Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

У вересні 2024 року адвокат Паруль Ю.О. в інтересах позивачки [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому просить визнати та зареєструвати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на таке майно: - квартиру [ADDRESS] , - будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] ; - автомобіль марки PEUGEOT, МОДЕЛЬ 301, реєстраційний номер [NUMBER] ; - квартиру [ADDRESS] ; - нежиле приміщення [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки другий заповіт анульовано заповідачем, то перший заповіт є чинним з огляду на такі обставини: - 28 лютого 2015 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що їй належить на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] (позивачу у справі). Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б., зареєстровано в реєстрі за № 169. Зазначену обставину підтверджує письмовий доказ: копія заповіту від 28 лютого 2015 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б., зареєстровано в реєстрі № 169; - 22 січня 2022 року [PERSON] склала інший заповіт, що посвідчила у Сьомій київській державній нотаріальній конторі та зареєстрований в реєстрі № 2-140, який скасований заявою від імені заповідача, справжність підпису на який засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою О.О. 10.05.2022, зареєстровано в реєстрі за № 562. Підстава позову обґрунтована тим, що оскільки другий заповіт анульовано заповідачем, то перший заповіт є чинним. 19.11.2024 представник відповідача адвокат Лисич Ю.В. подав відзив, у якомупозов не визнав повністю з наступних підстав. Як вбачається зі змісту позовної заяви Позивачка вважає, що за нею має бути визнане та зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] , на квартиру [ADDRESS], на нежитлове приміщення [ADDRESS], на будинок [ADDRESS] та на автомобіль марки PEUGEOT, МОДЕЛЬ 301, реєстраційний номер [NUMBER] . Позивач стверджує, що підставами визнання та реєстрації за нею права власності на вищевказане нерухоме майно є те, що на даний час є чинним заповіт, який було складено 28.02.2015 р. [PERSON] , яким вона все своє майно заповіла Позивачці, оскільки заповіт, який 22.01.2022 р. було складено [PERSON] був нею ж відмінений. Отже Позивачка вважає, що оскільки [PERSON] було відмінено другий заповіт, то складений нею перший заповіт відновив свою чинність у зв`язку з чим вона має право на визнання та реєстрацію за нею права власності на вищевказане нерухоме та рухоме майно. Однак, такі доводи Позивачки є помилковими та такими, що суперечать положенням чинного законодавства України. З приводу визнання за позивачкою права власності на нерухоме майно. Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з дими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1254 Цивільного кодексу України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до лист Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № у-753740-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Наголошує на тому, що Позивачка взагалі не зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Ухвалою від 26.09.2024 року позивачу було відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову. В судовому засіданні 08.04.2025 представник позивачки - адвокат Паруль Ю.О. пояснила, що підставою позову є те, що анулювання заповідачем другого заповіту (складеного 22 січня 2022 року), дає право позивачці спадкувати за попереднім заповітом (складеним 28 лютого 2015 року) усе майно після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , оскільки чинність першого заповіту відновлено. Представник відповідача адвокат Лисич Ю.В. в засіданні позов не визнав повністю з підстав, зазначених у відзиві. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на таке. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з дими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно з якою загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем. Форма заповіту передбачає обов`язковість його посвідчення нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України (частина третя статті 1247 ЦК України). Відповідно до ст. 1254 Цивільного кодексу України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. Суд установив, що за життя [PERSON] склала два заповіти, при цьому останній вона скасувала на підставі поданої заповідачкою заяви. Заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті і тому покликаний вирішувати значущі для особи питання щодо призначення спадкоємців, позбавлення спадкоємців за законом права спадкування, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, встановлювати інші розпорядження, які відповідають заповіту та вимогам законодавства про спадкування. При цьому право дієздатності фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 та стаття 1234 ЦК України). З матеріалів справи, зокрема, з відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобалія Інни Василівни від 07.08.2024 на звернення [PERSON] про надання інформації стосовно чинності заповіту, складеного від імені [PERSON] ( [INFO] , місце народження: місто Київ, Україна; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР [NUMBER] ), на все своє майно на ім`я [PERSON] , посвідченого Гнідюком О.Б., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області, 28.02.2015 року та зареєстрований в реєстрі за № 169, слідує, що: - відповідно до інформаційної довідки № 77120082 від 28.05.2024 року, яка зберігається у спадковій справі № 3/2024 до майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , від імені заповідача [PERSON] посвідчувалися два заповіти: - заповіт, посвідчений Гнідюком О.Б., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області, 28.02.2015 та зареєстрований в реєстрі за № 169; - заповіт, посвідчений Сьомою київською державною нотаріальною конторою 22.01.2022 та зареєстрований в реєстрі за № 2-140, який скасований заявою від імені заповідача, справжність підпису на якій засвідчено Коноваловою О.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 10.05.2022 року та зареєстровано в реєстрі за № 562. [INFO] спадкодавець [PERSON] померла. З метою з`ясування змісту заповіту, посвідченого Сьомою київською державною нотаріальною конторою 22.01.2022 та зареєстрованого в реєстрі за № 2-140, нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобалія Інною Василівною було зроблено запит № 29/02-14 від 29.05.2024 року до Сьомої київської державної нотаріальної контори, на котрий отримана відповідь № 1745/01-16 від 19.06.2024 року, до якої долучено копію заповіту від імені [PERSON] , на все її майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, вона заповіла не [PERSON] , а іншій особі, особисті дані якої нотаріус не має право розповсюджувати. Нотаріус також повідомила [PERSON] , що заповіт, посвідчений Гнідюком О.Б., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області, 28.02.2015 року та зареєстрований в реєстрі за № 169, на користь [PERSON] , скасований заповідачем відповідно до частини 2 статті 1254 Цивільного кодексу України повністю новим заповітом, посвідченим Сьомою київською державною нотаріальною конторою 22.01.2022 року та зареєстрований в реєстрі за № 2-140, який заповідач також скасувала. Також нотаріус повідомила позивачку, що у зв`язку з тим, що обидва заповіти заповідачка скасувала своїм волевиявленням, то до спадкування закликається її спадкоємець першої черги за законом, який належним чином прийняв спадщину. Відповідно до частин 1 - 3статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. З вказаної норми слідує, що подальше скасування кожного наступного заповіту не відновлює дію попереднього. Наслідком заяви про скасування є скасування відповідного заповіту. Отже у випадку скасування кожного наступного заповіту, без складення нового, буде відбуватися спадкування виключно за законом. З огляду на те, що заповідачка складанням нового заповіту повністю скасувала заповіт, посвідчений Гнідюком О.Б., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області, 28.02.2015 та зареєстрований в реєстрі за № 169, на користь позивачки - [PERSON] , - відповідно до частини 2 статті 1254 Цивільного кодексу України, а також на те, що новий заповіт, посвідчений Сьомою київською державною нотаріальною конторою 22.01.2022 та зареєстрований в реєстрі за № 2-140, заповідачка також скасувала заявою від свого імені, справжність підпису заповідачки на якій засвідчено Коноваловою О.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 10.05.2022 та зареєстровано в реєстрі за № 562, відповідач як спадкоємець першої черги, належним чином прийняв спадщину, - вимоги позивачки про визнання права власності на майно згідно скасованого заповіту є безпідставними та задоволенню не підлягають. А доводи позивачки щодо відновлення чинності першого заповіту внаслідок скасування заповіту, складеного пізніше за часом, є помилковими, оскільки суперечать нормі частини 3 статті 1254 ЦК України, згідно з якою кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Outcome: dismissed