Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу, посилаючись на те, що він, був власником квартири за [ADDRESS] . Згідно домовленостей між ним та за погодженням із дружиною [PERSON] , він видав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Макєєва Н.В., якою уповноважив свого сина [PERSON] продати квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вказаної довіреності, позивач передав своєму синові [PERSON] право на відчуження квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , а кошти які будуть виручені за неї, він використає для придбання іншого житла, в тому числі і будинку. Але з умовою, що кошти, виручені за квартиру [PERSON] в майбутньому поверне [PERSON] . Відповідач [PERSON] підшукав об`єкт нерухомості, який його зацікавив, для купівлі в особисте користування та знайшов покупця на квартиру. Обговорив з батьками ситуацію щодо вартості продажу квартири та ціну на придбання будинку. 08 квітня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу на квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до умов договору, продаж квартири вчиняється за ціною 3744264,80 грн., що становить суму еквівалентну 134500 доларів США. Також 08 квітня 2021 року, використовуючи кошти, які були отримані від продажу квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. Відповідно до Договору, продаж вчинено за домовленістю 43550 грн. На земельній ділянці, яку [PERSON] придбав, вже знаходився збудований будинок, однак в ньому потрібно було провести ряд оздоблювальних робіт. Даний будинок був збудований самочинно і ніякої технічної документації на будинок, на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, не було. Тому частину з коштів, які залишились у [PERSON] після відчуження квартири, він вклав в оформлення документації та оздоблення будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . 18 жовтня 2021року [PERSON] було оформлено право власності на даний будинок. 20 грудня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, м. Києва, Черленюх Л.В. оформлено право власності на квартиру, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею (кв.м.) 33, житлова площа (кв.м.)9 знаходиться в багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] . Позивач в позові вказує, що підрахувавши доходи з витратами на придбання нерухомого майна, а саме за відчуження квартири [PERSON] отримав: 3744264,80грн.; на купівлю земельної ділянки в [ADDRESS] , [PERSON] витратив 43550,00грн.; на квартиру [ADDRESS] , [PERSON] було внесено 696388грн. Після внесення даних виплат, в [PERSON] залишилось 3004356 гривень 80 копійок. Вважає, що саме ці кошти [PERSON] були витрачені для завершення будівництва та здачу його в експлуатацію будинку по [ADDRESS] . Позивач в позові зазначає, що 22 лютого 2023 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб між відповідачами [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.01.2024 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про поділ спільного майна подружжя. Відповідно до позовних вимог, [PERSON] просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0343 га; житловий будинок, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 24821743332140, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 144,1 кв.м., житловою площею 69,6 кв.м.; квартиру, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2739911080000 в багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . а також просить суд здійснити поділ спільної сумісної власності подружжя, а саме визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3222481601:01:051:5564, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2111988932224, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0343 га; Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 24821743332140, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 144,1 кв.м., житловою площею 69,6 кв.м.; Визнати за [PERSON] право власності на квартиру, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2739911080000 в багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 33 кв.м., житловою площею 9 кв.м. Вважає, що спірне нерухоме майно було придбане відповідачем [PERSON] на кошти, які належать йому [PERSON] , і були отримані в результаті відчуження квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , попереднім власником якої був він. На даний час, його квартира відчужена, кошти за неї подружжя [PERSON] використали на власний розсуд, а [PERSON] їх не повернули. Тому вважає, що він має право вимагати від [PERSON] та [PERSON] повернення коштів, отриманих [PERSON] у результаті відчуження за довіреністю квартири за адресою [ADDRESS] . Відповідно умов договору, продаж квартири вчинявся за ціною 3 744 264, 80грн., що становило суму еквівалентну 134500 доларів США. На момент подання позову курс долара встановлений Національним банком України становить: \~ \~ \~ \~1долар США - 39,22 грн., що становить 5275090грн. (134500 доларів США х 39,22 = 5275090). Зважаючи на що, сума, яку повинен повернути йому [PERSON] , становить 5 275 090 гривень, що еквівалентно 134500 доларів США. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути солідарно в рівних частках з [PERSON] та [PERSON] на його користь 5 275090 гривень в рахунок повернення боргу та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили суд позов задовольнити. Представник позивача також повідомив суд, що має намір подати протягом п`яти днів розрахунок витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та підтвердив обставини, що викладенні в позовні заяві. Зазначив, що дійсно він 08.04.2021 року на підставі довіреності, що видав його батько [PERSON] продав квартиру за [ADDRESS] , за 134500 доларів США. Того ж дня, а саме 08.04.2021 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки посвідчений приватним нотаріусом Герасимів Ю.В., згідно договору дана ділянка придбана за 43550грн., але по факту він заплатив 76000 доларів США. Зазначив, що на земельній ділянці, яку він придбав, вже знаходився збудований будинок, однак в ньому потрібно було провести ряд оздоблювальних робіт. В даному договорі зазначена сума 76000 дол. США, як штраф вразі пред`явлення позову продавцем. Також за кошти від проданої квартири його батька, він придбав квартиру за [ADDRESS] та в подальшому 20 грудня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, м. Києва, Черленюх Л.В. оформлено право власності на дану квартиру. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та надали пояснення аналогічні письмовим поясненням, що викладені в клопотанні про зловживання позивачем процесуальних прав. Зазначили, про те, що окрім вказівки про начебто існування суми боргу у розмірі 5 275 090 гривень позивачем не долучено жодних належних та допустимих доказів - не долучено документ, що підтверджує дану заборгованість та її суму: не вказано істотні умови такого зобов`язання (зокрема, строк повернення боргу, цільове призначення наданих коштів в борг, не підтверджено сторону ймовірного позичальника чи позичальників тощо). Відповідач [PERSON] , категорично заперечує факт передачі (отримання) грошових коштів у розмірі 5 275 090 гривень (та у будь-яку іншу суму) від [PERSON] . Жодних договорів позики та розписок від імені [PERSON] з позивачем, [PERSON] , не укладалося. Відсутність письмової форми договору позики між сторонами, відсутність істотних умов (строків повернення) характеризує позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу як безпідставний та штучний. Зазначили, що позов [PERSON] про стягнення боргу має штучний характер, оскільки він виник після відкриття провадження у справі №381/5546/23 в Києво-Святошинському районному суді Київської області, де розглядається позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, та з метою впливу на порядок такого поділу майна у вигляді доведення [PERSON] та її малолітньої доньки [PERSON] , до невигідного матеріального становища. Представник [PERSON] також повідомила суд, що має намір подати протягом п`яти днів розрахунок витрат на правову допомогу. Третя особа на стороні позивача [PERSON] , яка була допитана в якості свідка суду пояснила, що дійсно її чоловік, згідно домовленостей видав довіреність, якою уповноважив їхнього сина [PERSON] продати квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після продажу квартири [PERSON] грошові кошти не повернув, внаслідок чого вони залишились як без квартири так і без грошей. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її племінницею, деякий час проживала в її будинку, оскільки її батьки були закордоном. [PERSON] ніколи ні в кого грошей не позичала, завжди економила. [PERSON] при розмові заперечувала наявність боргу перед [PERSON] . Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи позивач та його представник частково надали суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовної вимоги про стягнення боргу з [PERSON] . Судом встановлено, що 17 березня 2021 року [PERSON] , маючи попередню домовленість, уповноважив довіреністю свого сина [PERSON] продати квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Макєєва Н.В. /а.с.23,24/. На підставі зазначеної довіреності між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу на квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , який був посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косинською Т.М. та зареєстровано в реєстрі за №286 /а.с.25-27/. Відповідно до п.4 умов договору, продаж квартири вчиняється за ціною 3 744 264, 80 (три мільйони сімсот сорок чотири тисячі двісті шістдесят чотири гривні 80 коп), що становить суму еквівалентну 134500 доларів США, за курсом, що обумовлений сторонами, а саме: 1 долар США - 27,8384грн. Вказані обставини сторонами визнаються та не спростовуються. Відповідно до ст.2\~ЦПК\~України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. У статті 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно до статті 237, частини третьої статті 238 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Згідно зі статтею 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Згідно зі статтею 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: повідомити довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 1006 ЦК України повірений зобов`язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі № 320/4274/16-ц (провадження № 61-25696св18) зроблено висновок про застосування частини другої статті 530, пункту 3 частини першої статті 1006 ЦК України та вказано, що "у разі відсутності домовленості між повіреним та довірителем про встановлення строку (терміну) передачі одержаного у зв`язку з виконанням доручення, така передача має відбуватися негайно. При цьому для довірителя не потрібно пред`являти вимогу про передачу одержаного у зв`язку з виконанням доручення, оскільки пункт 3 частини першої статті 1006 ЦК України є виключенням, що допускається частиною другою статті 530 ЦК України". Як видно з пояснень позивача та відповідача [PERSON] , останній після продажу квартири, грошові кошти в сумі 3 744 264, 80грн. довірителю [PERSON] не повернув. Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] 3744264, 80грн. з огляду на те, що отримання повіреною особою [PERSON] грошових коштів від продажу квартири обумовило виникнення в неї передбаченого пунктом 3 частини першої статті 1006 ЦК України обов`язку передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення, проте як видно з пояснень позивача та відповідача [PERSON] , останній після продажу квартири, вищевказані грошові кошти довірителю не повернув. Визначаючи розмір повернення грошових коштів, суд вважає, що необхідно стягнути з [PERSON] 3744264,80грн., оскільки дана сума була обумовлена в п.4 договору купівлі продажу квартиру [ADDRESS] . Щодо стягнення з відповідача [PERSON] грошових коштів, еквівалентних 134500 доларів США, згідно офіційного курсу НБУ, то суд вважає, що відсутні підстави для проведення еквівалентних розрахунків, оскільки продаж квартири здійснювався в Національній валюті України. В даному випадку право позивача вимагати від боржника сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Щодо позовної вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу то суд вважає, що дана вимога є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вище встановлено судом на підставі довіреності між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу на квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до п.4 умов договору, продаж квартири вчиняється за ціною 3 744 264, 80грн. Також як встановлено судом, згідно пояснень сторін, відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 22 лютого 2023 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб між відповідачами розірвано. Перебування сторін у зареєстрованому шлюбі на час виникнення правовідносин щодо позики само собою не є безумовною підставою для покладення на іншого з подружжя, який не був позичальником за договором позики, в солідарному порядку обов`язків, визначених договором позики щодо повернення суми боргу, оскільки за таких умов підлягає доведенню укладення договору в інтересах сім`ї та використання отриманих у позику коштів в інтересах сім`ї. Подібний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду\~від 02 листопада 2022 року в справі № 754/6033/18 (провадження\~\~\~№61-2852св21), від 28 червня 2023 року в справі №712/13196/21 (провадження №61-9595св22), від 27 березня 2024 року в справі № 359/950/16,\~ від 14 листопада 2024 року в справі № 727/1140/21 (провадження\~\~№ 61-14646св23). Згідно з частинами першою-третьою статті\~12, частинами першою, п`ятою, шостою статті\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо тверджень позивача та його представника про те, що [PERSON] повинна нести солідарну відповідальність за зобов`язаннями її колишнього чоловіка [PERSON] так як остання звернулась до суду про поділ спільного майна подружжя, не заслуговують на увагу, оскільки правовідносини передбаченні главою 68 ЦК України, які виникли між [PERSON] та [PERSON] не покладають відповідальність (в тому числі повернення грошових коштів) на третіх осіб, учасниками даних правовідносин є тільки довіритель та повірений. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність позовної вимоги до [PERSON] заявлених позивачем межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає, що необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 15140грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial