000 грн 00 коп. Боржник зобов`язання за виконавчим документом не виконує. Виконавцем установлено належність відповідачу на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] . Співвласниками цієї квартири є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відсутність визначеної частки у цій квартирі, яка б належала саме боржнику [PERSON] унеможливлює подальше виконання звернення стягнення на майно боржника. Іншого майна, на яке можна звернути стягнення для погашення вказаної заборгованості, за боржником не виявлено, а тому просить визначити частку майна боржника [PERSON] у майні, яким він спільно володіє з іншими співвласниками у розмірі частини. Ухвалою судді від 14.10.2024 відкрите провадження по справі у порядку загального позовного провадження. 25.11.2024 ухвалою суду закрите підготовче провадження по справі, призначене судове засідання. 23.01.2025 до суду надійшло клопотання представника приватного виконавця адвоката Лейковської А.О. про відкладення судового засідання у зв`язку із неявкою відповідачів, технічну фіксацію засідання не здійснювати, подальший розгляд справи здійснювати без участі приватного виконавця, який підтримує заявлені вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. 23.01.2025 ухвалою суду задоволене клопотання\~представника приватного виконавця, відкладений розгляд справи. 24.02.2025 у судове засідання з`явився представник [PERSON] , в інтересах якого подано позов, адвокат Остахов В.П., який підтримав позов приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. в інтересах [PERSON] про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, з підстав, викладених у позові. Просив його задовольнити повністю, визначити частку майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. Заявив клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні, яке задоволене судом у судовому засіданні шляхом постановлення ухвала без оформлення окремого документа. У судові засідання сторони не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час, місце розгляду. 31.03.2025 та 04.04.2025 від представника [PERSON] , в інтересах якого подано позов приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л., адвоката Остахова В.П. надійшли заяви про розгляд справи за його відсутності та відсутності [PERSON] , позов приватного виконавця підтримують у повному обсязі. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі\~неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частини 1, 2 ст. 223 ЦПК України). Частиною 1 ст. 280\~ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату,час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, відповідно до вимог частини 1 ст. 281 ЦПК України, 11.04.2025 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду справи. Заслухавши представника [PERSON] , в інтересах якого подано позов, адвоката Остахова В.П., дослідивши матеріали позовної заяви, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків. З інформації, наявної у Єдиному державнму реєстрі судових рішень, слідує, що 12.04.2021 Автозаводським районним судом міста Кременчука ухвалене заочне рішення по справі № 524/429/21 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики № 26/06-1 від 26.06.2020 року в розмірі 75000 грн 00 коп, заборгованість за договором позики № 02/12-1 від 02.12.2020 у розмірі 88000 грн 00 коп, штраф у розмірі 81500 грн 00 коп, 30% від суми позики відповідно до п. 6 договору в розмірі 2272 грн 22 коп. Зазначене рішення набрало законної сили 18.05.2021. На виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебуває виконавче провадження № 65997814 із примусового виконання виконавчого листа № 524/429/21, виданого Автозаводським районним судом міста Кременчука 25.06.2021, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики № 26/06-1 від 26.06.2020 у розмірі 75000 грн 00 коп та заборгованості за договором позики № 02/12-1 від 02.12.2020 у розмірі 88000 грн 00 коп, всього на 249239 грн 96 коп. Приватним виконавцем 07.07.2021 винесені постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника. За результатами проведеної перевірки майнового стану в межах зазначеного виконавчого провадження встановлено відсутність офіційного місця роботи боржника та нарахування доходу боржнику від податкового агента ТОВ «Голді Груп» (код ЄДРПОУ 41171986). 08.07.2021 приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника,\~якою звернуто стягнення на його доходи у розмірі 20 % від щомісячного доходу.\~Зазначену постанову направлено до виконання ТОВ «Голді груп»,\~яке листом від 20.07.2021 повідомило про звільнення [PERSON] з посади начальника виробництва 13.11.2020, тому постанова приватного виконавця повернута без виконання. На підставі відповіді Державної фіскальної служби України від 23.08.2021 встановлено отримання боржником доходу від податкового агента ТОВ «Арсенал-Центр» (код ЄДРПОУ 31202310). Приватним виконавцем 27.08.2021 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника,\~якою звернуто стягнення на доходи боржника у розмірі 20 % від щомісячного доходу, та направлено її для виконання ТОВ «Арсенал-Центр». Листом від 01.09.2021 повідомило, що боржник звільнений за власним бажанням 07.07.2021,\~тобто у день відкриття виконавчого провадження. Постанова приватного виконавця повернута без виконання. 21.12.2022 на підставі інформації отриманої із ДП ІС «НАІС» шляхом безпосередньої взаємодії з базами банківських установ України,\~встановлено наявність у боржника відкритих банківських рахунків,\~тому 21.12.2022 постановою приватного виконавця накладений арешт на грошові кошти, що містяться на розрахункових рахунках боржника\~у АТ КБ Приватбанк та АТ «Універсалбанк» у межах суми звернення стягнення з урахуванням\~основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження.\~На рахунках боржника у зазначених банківських установах кошти відсутні.\~ Перевірка майнового стану боржника у цьому випадку на предмет наявності грошових коштів\~проводиться систематично, проте станом на день звернення до суду із цим позовом у боржника\~відсутні грошові кошти на банківських рахунках. Останній офіційно не отримає заробітну плату, інших джерел доходів не має.\~Задовольнити вимоги стягувача за виконавчим провадженням неможливо.\~З урахуванням чого, виконавець має у порядку, встановленому законодавством,\~перейти до дій щодо звернення стягнення на майно боржника, зокрема, рухомого майна. На підставі інформації, отриманої з бази МВС України, листа ТСЦ 5342 встановлено,\~що за боржником не зареєстровані транспортні засоби.\~ Національною комісію з цінних паперів фондового ринку повідомлено приватного виконавця про відсутність боржника серед власників, які володіють значними пакетами акцій товариств. Згідно відповіді Державної служби з питань безпечності харчових продуктів\~та захисту споживачів ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» боржник не зареєстрований як власник тварин. Відповідно до інформації Управління Держпраці у Полтавській області, інформації, отриманої з уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи сільськогосподарська техніка Держпродспоживслужби, відповідно за боржником не зареєстровані великовантажні та інші технологічні транспортні засоби, а також\~сільськогосподарська техніка, трактори, комбайни, інші самохідні машини. Станом на день звернення до суду приватний виконавець позбавлений можливісті\~здійснити стягнення на рухоме майно боржника в рахунок погашення заборгованості\~у зв`язку із відсутністю такого майна, зареєстрованого за боржником. На підставі інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно\~встановлено відсутність зареєстрованого нерухомого майна за боржником. У ході виконавчого провадження установлено належність боржнику на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.01.1997 на праві спільної сумісної власності квартири\~ [ADDRESS] .\~Крім боржника право спільної сумісної власності належить також [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] .\~ Згідно відповіді Автозаводської районної адміністрації\~Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 03.02.2023 № 764-01-28\~зазначені особи значаться зареєстрованими за цією адресою. Оскільки квартира перебуває у спільній сумісній власності,\~виникла необхідність у визначенні судом частки майна боржника [PERSON] \~у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.\~ Відповідачу (боржнику у виконавчому провадженні) [PERSON] \~та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить нерухоме майно, а саме: квартира на [ADDRESS] , що стверджується інформацією наданою 12.01.2023 за вих № 61/127 КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області» для приватного виконавця. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 264665362 від 07.07.2021 року щодо суб`єкта\~за реєстраційним номером облікової картки платника податків [NUMBER] (боржник [PERSON] ) відомості у державному реєстрі відсутні. 18.08.2023 Автозаводським районним судом міста Кременчука\~постановлена ухвала по справі № 524/429/21 про залишення без розгляду подання приватного виконавця від 24.07.2023 про визначення частки майна боржника [PERSON] у майні,\~яким він володіє спільно з іншими особами, з підстав наявності спору (перебування цього майна у статусі спільного сумісного майна,\~частки якого не зареєстровані,\~а відтак право спільної часткової власності у співвласників\~ частки квартири не виникало).\~Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.06.2021\~по справі № 916/2813/18,\~згідно якої відсутність згоди співвласника на визначення частки майна боржника у спільному майні, у тому числі заперечення самого існування права спільного\~з боржником права власності, свідчить про наявність матеріального спору. 25.01.2024 Автозаводським районним судом міста Кременчука постановлена ухвала по справі № 524/429/21 про залишення подання приватного виконавця без розгляду з мотивів не усунення умов,\~за яких первинне подання приватного виконавця залишене без розгляду,\~зокрема з підстав наявності спору щодо визначення частки боржника у спільному майні. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29.06.2021 по справі № 916/2813/18\~роз`яснила свою позицію шляхом уточнення висновків, а саме: у разі наявності спору щодо визначення частки боржника у спільному майні,\~звернення виконавця до суду завжди за своєю суттю має характер позовної заяви,\~незалежно від її назви, оскільки вона звернена до суду з метою вирішення матеріального спору. При цьому, позов має подаватися у порядку позовного провадження,\~а не в порядку розділу VI ЦПК України. Верховний Суд у постанові від 08.06.2022 по справі № 2/591/11\~дійшов висновків, що розгляд подання державного чи приватного виконавця\~за правилами ст. 443 ЦПК України\~не забезпечує учасникам судового провадження реальної можливості надання суду\~своїх доказів та аргументів на виконання пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини\~і основоположних свобод за наявності спору про право.\~ Обов`язок ініціювання будь-якого наступного судового процесу\~задля виконання попереднього судового рішення\~Законом України «Про виконавче провадження» покладене на компетентні органи,\~уповноважені державою на забезпечення виконання судових рішень,\~а не на кредитора, який правомірно очікує від держави належного виконання остаточного рішення\~про стягнення боргу.\~ Повноваження виконавця на звернення із позовом про визначення частки майна\~в порядку позовного провадження\~є повноваженням звертатись до суду в інтересах осіб на підставі\~частини 2 ст. 4, частини 4 ст. 42 ЦПК України. У постанові від 22.12.2020 по справі № 643/16464/17\~Верховний Суд, виходячи із обставин справи,\~вважав за можливе за результатами розгляду подання державного виконавця\~про визначення частки майна боржника у майні,\~яким він володіє спільно з іншими особами,\~визначити ідеальну частку боржника у спільній сумісній власності. Зазначене не призведе до звуження належних боржнику прав на майно,\~оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно,\~а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.\~Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018\~по справі № 464/2227/17. Оскільки частки співвласників [PERSON] , [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] на квартиру [ADDRESS] є рівними,\~відтак відповідно частка боржника у вказаному майні підлягає визначенню судом у розмірі частини.\~ При вирішенні цієї справи суд враховує позицію Великої Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 по справі № 2-591/11, згідно якої розгляд подання державного чи приватного виконавця за правилами\~ст. 443 ЦПК України\~не забезпечує учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів, як того вимагає п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободза наявності спору про право. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що ст.\~443\~ЦПК України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким позовом в порядку позовного провадження. Обов`язок ініціювання будь-якого наступного судового процесу з метою виконання попереднього судового\~рішення Законом України «Про виконавче провадження`покладено на компетентні органи, уповноважені Державою на забезпечення виконання судових рішень, а не на кредитора, який правомірно очікує від Держави належного виконання остаточного судового рішення про стягнення боргу. Повноваження виконавця на звернення з позовом про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, у тому числі з одним із подружжя, у порядку позовного провадження є повноваженням звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 2 ст.4, ч. 4 ст.42 ЦПК України). Спір про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є спором між боржником і іншими співвласниками майна. Після відкриття провадження за позовною заявою виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, боржник набуває статусу позивача (абз. 1 ч. 5ст. 56 ЦПК України). За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору. Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до ч. 1ст. 368 ЦК Українимайно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності). У разі, якщо майно належить двом або більше особам на праві спільної власності із визначенням часток кожного з них у праві власності, то відповідно до частини першоїстатті 356 ЦК Українимайно належить таким особам на праві спільної часткової власності. Якщо розмір часток співвласників відомий, то спір про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не виникає. Водночас може виникнути спір про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (частина першастатті 366 ЦК України). Якщо ж виник спір щодо визначення частки майна боржника у майні, яке належить боржнику та іншим особам на праві спільної сумісної власності, то судове рішення у разі задоволення позову має наслідком зміну матеріального правовідношення право спільної сумісної власності припиняється, натомість виникає право спільної часткової власності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 по справі № 916/2813/18). При цьому відбувається припинення права власності одного виду і виникнення права власності іншого виду не тільки боржника, а й іншої особи (співвласника), яка могла взагалі не брати участі у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Відсутність згоди такої особи на визначення частки майна боржника у спільному майні, у тому числі заперечення самого існування права спільного з боржником права власності, свідчить про наявність матеріального спору, який не вирішувався і не міг бути вирішений у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Це новий матеріальний спір, який не може розглядатися як процесуальне питання, а тому не може вирішуватися за правиламирозділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. Такий спір має бути вирішений судом у порядку позовного провадження. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові роз`яснила свою позицію шляхом уточнення своїх висновків. Зазначене уточнення полягає в такому. В разі, якщо наявний спір щодо визначення частки боржника у спільному майні, звернення виконавця до суду завжди за своєю суттю має характер позовної заяви (незалежно від її назви), оскільки вона звернена до суду з метою вирішення матеріального спору. При цьому позовна заява має подаватися в порядку позовного провадження, а не в порядкурозділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. В останньому випадку суд має або закрити провадження (якщо порушені правила про юрисдикцію спору), або залишити заяву (подання) без розгляду (якщо правила про юрисдикцію спору не порушені). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 31.08.2022 по справі № 2-9881/02, провадження № 61-8539св21. Таким чином, приватний виконавець звернувся до суду для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким боржник володіє спільно з іншими членами сім`ї, статус цього майна є спільним сумісним майном, частки яких у цьому праві не зареєстровані, у позовному провадженні. Відповідно до ст.\~129-1\~Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У Рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012 зазначено, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України\~«Про виконавче\~провадження» (далі Закон). Підставою звернення приватного виконавця до суду із цим позовом стала бездіяльність боржника, яка ускладнює виконання рішення. На переконання приватного виконавця є необхідність у зверненні стягнення на майно боржника, яким він володіє спільно з іншими особами, оскільки майно є спільною сумісною власністю боржника та членів його сім`ї, а відсутність виділеної частки майна боржника унеможливлює виконавцю здійснити виконавчі дії, пов`язані зі зверненням стягнення на майно боржника. Ст. 1 Закону визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження\~і примусового виконання судових рішень, являє сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно частини 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачені законом заходи\~щодо примусового виконання рішень. Стягнення на майно боржника звертається у розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця (частина 6 ст. 48 Закону). Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно із ч.1\~ст. 356, ст. 357 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У праві спільної часткової власності частки вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Частиною 1\~ст. 368 ЦК України\~визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. У разі виділу частки із майна,\~яка є у спільній сумісній власності, вважається,\~що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними,\~якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ст. 370 ЦК України). Конституційний Суд України послідовно наголошує у своїх рішеннях на зобов`язанні держави забезпечувати конституційні права і свободи: «конституційні права і свободи є фундаментальною основою існування та розвитку Українського народу, а тому держава зобов`язана створювати ефективні організаційно-правові механізми для їх реалізації. Відсутність таких механізмів нівелює сутність конституційних прав і свобод, оскільки призводить до того, що вони стають декларативними, а це є неприпустимим у правовій державі» (абзац 4 п.п 2.1 п. 2 мотивувальної частини рішення від 12.04.2012 № 9-рп/2012). Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац 3 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу 2 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п.2 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013). Обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання (абзац 6 п.п. 2.1 п.2 мотивувальної частини рішення від 15.05.2018 № 2-р (ІІ)/2019). З практики Європейського суду з прав людини вбачається, що визначене ст.6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; водночас ухиленням від виконання цього обов`язку є перекладення державою відповідальності за фінансове забезпечення організації виконавчого провадження на особу, на користь якої ухвалене судове рішення; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них. Таким чином, визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність. Як встановлено частиною першою\~статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Практика ЄСПЛ свідчить, що за наявності спору про право цивільне держава повинна забезпечити учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів. На досягнення цієї мети спрямовані правила процесуального закону, що регламентують позовне провадження. Обов`язок ініціювання будь-якого наступного судового процесу з метою виконання попереднього судового\~рішення Законом України «Про виконавче провадження»\~покладений на компетентні органи, уповноважені Державою на забезпечення виконання судових рішень, а не на кредитора, який правомірно очікує від Держави належного виконання остаточного судового рішення про стягнення боргу. Повноваження виконавця на звернення з позовною заявою про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, в порядку позовного провадження є повноваженням звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина 2 ст.4, частина 4 ст. 42 ЦПК України. За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору. Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до частини 1\~ст. 368 ЦК України\~майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності). Процесуальні норми виконавчого провадження (частина 6 ст. 48\~Закону України «Про виконавче провадження») передбачають, що у разі, якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.01.2020 по справі справа № 367/6231/16-ц поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною 6\~ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена; частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні. За зверненням державного виконавця суд визначає частку боржника з метою подальшого звернення стягнення на неї. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Наведені позивачем обставини та факти не спростовані.

Outcome: approved