Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Описова частина Короткий зміст вимог У грудні 2024 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ\~«ПУМБ»)\~звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позов обґрунтовано тим, що між сторонами укладено наступні кредитні договори: ?11 травня 2018 року кредитний договір № 1001034230001, за яким позичальнику видано кредит у сумі 80\~226,70 грн; ?09 листопада 2018 кредитний договір № 2001165835601, за яким позичальнику видано кредит у сумі 24\~501,00 грн; ?21 березня 2019 кредитний договір № 1001273321101, за яким позичальнику видано кредит у сумі 50\~000,00 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед банком станом на 06 жовтня 2024 року склала: по кредитному договору від 11 травня 2018 № 1001034230001 60 424,56 грн, з\~яких: 28 708,66 грн заборгованість за кредитом; 14 066,33 грн заборгованість процентами; 17\~649,57 грн заборгованість за комісією; по кредитному договору від 09 листопада 2018 року № 2001165835601 38\~058,27 грн, з яких: 22\~792,18 грн заборгованість за кредитом; 15\~266,09 грн заборгованість процентами; 0,00 грн заборгованість за комісією; по кредитному договору від 21 березня 2019 року № 1001273321101 65\~452,37 грн, з яких: 41512,28 грн заборгованість за кредитом; 20,09 грн заборгованість процентами; 23\~920,00 грн заборгованість за комісією; Загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 06 жовтня 2024 склала 163 935,20 грн. Позивач направив письмові вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Враховуючи викладене, банк просив суд ухвалити рішення, яким стягнути із [PERSON] . Кредитну заборгованість у розмірі 163 935,20 грн, а також понесені судові витрати. Рух справи Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 06 січня 2025\~року справу прийнято до розгляду та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 04 лютого 2025\~року. Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року здійснено перехід зі стадії спрощеного позовного провадження на розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року позовні вимоги\~АТ\~«ПУМБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договорами, роз`єднано в окремі самостійні провадження. Виділено в самостійне провадження позовні вимоги\~АТ\~«ПУМБ» до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором №\~2001165835601\~від 09 листопада 2018\~року (передавши в цій частині позовну заяву для реєстрації до канцелярії суду в загальному порядку). Виділено в самостійне провадження позовні вимоги\~АТ\~«ПУМБ» до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~1001273321101 від 21 березня 2019 року\~(передавши в цій частині позовну заяву для реєстрації до канцелярії суду в загальному порядку). В межах справи № 515/184/25 залишено позовні вимоги\~АТ\~«ПУМБ» до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~2001165835601 від 09 листопада 2018 року. Ухвалою суду від 05 лютого 2025 року відкрито првовадження у справі та призначено її у підготовче судове засідання на 27 лютого 2025 року. Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року закрито підготовче провадження у\~справі та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10 год 45 хв 02 квітня 2025 року. Аргументи, доводи, клопотання учасників справи АТ\~«ПУМБ» у позовній заяві просило провести розгляд справи за\~відсутності представника банку, зазначивши, що підтримує позовні вимоги та не заперечує відносно заочного розгляду справи. [PERSON] не скористалася правом на подання до суду відзиву на позовну заяву. Про дату, час та місце слухання справи [PERSON] повідомлялась належним чином, зокрема й через оголошення на веб-сайті суду. Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Суд виконав обов`язок щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце слухання справи та вважає, що відповідач у цій справі є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, а тому його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008\~року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом 09 листопада 2018 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2001165835601, шляхом приєднання останньої до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за яким позичальнику видано кредит у сумі 24\~501 грн. Відповідно до умов такого договору сторони домовились, що банк надає клієнту у платне строкове користування кредитні кошти на споживчі цілі в сумі 24 501 грн на 12 місяців; процента ставка, відсотків річних 47,88\~(фіксована). Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У\~свою\~чергу відповідач довготривалий строк взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 06\~жовтня 2024 утворилася заборгованість в загальній сумі 38058,27 грн, з яких: 22 792,18 грн заборгованість за кредитом; 15 266,09 грн заборгованість процентами. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач направив письмову вимогу відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Відтак відповідач порушив умови договору та на даний час продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача, а тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором. Мотивувальна частина Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вивчивши доводи позовної заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява АТ «ПУМБ» підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частини першої\~статті 627 ЦК України\~та\~статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом частини першої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. В силу\~статті 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно до пункту 4 частини третьої\~статті 129 Конституції України\~основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно зі\~статтею 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У межах цієї справи суд вважає доведеною обставину укладення між сторонами договору № 2001165835601 від 09 листопада 2018 року; виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів у сумі 24 501,00 грн на 12 місяців із процентною (фіксовано) ставкою 47,88 % річних. За розрахунком позивача позичальник зобов`язання із повернення основного боргу виконав частково, заборгованість становить\~22 792,18 грн. Відповідач вказану обставину не заперечив, альтернативного розрахунку, доказів на спростування вказаних обставин суду не надав. Позивач крім тіла кредиту, просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами у розмірі 15\~266,09 грн. Відповідно до\~статті 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої\~четвертої\~статті 1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша\~статті 530 ЦК України). Таким чином, при вирішенні вимог щодо стягнення процентів має значення строк виконання відповідного зобов`язання і природа нарахованих процентів. У постановах від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про виплату процентів за користування коштами може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивач не заявив вимог про стягнення з відповідача нарахувань за\~статтею\~625 ЦК. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитними коштами нараховані за період з 30 листопада 2018\~року по 01 березня 2021 року. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному\~законом\~або договором (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16). Разом з тим, за умовами кредитування (кредитний договір № 2001165835601) [PERSON] отримала кредит у платне строкове користування на 12 місяців, тобто до 09 листопада 2019 року, пролонгація сторонами не визначена. За таких обставин, нарахування процентів за користування кредитом після 09\~листопада 2019 року є неправомірним, а тому, зважаючи на надані позивачем розрахунки, до стягнення підлягає 912,49 грн (проценти за користування кредитними коштами). В межах цього судового розгляду встановлено, що відповідач отримала від позивача кредитні кошти у сумі 24 501 грн, частково їх повернула\~у сумі 10\~422,36 грн (розрахунок на а.с. 32), тому заборгованість за тілом кредиту становить 14 078,64 грн. Отже, остаточна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором № 2001165835601 становить 14 991,13 грн, з\~яких: ?14 078,64 грн заборгованість за тілом кредиту; ?912,49 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. В решті позову необхідно відмовити. Висновки за результатами розгляду справи Враховуючи, що боржник, отримавши від позивача кошти у кредит, не виконував належним чином взяті за кредитним договором зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості, та приймаючи до уваги те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, боржник має нести цивільно-правову відповідальність за не виконання чи неналежне виконання зобов`язання. За вказаних обставин, позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню частково, а тому суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 2001165835601 від 09 листопада 2018 у розмірі 14 991,13 грн. Щодо судових витрат Виходячи із положень статей 133, 141 ЦПК України суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша статті 141 ЦПК України). Враховуючи, що суд дійшов висновку про\~часткове задоволення позовних вимог АТ «ПУМБ» (61,19%), то із [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 1 482,27 грн судового збору за подання позовної заяви до суду. Разом з цим, враховуючи, що АТ «ПУМБ» при зверненні до суду сплатило 2\~422,40 судового збору за три вимоги (кредитний договір № 1001034230001, № 1001273321101 та № 2001165835601), які були роз`єднані у різні справи і під час розгляду справ щодо кредитних договорів № 1001034230001 та №\~1001273321101 вирішено відшкодувати 1 699,31 грн, то у цій справі підлягає відшкодуванню 723,09 грн. Решта, у розмірі 759,18 грн, підлягає стягненню із АТ «ПУМБ».

Outcome: partial