Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] та просить визнати: за [PERSON] , [INFO] , право власності на 2/10 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] ; за [PERSON] , [INFO] , право власності на 2/10 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що [INFO] померла її дочка [PERSON] . [INFO] помер чоловік дочки - зять [PERSON] . Від їхнього шлюбу народилися діти: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради Івано-Франківської області № 385 від 28.06.2022 позивачку призначено опікуном даних дітей. [PERSON] на праві власності належала 1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . 31 жовтня 2024 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Данилів Т.Д. з заявою про заведення спадкової справи після смерті дочки та видачу дітям [PERSON] та [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом на належну померлій частку в праві власності. 06.11.2024 приватний нотаріус Данилів Т.Д. постановою № 89/02-31 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документів, які б підтверджували право власності спадкодавця [PERSON] на вказане майно. З рішень Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2022 року по справі № 342/844/22 та від 22 травня 2024 року по справі № 342/312/24 слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] . Станом на 15.04.1991 (час ліквідації колгоспних дворів) у даному господарстві проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Хоча жодного правовстановлюючого документа, в якому було б визначено право власності всіх членів колишнього колгоспного двору, немає, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] належав п`ятьом членам колгоспного двору по 1/5 частині кожному. За таких обставин, рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2022 року по справі № 342/844/22 за [PERSON] визнано право власності на 2/5 частини житлового будинку, ас аме: на його частку та частку його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області по справі № 342/312/24 за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на 2/5 частини житлового будинку. Таким чином, з п`яти часток житлового будинку залишилася неоформленою тільки одна, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцями якої є її діти [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину в силу ст.1268 ЦК України. Позивачка та відповідач [PERSON] , будучи спадкоємцями першої черги за законом, до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті дочки [PERSON] не зверталися. \~ \~ \~ \~Вартість домоволодіння згідно висновку про вартість об`єкта оцінки становить 105 310 грн., таким чином вартість 1/5 частки домоволодіння становить 21 062 грн. Ухвалою суду від 25.11.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Суд, відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України, ухвалою від 28.01.2025 витребував від приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.Д. належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 06.03.2025 задоволено клопотання представника позивачки адвоката Кузика В.І., до участі у справі залучено співвідповідача Городенківську міську раду Коломийського району Івано-Франківської області. Ухвалою суду від 25.03.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Від позивачки [PERSON] судом, засобами поштового зв`язку 02.12.2024 та 25.03.2025, отримано заяви про розгляд справи за її відсутності, де зазначено, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник позивачки адвокат Кузик В.І. 14.04.2025 на електронну пошту Городенківського районного суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, де вказав, що на задоволенні позовних вимог наполягає. Дана заява не скріплена електронним цифровим підписом, що підтверджується відміткою працівника канцелярії «без КЕП», тому вважається такою, що не підписана особою, яка її подала в силу вимог Закону України\~«Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Від відповідача судом засобами поштового зв`язку 02.12.2024 отримано заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Співвідповідач - Городенківська міська рада через систему «Електронний суд» 19.03.2025 надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника міської ради за наявними в матеріалах справи документами, рішення просить прийняти відповідно до вимог чинного законодавства. Дії учасників справи не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач та співвідповідач не скористалися правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період з 31.01.1966 по 19.01.1996 регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 07 березня 1990 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 23 від 14.02.1990, вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. \~ \~ \~ \~На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли введений в дію Закон України «Про власність», у зв`язку з чим правового значення буде мати належність членів до колгоспного двору саме на цю дату. Всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2022 р. по справі № 342/844/22 (провадження № 2/342/489/2022) за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~Городенківської міської\~ради про\~визнання права\~власності на\~житловий будинок\~в порядку\~спадкування, що набрало законної сили 30.01.2023, встановлено наступне. Станом на 15.04.1991 у домогосподарстві по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: голова домогосподарства [PERSON] , 1957 р.н., дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , мама [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , після одруження 07.05.2005 (запис за № 1 від 07.05.2005) з [PERSON] , 1985 року народження, присвоєно прізвище « [PERSON] ». Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2013 року по справі № 905/2956/2012 даний шлюб розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] ». Після державної реєстрації шлюбу 06 лютого 2016 року (актовий запис за № 113 від 06 лютого 2016 року) з [PERSON] , 1980 року народження, [PERSON] , [INFO] , присвоєно прізвище « [PERSON] ». [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу 22.04.2008 з [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Судом встановлено, що колишнім членам колгоспного двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/5 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] у віці 77 років у с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Вищезгаданим рішенням суду за [PERSON] , [INFO] , визнано право власності на 2/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , з яких 1/5\~частки успадкована\~ним після\~смерті матері [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, а 1/5 частки належить йому, як колишньому члену колгоспного двору. \~ \~ \~ \~Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2024 р. по справі № 342/312/24 (провадження № 2/342/266/2024) за позовом [PERSON] ,\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~Городенківської міської\~ради про\~визнання права\~власності на\~1/5\~частину житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~ і\~спорудами, що набрало законної сили 30.01.2023, визнано: за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] ; за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ Член колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 35 років у м. Івано-Франківськ Івано-Франківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3182 від 25 листопада 2021 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25 листопада 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Оскільки [PERSON] померла після [INFO] , у вказаних правовідносинах суд застосовує норми Цивільного кодексу України 2003 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. \~ \~ \~ \~Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2022 р. по справі № 342/844/22 (провадження № 2/342/489/2022), що набрало законної сили 30.01.2023, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] разом із [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 13.10.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, та серії [NUMBER] , виданого 27.03.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, стверджується, що [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 2047 від 13.10.2010, та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 651 від 27.03.2014, є дочками [PERSON] та спадкодавця [PERSON] . \~ \~ \~ \~ [PERSON] , [INFO] , та спадкодавець [PERSON] , [INFO] , були подружжям, актовий запис № 429 від 22.04.2008, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22 квітня 2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] . Спадкодавець [PERSON] заповіту не вчиняла, що стверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 78967290, виданої 31.10.2024 приватним нотаріусом Данилів Т.Д. Спадкоємцями першої\~черги за\~законом після\~смерті [PERSON] \~є,\~в рівних\~частках,\~її дочки\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~чоловік [PERSON] ,\~та батьки\~ позивачка [PERSON] ,\~відповідач [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. [PERSON] та [PERSON] , які на час смерті матері [PERSON] були малолітніми, в рівних частках прийняли спадщину, оскільки постійно\~проживали разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~а також в силу вимог ч.4 ст.1268 ЦК України, відповідно до якої малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273 ЦК України, судом не встановлено. [PERSON] , позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] , будучи спадкоємцями першої черги за законом, спадщину після смерті [PERSON] не прийняли, оскільки не проживали\~разом із\~спадкодавцем на\~час відкриття\~спадщини та\~у строк,\~визначений ч.1\~ст.1270\~ЦК України, не подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Отже, право на спадкування на все належне спадкодавцю [PERSON] майно одержали, в рівних частках, її дочки [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/5 (2/10) частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала їй як члену колишнього колгоспного двору, яку в рівних частках успадкували неповнолітня [PERSON] та малолітня [PERSON] , що становить по 1/10 частці. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01 червня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), стверджується, що батько дітей [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 42 роки у м. Івано-Франківськ Івано-Франківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1380 від 01 червня 2022 р.. Рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради Івано-Франківської області від 28 червня 2022 року № 385 «Про встановлення опіки над малолітніми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] » [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном над малолітніми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , жителями с. Поточище Івано-Франківської області, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Копією посвідчення № 6, виданого 01.07.2022 службою у справах дітей Городенківської міської ради, стверджується, що [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , згідно з рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради від 28 червня 2022 року № 385 призначена опікуном над [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та над їх майном. Із копії спадкової справи № 44/2024, наданої суду приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Данилів Т.Д., вбачається, що позивачка [PERSON] , будучи опікуном неповнолітньої [PERSON] та малолітньої [PERSON] , 31.10.2024 подала нотаріусу заяву про видачу дітям померлої [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на належну спадкодавцю частку в праві власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] . Копією Витягу № 78967403 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 31.10.2024 приватним нотаріусом Данилів Т.Д., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 73218597 (номер у нотаріуса 44/2024), спадкодавець [PERSON] , дата народження: [INFO] , дата смерті: [INFO] . Підставою звернення позивачки [PERSON] до суду стало те, що постановою № 01/2024 приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу № 89/02-31 від 06.11.2024 неповнолітній [PERSON] та малолітній [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну спадкодавцю частку в праві власності на житловий будинок, що розташований\~по [ADDRESS] , з посиланням на те, що представником спадкоємців [PERSON] не подано жодних документів, що підтверджують виникнення права власності у спадкодавця на вказане майно. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , виготовленого 01.03.2024, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1955 році, господарські будівлі та споруди в 1984, 1989, 1991 роках. Ринкова вартість житлового будинку літ. «А» (згідно технічного паспорту загальною площею 79,7 кв.м, житловою площею 56,5 кв.м, рік спорудження 1955), господарських будівель і споруд, що знаходяться за вищевказаною адресою, станом на 12.02.2024 становить 105 310 грн, що стверджується копією висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного ФОП [PERSON] Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2022 р. по справі № 342/844/22 (провадження № 2/342/489/2022), що набрало законної сили 30.01.2023, встановлено, що за домогосподарством по [ADDRESS] закріплена земельна ділянка для обслуговування і будівництва житлового будинку і господарських споруд, площею 0,24 га. Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набув чинності 03.08.2004,\~\~державна реєстрація \~- офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Копією витягу з Державного реєстру речових прав № 322940151, сформованого 15.02.2023, стверджується, що право спільної часткової власності на 2/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області № 342/844/22, виданого 22.12.2022. З копії витягу з Державного реєстру речових прав № 387111006, сформованого 17.07.2024, вбачається, що право спільної часткової власності на 1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області № 342/312/24, виданого 22.05.2024. Копією витягу з Державного реєстру речових прав № 387110896, сформованого 17.07.2024, стверджується, що право спільної часткової власності на 1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області № 342/312/24, виданого 22.05.2024. За [PERSON] право власності в Державному реєстрі речових прав не зареєстровано. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що [PERSON] , як голові колгоспного двору, 07.03.1990 був виданий документ, що посвідчував її право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області. Однак, даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав їй, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/5 кожному, як членам колишнього колгоспного двору. Дочки спадкодавця [PERSON] - неповнолітня [PERSON] та малолітня [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, в рівних частках успадкували належну їх матері 1/5 (2/10) частки житлового будинку з господарськими будівлями а спорудами по [ADDRESS] , що становить по 1/10 частці, однак через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] на відповідну частку житлового будинку не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену частку нерухомого майна. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності по 2/10 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , та приходить\~до висновку\~про наявність\~підстав для\~часткового задоволення\~позовних вимог\~ [PERSON] з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1267-1270, 1296,1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: partial