Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №136795 в розмірі 11565,92 грн та понесених судових витрат. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 03 грудня 2021 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем було укладено кредитний договір №136795. 29 лютого 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позивачем укладено Договір факторингу №29022024. Відповідно до реєстру боржників №2 від 29 лютого 2024 року до Договору факторингу №29022024, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 11565,92 грн. Вказує, що відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем у розмірі 11565,92 грн. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №75224122 виділено у самостійне провадження; подальше провадження у цивільній справі № 204/9103/24 (провадження 2/204/3666/24) вирішено здійснювати за позовними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №136795; відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Зачепіло З.Я. про зупинення провадження у справі відмовлено. 13 грудня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за відсотками та закрити провадження у справі. Зазначила, що дійсно 03 грудня 2021 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем було укладено кредитний договір №136795. Вказує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Також позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем є правильним. Вважає, що нарахування відсотків з 24 лютого 2022 року по 29 лютого 2024 року є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Крім того, відповідач має статус діючого військовослужбовця, є учасником бойових дій, проходить військову службу за контрактом з 2009 року і по теперішній час, а тому вимога позивача про стягнення відсотків є такою, що не підлягає задоволенню. Також позивачем не надано суду доказів того, які саме умови кредитування діяли та були розміщені на веб-сайті установи, та з якими ознайомилась і погодилась відповідач. Зауважує, що матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу досудової вимоги щодо виконання договірних зобов`язань. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 03 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем укладено Договір про надання споживчого кредиту №136795, відповідно до п.п.1.2.-1.5. якого товариство надає споживачу кредит у розмірі 8888,89 грн на строк 26 тижнів, процентна ставка фіксована стандартна процентна ставка становить 10% за день від початкової суми кредиту (загального розміру) та застосовується за перший день користування кредитом включно, та 0,70% в день від початкової суми кредиту (загального розміру) та застосовується з другого дня користування кредитом та протягом строку кредиту, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с.8-11). Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування/утримання: - у розмірі 8000 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту; - у розмірі 888,89 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом (п.2.1. Договору про надання споживчого кредиту №136795 від 03 грудня 2021 року). Відповідно до п.1.1. Договору про надання споживчого кредиту №136795 від 03 грудня 2021 року укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача в ІТС товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, що є електронним підписом споживача та направлений товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході. Згідно п.9.6. Договору про надання споживчого кредиту №136795 від 03 грудня 2021 року, цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що перед укладенням договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; б) вказана в ч.1,2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті, а також що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п.9.8. Договору про надання споживчого кредиту №136795 від 03 грудня 2021 року). У пункті 10 договору «Реквізити та підписи сторін» вказано ідентифікуючі відомості ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», а також ідентифікуючі відомості позичальника, зокрема: прізвище, ім`я та по батькові, дані паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання, додаткові контактні дані, електронна пошта, а також зазначено, що договір підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С152. Підписавши 03 грудня 2021 року паспорт споживчого кредиту відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування (а.с.13-14). Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» виконало умови Договору про надання споживчого кредиту №136795 належним чином та перерахувало відповідачу грошові кошти на виконання договору, що визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву. 29 лютого 2024 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» укладено Договір факторингу №29022024, згідно з умовами якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» зобов`язується відступити позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (а.с.15-17). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №2 до Договору факторингу №29022024 від 29 лютого 2024 року божником за кредитним договором №136795 зазначено відповідача [PERSON] , де загальна сума заборгованості складає 11565,92 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу 7384,62 грн, заборгованість по відсоткам 4181,30 грн (а.с.19). Відповідач належним чином не виконує умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем у розмірі 11565,92 грн, яка складається з: - заборгованість за основною сумою боргу 7384,62 грн; - заборгованість за відсотками 4181,30 грн (а.с.20). Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] №662 від 29 листопада 2024 року відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] з 04 серпня 2009 року по теперішній час (а.с.65). Вирішуючи позовні вимоги судом враховується наступне. За вимогами статей\~527,\~530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або\~речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у\~строк\~та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним\~договором\~банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити\~проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 4181,30 грн судом враховується правова позиція Верховного Суду у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21. Відповідно до підпункту 3 пункту 4\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року\~статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього\~Закону\~поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Згідно з положеннями\~Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення\~Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року\~та триває по теперішній час. За змістом\~статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій. Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу. У частині четвертій\~статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду. Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду. Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, на організацію і штати мирного часу. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні\~Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за\~змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Відповідно до пункту 13 статті 14\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Разом з цим пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18). З огляду на викладене\~за час проходження військової служби\~відповідачу [PERSON] не повинні були нараховуватися проценти за кредитним договором, оскільки на неї поширювалися пільги, передбачені пунктом 15\~статті 14\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» з початку запровадження особливого періоду, тобто з 17 березня 2014 року. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 4181,30 грн є безпідставними у зв`язку із поширенням на [PERSON] пільг, встановлених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Разом з тим, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, що є порушенням прав позивача, такі права підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за\~основною сумою боргу у розмірі 7384,62 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог з вищезазначених підстав слід відмовити. Стосовно тверджень\~представника відповідача,\~що розрахунок\~заборгованості не\~відповідає вимогам\~закону,\~суд зазначає,\~що доказів, які б спростовували заборгованість за\~основною сумою боргу за кредитним договором, відповідачем не надано, будь-яких інших розрахунків, на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем також не надано. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1933,32 грн (3028*7384,62/11565,95).

Outcome: partial