Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

04.12.2024 позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом. В обґрунтування позову позивач зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] померла [PERSON] , які рідними дідом та бабою позивача. Мати позивача, яка є дочкою [PERSON] та [PERSON] , померла [INFO] . Тому позивач є спадкожмцем після смерті діда та баби за право представлення. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Після смерті діда спадщину прийняла баба [PERSON] , так як на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована разом із померлим, але не оформила свої спадкові права та померла. У літку 2024 року батько позивача [PERSON] повідомив, що у квартирі, під час прибирання, знайшов заповіт, у якому виражена остання воля спадкодавця. Позивач не знав про існування заповіту. Дізнавшись про заповіт позивач одразу звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, через пропуск строк подання заяви. Від прийняття спадщини позивач не відмовлявся. Після того як позивач дізнався про існування заповіту одразу почав вчиняти дії для того, щоб оформити спадкові права, звернувся до нотконтори для надання довіреності батьку, оскільки проживає за межами України, тому порядок оформлення довіреностей значно ускладняється, значний час займає пересилання документів з Канади до України. також позивач як на поважну причину пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини посилається на те, що на території України діє воєнний стан, Харківська територіальна громада включена до територій, яка розташована у районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), у подальшому громаду віднесено до територій можливих бойових дій. Позивач батько трьох неповнолітній дітей, задля збереження життя та здоров`я свого та своїх рідних змушений був виїхати за кордон. Строк для подання заяви про прийняття спадщини сплив 23.06.2024, у період коли м. Харків піддавалося ракетно- бомбовим ударам, була відсутня електроенергія, державні та приватні установи працювали у обмеженому режимі. У зв`язку з чим позивач просить визначити [PERSON] додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] на строк два місці. 04.12.2024 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано в провадження судді Семіряд І.В. 05.12.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито загальне провадження у справі, призначено підготовче засідання. 24.12.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова підготовче засідання закрито, призначено справу до судового розгляду, витребувано докази за клопотанням позивача. Від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач ХМР у судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно про причини неявки суд не сповістили. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~ подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів\~\~змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 22.08.2023, виданим Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 26.12.2023 , виданим Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції. [PERSON] та [PERSON] є рідними дідом та бабою позивача по лінії матері. Факт родинних відносин між [PERSON] , [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 18.03.1981 позивача, а саме в графі «мати» зазначена [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] , згідно Свідоцтва про укладання шлюбу від 22.12.1979 змінено прізвище у зв`язку з одруженням). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , матері позивача, в графі «батько» записаний [PERSON] , в графі «мати» - [PERSON] . Отже, [PERSON] є онуком померлих [PERSON] та [PERSON] . Мати позивача, [PERSON] , померла [INFO] . Тому позивач є спадкоємцем після смерті діда та баби за правом представлення на підставі ст. 1266 Цивільного кодексу України. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 56,6 кв.м. Квартира належала померлим [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.08.1995 р. за реєстраційним номером №1-95-62822-ПС1. Після смерті діда, [PERSON] , спадщину прийняла баба, [PERSON] , так як на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована разом із померлим, але не оформила своїх спадкових прав та померла. Як вказує позивач у позові, літом 2024 року батько позивача, [PERSON] , повідомив, що в квартирі під час прибирання, знайшов заповіт діда, в якому заначено, що все належне йому майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, заповідав [PERSON] . У заповіті виражена остання воля спадкодавця, реалізація якої має фундаментальне значення у спадкових правовідносинах. [PERSON] , не знав про існування заповіту на його користь, ані баба, ані дід йому про це не говорили. Маючи намір прийняти спадщину позивач вживав відповідних заходів, а саме звернувся до нотаріуса у провінції Онтаріо Канада для оформлення довіреності на ім`я свого батька [PERSON] , який би міг вживати заходів щодо отримання спадщини. [PERSON] , імені та в інтересах [PERSON] звернувся до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадшини [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори, Вовкожа О.М., від 05.11.2024 за № 2395/02-31, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . В постанові нотаріус зазначила, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] , була заведена 29.10.2024 за № 531/2024, на підставі заяви [PERSON] . Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину є пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини. З досліджених у судовому засіданні спадкових справ до майна [PERSON] та [PERSON] , які витребувані за клопотанням представника позивача ухвалою суду, вбачається, що [PERSON] звертався з заявами про прийняття спадщини після смерті, при цьому в його інтересах та від його імені діяв [PERSON] на підставі довіреності, яка посвідчена [PERSON] , нотаріусом провінції Онтаріо, Канада 25.08.2024, на якій проставлений апостиль менеджером Служби офіційних документів м. Оттава провінція Онтаріо Міністерства надання послуг населенню та бізнесу 22.10.2024. Приписами ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Ч. 1 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Строк для прийняття спадщини сплинув 23.06.2024. Згідно ч. 3\~ст.1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до\~ст.1272 ЦК України, визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Отже, правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до змісту\~ст. 1272 ЦК України\~позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно з ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3\~ст. 1296 ЦК, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК\~встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Судом встановлено, що позивач [PERSON] пропустив строк на прийняття спадщини через те, що на території України розпочались військові дії, окрім того [PERSON] не знав про існування заповіту на його ім`я. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу. Окрім того, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022\~ № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 18 травня 2022 року» з наступними змінами, який діяв до 22.12.2022 Харківська територіальна громада включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на\~10 грудня\~2022 року. У подальшому, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022\~ № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Харківську територіальну громаду віднесено до Переліку можливих бойових дій. До теперішнього часу, а саме станом на день розгляду справи, Харківська міська громада включена до переліку територій можливих бойових дій. Після початку бойових дій на території України [PERSON] , який є батьком трьох неповнолітніх дітей, та у зв`язку з веденням воєнного стану та початком бойових дій для збереження життя та здоров`я свого та своїх рідних, змушений був виїхати за кордон, так як з початком повномасштабного вторгнення ніхто не міг знати де буде безпечно для його дітей. За межами України він вимушений був тривалий час організовувати свою життєдіяльність, адаптуватись до нових умов, організовувати умови проживання трьох дітей. Отже, як вказує позивач та підтверджується матеріали справи, у зв`язку з веденням на території України воєнного стану, ним пропущено строк для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. У позивача [PERSON] була відсутня об?єктивна можливість приїхати у м. Харків задля оформлення спадщини. Від прийняття спадщини після [PERSON] не відмовлявся. В зв`язку з чим, суд визнає причини пропуску подання заяви позивачем про прийняття спадщини поважними та встановлює додатковий строк для прийнятті спадщини. Хоча строк для прийняття спадщини значний, проте сукупність інших обставин справи, вказують на наявність підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки визначений частиною першою\~статті 1270 ЦК України\~строк для прийняття спадщини, пропущено [PERSON] із поважних, незалежних від позивача причин. Норми європейського законодавства щодо прав людини встановлюють, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці Європейського суду з прав людини на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позбавлення позивача права на спадщину буде занадто надмірним тягарем, що не є пропорційним меті законодавчого обмеження строку подання заяви про прийняття спадщини, відтак, буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №761/42165/17-цвід 28 жовтня 2019 року. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. На підставі рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємець повинен у визначений судом строк звернутися до нотаріальної контори та подати відповідну заяву, після чого він буде вважатися таким, що прийняв спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved