Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

В травні\~2023\~року представник\~позивача звернувся\~до Нікопольського\~міськрайонного суду\~Дніпропетровської області\~з позовом\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , [INFO] , є власником будівлі магазину з кафетерієм, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом на право власності від 26 квітня 2000 року №469/4 та реєстраційним написом на право установчому документі, який записаний в реєстрову книгу №2 за реєстровим №185 від 15 травня 2000 року. 01 червня 2020 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ФОП [PERSON] було укладено договір оренди нерухомого майна. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 23.02.2022 року ФОП [PERSON] припинив свою підприємницьку діяльність. П.п. 2.1., 2.2., 2.3. Договору передбачено, що приймання-передача об`єкта відбувається після підписання Договору. Конкретну дату приймання-передачі об`єкта визначає Орендодавець, який зобов`язаний повідомити про неї Орендаря. При передачі об`єкта складається акт здачі-приймання, який підписується сторонами договору. Об`єкт вважається переданим в оренду з моменту підписання акту здачі-приймання. [PERSON] передала нерухомий об`єкт, який розташований за адресою: [ADDRESS] [PERSON] 01 червня 2020 року. Цього ж дня, 01.06.2020 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем [PERSON] було укладено акт здачі-приймання нерухомого майна. П.п. 3.1, 3.3. Договору встановлено, що орендна плата становить 7000,00 грн. на місяць. Орендна плата здійснюється Орендарем щомісячно 01 числа, але у будь-якому випадку не пізніше 05 числа, кожного поточного місяця оренди шляхом передачі грошових коштів Орендодавцю. Пунктом 7.1. Договору встановлено, що договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 30.05.2023 р. Всупереч умовам договору оренди нерухомого майна протягом 2020-2021 року відповідач не виконував своїх зобов`язань перед позивачем з виплати орендної плати. У зв`язку з цим, 23.12.2021 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу нерухомого об`єкта з [PERSON] , тому фактично договір оренди нерухомого майна від 01.06.2020 року тривав до 23.12.2021 року. Отже, відповідач в порушення умов укладеного сторонами договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного та повного відшкодування наданих позивачем послуг, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 14046 грн. 67 коп., яка в добровільному порядку не сплачується, а тому позивач змушений звернутись до суду та просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] грошові кошти у сумі 200 299 грн. 81 коп., яка складається з наступного: 126 000,00 грн. - сума основного боргу; 10 323 грн. 55 коп. 3% річних; 63976 грн. 26 коп. - інфляційні втрати на користь [PERSON] , а також витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою про відкриття провадження від 23.05.2023 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Вказана ухвала з копією позову та додатками до нього була направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с.24), до суду повернувся конверт з копією цієї ухвали, як не вручений у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.28). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За п.2\~статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до\~статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Статтею 627 ЦК України\~встановлено, що, відповідно до\~статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1\~статті 628 ЦК України\~визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За\~статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частина 1\~статті 193 ГК України\~встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення\~ЦК України\~з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Частиною 2 цієї статті визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Відповідно до статей\~525,\~526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною 1\~статті 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Судом встановлено, що 01.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір оренди нерухомого майна. Відповідно до п.1.1. Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове володіння і користування нерухомий об`єкт, який розташований за адресою: [ADDRESS] . П.п. 2.1., 2.2., 2.3. Договору передбачено, що приймання-передача об`єкта відбувається після підписання Договору. Конкретну дату приймання-передачі об`єкта визначає Орендодавець, який зобов`язаний повідомити про неї Орендаря. При передачі об`єкта складається акт здачі-приймання, який підписується сторонами договору. Об`єкт вважається переданим в оренду з моменту підписання акту здачі-приймання. На виконання пункту 2.2 Договору, 01.06.2020 року між Орендодавцем та Орендарем укладено акт здачі-приймання, відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове володіння і користування нерухомий об`єкт, який розташований за адресою: [ADDRESS] . П.п. 3.1, 3.3. Договору встановлено, що орендна плата становить 7000,00 грн. на місяць. Орендна плата здійснюється Орендарем щомісячно 01 числа, але у будь-якому випадку не пізніше 05 числа, кожного поточного місяця оренди шляхом передачі грошових коштів Орендодавцю. Пунктом 7.1. Договору встановлено, що договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 30.05.2023 р. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 23.02.2022 року ФОП [PERSON] припинив свою підприємницьку діяльність (а.с.10). Всупереч умовам договору оренди нерухомого майна протягом 2020-2021 року відповідач не виконував своїх зобов`язань перед позивачем з виплати орендної плати. У зв`язку з цим, 23.12.2021 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу нерухомого об`єкта з [PERSON] , тому фактично договір оренди нерухомого майна від 01.06.2020 року тривав до 23.12.2021 року (а.с.11). [PERSON] свої зобов`язання по вищевказаному договору оренди виконала, що підтверджується підписом у акті здачі-приймання\~нерухомого майна сторонами. Відповідач свої зобов`язання по договору оренди не виконав. Тому, враховуючи вищевикладене, а також поданий позивачем розрахунок, який відповідачем не спростований, останній перед позивачем має заборгованість в розмірі 200 299 грн. 81 коп., яка складається з наступного: 126 000,00 грн. - сума основного боргу; 10 323 грн. 55 коп. 3% річних; 63 976 грн. 26 коп. - інфляційні втрати. Як вбачається з викладених вимог, стороною позивача заявлено вимоги до стягнення з відповідача суми в розмірі 63 976 грн. 26 коп. - інфляційних втрат та 10323 грн. 55 коп. - 3 % річних. Суд при вирішенні питання в даній частині вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Виходячи зі змісту частини 1\~статті 612 вказаного Кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом. За частиною 2\~статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тому, беручи до уваги, що матеріалами справи підтверджується прострочення відповідачем грошових зобов`язань по оплаті орендної плати за Договором, суд, перевіривши розрахунки трьох відсотків річних та інфляційних втрат за заявлені періоди,

Outcome: approved