Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.04.2024 у кримінальній справі № 750/3457/23 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті\~190 Кримінального кодексу України (далі за текстом - КК України) та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі; на підставі статті 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки; відповідно до статті 76 КК України покладено на [PERSON] наступні зобов`язання: - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 187\~402,00 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; 100\~000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди; 5\~000,00 грн процесуальних витрат за надання професійної правничої допомоги; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 6\~000,00 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 7-8). Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 05.07.2024 у кримінальній справі № 750/3457/23 апеляційні скарги прокурора Чернігівської окружної прокуратури Коваленко Л.М. та захисника Олексієнка В.В. в інтересах обвинуваченої [PERSON] задоволено частково; вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.04.2024 щодо [PERSON] в частині задоволення цивільного позову потерпілої [PERSON] про стягнення матеріальної, моральної шкоди та процесуальних витрат за надання професійної правничої допомоги скасовано та призначено новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства; в іншій частині вирок суду залишено без змін (а.с. 9, 43-46). Зі змісту вищевказаної ухвали убачається, що під час апеляційного розгляду встановлено, що потерпіла [PERSON] померла, на даний час її син [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлої та на даний час спадщину ще не прийняв, тому клопотання представника потерпілої [PERSON] про заміну потерпілої її правонаступником не може бути задоволено. Однак, з наведених підстав колегія суддів вважала необхідним вирок суду в частині задоволення цивільного позову [PERSON] про стягнення матеріальної, моральної шкоди та процесуальних витрат за надання професійної правничої допомоги скасувати та призначити новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. У цивільному позові [PERSON] просила стягнути із [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 100\~000,00 грн, матеріальну шкоду у розмірі 187\~402,00 грн, а також витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги представника потерпілого в розмірі 5\~000,00 грн. 19.07.2024 справа розподілена судді Деснянського районного суду м. Чернігова Супруну О.П. Ухвалою судді від 11.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 26.11.2024. Ухвалою суду від 26.11.2024 залучено [PERSON] у якості правонаступника [PERSON] до участі у справі в якості позивача; здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.01.2025. 15.01.2025 підготовче засідання відкладено на 20.02.2025 у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 20.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 14.03.2025. 14.03.2025 розгляд справи відкладено на 09.04.2025 у зв`язку з неявкою сторін. У судове засідання 09.04.2025 сторони повторно не з`явилися, представник позивача через канцелярію суду подав заяву, в якій позов підтримав та просив провести розгляд справи без його участі в порядку заочного провадження. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи оповіщалася в установленому законом порядку, відзиву, заяв чи клопотань не подавала. Відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до статті 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.04.2024 у кримінальній справі № 750/3457/23 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 190 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі; на підставі статті 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки; відповідно до статті 76 КК України покладено на [PERSON] наступні зобов`язання: - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 187 402,00 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; 100 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди; 5 000,00 грн процесуальних витрат за надання професійної правничої допомоги; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 6 000,00 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 7-8). Під час ухвалення вироку судом встановлено, що 16.01.2023, близько 10 год 00 хв., реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи за попередньою змовою з [PERSON] , здійснила дзвінок на стаціонарний телефон [PERSON] та повідомила про перебування її невістки в лікарні після автомобільної аварії, необхідність її негайного лікування, і передачі наявних у неї грошових коштів медичній сестрі, яка прийде до її квартири. В подальшому, 16.01.2023, близько 10 год 20 хв., [PERSON] , реалізовуючи спільний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, прибула до кв. [ADDRESS] , і представившись потерпілій [PERSON] медичною сестрою, заволоділа належними їй грошовими коштами у сумі 70 000 грн 00 коп., 400 доларів США, що становить згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 16.01.2023 14 624 грн 00 коп., 2\~600 Євро, що становить згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 16.01.2023 102 778 грн, чим спричинила матеріальну шкоду на загальну суму 187 402 грн. У судовому засіданні обвинувачена [PERSON] свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала в повному обсязі та підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаялась. Заявлені потерпілими позови визнала в повному обсязі. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина [PERSON] в умисному заподіянні матеріальної шкоди [PERSON] , встановлена вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.04.2024 у кримінальній справі № 750/3457/23. Потерпіла [PERSON] під час розгляду кримінального провадження заявила цивільний позов, який вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.04.2024 у кримінальній справі № 750/3457/23 задоволено у повному обсязі. Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 05.07.2024 у кримінальній справі № 750/3457/23 апеляційні скарги прокурора Чернігівської окружної прокуратури Коваленко Л.М. та захисника Олексієнка В.В. в інтересах обвинуваченої [PERSON] задоволено частково; вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.04.2024 щодо [PERSON] в частині задоволення цивільного позову потерпілої [PERSON] про стягнення матеріальної, моральної шкоди та процесуальних витрат за надання професійної правничої допомоги скасовано та призначено новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства; в іншій частині вирок суду залишено без змін (а.с. 9, 43-46). Отже,\~внаслідок неправомірних\~дій [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду [PERSON] у розмірі 187\~402,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача та на момент розгляду даної справи останньою не відшкодована. 27.04.2024 потерпіла [PERSON] , [INFO] , померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 22). Як убачається із довідки від 14.05.2024 № 35/01-16, виданої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Куранковою О.М., 14.05.2024 заведена спадкова справа за р. № 15/2024, після померлої [INFO] гр. [PERSON] , [INFO] , єдиним спадкоємцем за законом, якої є її син [PERSON] , [INFO] (а.с. 23). Частиною першою статті 1177 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди по винні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Вказані висновки в частині необхідності встановлення винної особи та безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду та цієї шкодою. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Із огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір. Ураховуючи, що вина [PERSON] \~в умисному\~заподіянні матеріальної шкоди [PERSON] установлена вироком\~Деснянського районного\~суду м.\~Чернігова від\~25.04.2024\~та ухвалою\~Чернігівського апеляційного\~суду від\~05.07.2024\~у справі\~№ 750/3457/23, суд\~уважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 187\~402,00\~грн у відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягають задоволенню. Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до положень\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За визначенням статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Отже, заподіяна [PERSON] моральна (немайнова) шкода не входить до складу спадщини, яку отримав позивач після її смерті, тому відсутні правові підстави для її відшкодування. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Ураховуючи викладене,

Outcome: partial