Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У липні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] з її батьком [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 30 жовтня 2020 року між ним та [PERSON] укладено шлюб. Від спільного шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Петропалівського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2023 року шлюб між подружжям розірвано. З моменту народження дитина проживає з батьком, який організував належні житлові умови, достатні для нормального розвитку та зростання доньки та піклується про її стан здоров`я. Відповідач, як мати, не вчиняє дій для примусового або всупереч волі батька зміни місця проживання доньки. Сторони не можуть досягти спільної згоди щодо місця проживання дитини. З часу розірвання шлюбу, мати пішла з родини, залишила доньку проживати із батьком. Мати не приймає участі в утриманні доньки, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованні доньки, не гуляє з нею, не приділяє уваги її вихованню. Домовленості між сторонами щодо місця проживання дитини не досягнуто, тому просить позов задовольнити. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 липня 2024 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою від 29 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31 липня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду на 02 жовтня 2024 року. Від представника відповідача - адвоката Кравинської Ю.В. 02 вересня 2025 року надійшов відзив на позовну, в якому просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. 02 вересня 2024 року надійшла зустрічна позовна заява від представника [PERSON] - адвоката Кравинської Ю.В., в якій просить визначити місце проживання [PERSON] із матір`ю. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що [PERSON] з 2020 року по 10 липня 2024 року проживала разом із позивачем в квартирі [ADDRESS] , яка належить на праві власності його матері. Через повномасштабне вторгнення рф на територію України з березня 2022 року по жовтень 2022 року перебувала з донькою за межами України. 09 липня 2024 року позивач самостійно вирішив, що дитина буде проживати із ним. З того часу відповідачу чиняться перешкоди входження в помешкання де проживає донька. З приводу чого вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів. Вона винаймає житло, має можливість утримувати дитину та забезпечувати усім необхідним. Надала фотосвітлини із дитиною та договір оренди житлового приміщення. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] 13 вересня 2024 року від представника позивача - адвоката Філатової О.С. надійшла відповідь на відзив. В якій заперечує факт перешкоджання матері відвідувати доньку. Долучила акт обстеження умов проживання дитини. Пояснення [PERSON] службі у справах дітей. 23 вересня 2024 року представник відповідача - адвокат Кравинська Ю.В. подала до суду заяву про припинення повноважень представника на підставі угоди про дострокове припинення дії Договору про надання правової допомоги. Від представника позивача - адвоката Філатової О.С. 23 версня 2024 року надійшов відзив на зустрічну позовну заяву. Неодноразово через відсутність висновку Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, щодо питання визначення місця проживання дитини, підготовче засідання відкладалось. 04 грудня 2024 року надійшов Висновок №104-9340 від 28 листопада 2024 року про визначення місця проживання дитини [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 09 грудня 2024 року підготовчий розгляд закрито та справу призначено до судового розгляду на 04 лютого 2025 року. Через неявку відповідача [PERSON] розгляд справи двічі відкладався 04 лютого 2025 року та 11 березня 2025 року. В судове засідання 09 квітня 2025 року [PERSON] повторно не з`явилась. Про час та місце розгляду справи, сповіщалась належним чином. Поштова кореспонденція направлялась за зареєстрованим та місцем проживання, яке сповістила відповідач у зустрічній позовній заяві. Поштова кореспонденція повернута без вручення. Окрім того, відповідач сповіщена про судовий розгляд шляхом надіслання судового повідомлення у додаток «Viber», що доводиться довідкою про доставку. Ухвалою від 09 квітня 2025 року зустрічна позовна заява [PERSON] залишена без розгляду у зв`язку з повторну неявку заявника. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що дуже хвилюється за життя та здоров`я донечки. Відповідач неодноразово шантажувала, що увезе доньку на тимчасово окуповану територію, так як вона зареєстрована та родом з м.Алчевськ, Луганської області. Її родичі живуть в Криму, тому він хвилюється, щоб колишня дружина не вивезла дитину за межі України. Зауважив, що ніколи не перешкоджав матері спілкуватися з дитиною. Наприкінці 2024 року між сторонами була досягнута домовленість про чергування місця проживання доньки через тиждень. Проте відповідач не дотримувалась домовленості, часто виїжджає за межі України у подорожі, про доньку не піклується. Він самостійно її виховує, піклується, утримує, йому допомагає бабуся. Займається лікуванням доньки. Сповістив, що через тривале відрядження у відповідача навіть померла хатня тварина, яку він приїхав доглянути, проте вона вже була мертвою через відсутність їжі та води. Зауважує, що відповідач займається налагодженням власного життя, часто понад п`ять разів на рік виїжджає на відпочинок за межі країни, просить визначити з ним місце проживання доньки, бо мати не має на неї вплив, вона її не слухає. Представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просила задовольнити з підстав та мотивів викладених у позовній заяві та поданому відзиві на зустрічний позов. Також звернула увагу, що позивач має достатній рівень фінансового забезпечення, що доводиться виписками з карткових рахунків. Представник третьої особи в е засідання не з`явився, просив розглядати справу без їх участі. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Фактичні обставини справи Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та правовідносини між сторонами. 30 жовтня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб у Подільському районному в місті Києві відділі РАЦСГТУЮ, актовий запис № 1623. Від шлюбних відносин народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Петропалівського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м.Києва від 09 липня 2024 року за адресою [ADDRESS] , зареєстровані окрім інших, позивач [PERSON] з донькою [PERSON] . [PERSON] в липні 2024 року зверталась зі заявою до Служби у справах дітей та сім`ї та Оболонського УП НП про перешкоджання колишнім чоловіком у спілкуванні з дитиною, на що надано відповіді. Проведеною перевіркою встановлено, що дитина проживає з батьком за відомою заявнику адресою. Між сторонами склалися цивільно- правові відносини. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26 липня 2024 року та від 05 серпня 2024 року [PERSON] відмовлено у видачі обмежувального припису щодо [PERSON] . Згідно Акту обстеження умов проживання дитини, проведеного на підставі заяви [PERSON] , затвердженого начальником служби у справах дітей та сім`ї Оболонської РДА від 08 серпня 2024 року за місцем проживання малолітньої [PERSON] , дитина проживає разом із батьком [PERSON] в [ADDRESS] . Дитина забезпечена усім необхідним, має дитяче ліжко, іграшки, речі та одяг, достатня кількість продуктів харчування, дитина відвідує приватний садочок. Батько не заперечує проти зустрічей дитини із мамою. За договором оренди житлового приміщення від 17 серпня 2024 року, [PERSON] винаймає квартиру [ADDRESS] . Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 08 серпня 2024 року закрито провадження у справі щодо [PERSON] про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного порушення. Згідно довідки дефектолога [PERSON] , [PERSON] звернувся за консультацією щодо розвитку та рецептивного мовлення доньки [PERSON] , 2021 року народження. З червня 2024 року дитина в супроводі батька двічі на тиждень відвідує флортайм сесії. На заняттях завжди присутній тато, дотримується рекомендацій, помічає складнощі та успіхи у розвитку дитини. З довідки логопеда [PERSON] від 12 серпня 2024 року вбачається, що [PERSON] двічі на тиждень відвідує логопедичні заняття. Відповідач [PERSON] є внутрішньо-переміщеною особою та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , зареєстрован місце проживання : [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 01 червня 2021 року про взяття на облік ВПО. Відповідно до висновку Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації № 104-9340 від 28 листопада 2024 року, Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування не може рекомендувати суду визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з одним із батьків. В обґрунтування висновку зазначено, що батькам дитини неодноразово було наголошено на необхідності надання відомостей про офіційний дохід. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага, в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із матеріалів справи судом встановлено, що позивач позитивно характеризується, організував належні житлові умови, достатні для нормального розвитку та зростання доньки, бажає визначити місце проживання дитини з собою. У своєму висновку Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування не визначила місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з жодним з батьків. Судом досліджено надані позивачем виписки з карткових рахунків відкритих на його ім`я за період з 02 жовтня 2024 року по 02 грудня 2024 року на картковий рахунок надійшло 393583,00 грн, зокрема оплати за ремонт автомобілів, що свідчить про наявність стабільного заробітку у позивача та спроможності утримувати доньку. При визначені місця проживання дитини, судом ураховано особисте ставлення кожного з батьків до порушеного питання. Зокрема, мати - [PERSON] в жодне з шести судових засідань до суду не з`явилась. Батько [PERSON] був присутнім в п`яти засіданнях, що свідчить про його зацікавленість у вирішенні спірного питання. В судовому засіданні за клопотанням позивача досліджено спілкування між сторонами в телеграм каналі, з якого встановлено, що [PERSON] перебуває за межами України на відпочинку. Також відповідач була на відпочинку в грудні 2024 року за межами країни. Ураховуючи сталі соціальні зв`язки, які склались у малолітньої [PERSON] , за місцем її проживання разом з батьком, та бабусею, яка також здійснює за нею догляд, психологічний стан, недоцільність порушення стабільності повсякденного життя дитини, суд вважає, що визначення місця проживання доньки з батьком на сьогодні максимально відповідатиме найкращим інтересам дитини. За наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved