Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 35807,18 гривень за період з 01 січня по 31 серпня 2023 року та за лютий 2024 року. В обґрунтування позову зазначила, що з 14.02.2015 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 23.11.2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі однієї чверті з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 21.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач протягом грудня 2022 року - серпня 2023 року не сплачував аліменти, внаслідок чого станом на 31.01.2024 року утворилась заборгованість, яка складає 58147,22 гривень. Оскільки вказана заборгованість виникла в зв`язку з винною поведінкою відповідача, позивач просила стягнути з нього на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2023 року по 31.08.2023 року та з 01.02.2024 року по 29.02.2024 року в сумі 35807,18 гривень згідно наведеного нею розрахунку. Просила справу розглянути за її відсутності (а.с. 1-3). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10.06.2024 року відкрито провадження за позовною заявою та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.24). Відповідач [PERSON] не погодився з пред`явленим позовом та подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову та розглянути справу за його відсутності. У відзиві зазначив, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20.02.2024 року зменшено розмір аліментів, що стягувалися з нього на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23.11.2018 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , з частки з усіх видів його заробітку (доходу), до 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Наразі відповідач є військовослужбовцем, служить у Військовій частині [NUMBER] Національної Гвардії України з 28 листопада 2022 року. В період з 23.02.2023 року по 02.04.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів Держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій та Луганській областях, і не мав можливості слідкувати за відрахуванням аліментів з його доходів. Як тільки Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові надіслав вимогу щодо відрахування аліментів до його місця служби, військова частина [NUMBER] Національної Гвардії України сплачує аліменти в повному обсязі згідно нарахування. Він особисто ніколи не ухилявся не має наміру ухилятися від здійснення виплат на утримання дитини.За таких обставин вважав, що позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів для задоволення позову (а.с. 32-35). Учасники справи в судове засідання не з`явились, в поданих заявах по суті спору просили розглянути справу без їх участі з врахуванням висловлених позицій. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та відзиву на позов, а також надані сторонами докази, судом встановлено наступне: Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 23.11.2018 року у цивільній справі №621/2200/18 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років, та стягнуто з відповідача [PERSON] , [INFO] , який працює молодшим інспектором відділу охорони ДУ "Темнівська виправна колонія №100", на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 21 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , який працює молодшим інспектором відділу охорони ДУ "Темнівська виправна колонія №100", на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі однієї чверті з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 21 серпня 2018 року і до досягнення неповнолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку (а.с. 10-14, 38-43). Постановою старшого державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області О.Хмель від 11.01.2019 року відкрито виконавче провадження №58044450 за виконавчим листом №621/2200/18, виданого 08.01.2019 року Зміївським районним судом Харківської області, на підставі ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 15-16). Як вбачається з відповіді №40274 від 10.04.2024 року, вказане виконавче провадження в подальшому було передано на виконання до Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби. 07 грудня 2023 року державним виконавцем була направлена вимога лр Головного Управління Національної Гвардії України та військової частини № [NUMBER] щодо надання відомостей про розмір грошового забезпечення відповідача та інших виплат, встановлених законом на період воєнного стану, оскільки боржник (відповідач) [PERSON] перебуває на службі у вказаній військовій частині. 12.02.2024 року до виконавця надійшла відповідь з віськової частини [NUMBER] про доходи відповідача за період з грудня 2022 по лютий 2024, на підставі чого виконавцем був обчислений розрахунок заборгованості станом на 31.03.2024 року, який був направлений до військової частини для врахування подальших виплат за аліментами (а.с.18) Згідно розрахунку заборгованості відповідача зі сплати аліментів у виконавчому провадженні ВП №58044450, виданого державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Д.Розтоцьким 10.04.2024 року за вих. №40265, заборгованість відповідача [PERSON] зі сплати аліментів за період з 01.12.2022 року по 31.03.2024 року складає 58147,22 гривень. При цьому, як вбачається з розрахунку в період з грудня 2022 по серпень 2023 року відрахування за аліментами на користь позивача не здійснювалися (а.с. 18). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20.02.2024 року зменшено розмір аліментів, що стягувалися з відповідача на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23 листопада 2018 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з частки до 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 44-46, 47). Відповідно до Довідки начальника відділення кадрів військової частини [NUMBER] №82 від 06.01.2024 року, солдат [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом під час проведення загальної мобілізації оголошеної Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 у військовій частині [NUMBER] [INFO] в період з 29.11.2022 року по теперішній час (а.с. 48). Відповідач [PERSON] є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] (а.с.49). Відповідно до Довідки начальника відділення кадрів війської частини [NUMBER] №1412 від 19.10.2023 року, солдат [PERSON] в період з 23.02.2023 року по [INFO] брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Луганській області (а.с. 51). Згідно довідки про доходи №182 від 06.03.2024 року, з відповідача [PERSON] стягуються кошти на аліменти у розмірі: в вересні 2023 року - 17739,30 гривень, що складає 26% доходу відповідача протягом зазначеного місяця; в жовтні 2023 року - 27724,34 гривень, що складає 40% доходу відповідача протягом зазначеного місяця; в листопаді 2023 року - 22546,68 гривень, що складає 50% доходів відповідача протягом зазначеного місяця; в грудні 2023 року - 16693,60 гривень, що складає 25% доходу відповідача протягом зазначеного місяця; в січні 2024 року - 22647,52 гривень, що складає 49% доходу відповідача протягом зазначеного місяця; в лютому 2024 року - 17404,78 гривень, що складає 31% доходу відповідача протягом зазначеного місяця, а всього сплачено аліментів, з урахуванням часткового погашення існуючої заборгованості з вересня 2023 по лютий 2024 року в сумі 124756,22 гривень (а.с. 50). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні ВП №58044450, виданого державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Д.Розтоцьким 10.04.2024 року за вих. №40265, заборгованість відповідача [PERSON] зі сплати аліментів за період з 01.12.2022 року по 31.03.2024 року, станом на 31.03.2024 року складає 51960,72 гривень (а.с. 53-54). Як вбачається з копії матеріалів виконавчого провадження №58044450, в період з 19.07.2019 року по 21.02.2023 року старшим державним виконавцем Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області О.Хмель не проводился жодної дії, спрямованої на з`ясування відсутності надходжень в рахунок погашення аліментів, боржник не викликався, запити щодо наявності/відсутності доходів у відповідача не надсилалися, нарахування заборгованості не проводилися. Позивач [PERSON] з заявами до державного виконавця щодо вжиття заходів до боржника за 5 років не зверталася. (а.с.122-125) 15.03.2023 року, після з`ясування виконавцем обставин іншого місця проживання відповідача [PERSON] , виконавче провадження було передано до Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.129-131) 24.08.2023 року державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Д.Розтоцьким прийнято виконавче провадження № 58044450 та направлено запит до Державної податкової служби про перелік джерел та суми доходів боржника за період з 2021 по 2022 роки (а.с.143 147) 31.08.2023 року державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Д.Розтоцьким до військової частин № [NUMBER] Національної Гвардії України направлено виконавчий лист № 621/2200/18 від 08.01.2019 року, виданого Зміївським районним судом Харківської області, а також постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника від 31.08.2023 року (а.с.149 - 151) 25.04.2024 року державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Д.Розтоцьким направлено до військової частини [NUMBER] Національної Гвардії України вимогу щодо врахування зміни розміру аліментів, що стягуються з боржника на підставі рішення суду, для подальшого врахування в роботі (а.с.182-183) Згідно Звіту військової частини про здійснені відрахування та виплат станом на 30 червня 2024 року, з відповідача [PERSON] на користь позивача за період з вересня 2023 по червень 2024 року стягнуто аліменти в сумі 134416,64 гривні. Станом на 28.08.2024 року, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Д.Розтоцьким, заборгованість за виконавчим листом №621/2200/18 відповідача [PERSON] зі сплати аліментів складає 25472,31 гривень (а.с. 191-192). Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне: Відповідно до пунктів 1-4 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд має вирішити, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За змістом положень статті 7 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом, або домовленістю (договором) сторін відповідно до ч.4 статті 15 Сімейного кодексу України Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, відповідно до ч.2 статті 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ч.2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.5 статті 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.1 статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно з роз`ясненнями пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена статтею 196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Верховний Суд у своїй постанові від 19.02.2024 року по справі № 761/893/24 року, посилаючись на усталену практику касаційної інстанції зазначив, що «неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання…Після порушення боржником свого обов`язку, неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів…Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти» В судовому засіданні належними й допустимими доказами, зокрема, матеріалами виконавчого провадження, підтверджено, що відповідач [PERSON] до початку листопада 2022 року постійно працював молодшим інспектором відділу охорони ДУ "Темнівська виправна колонія №100", де знаходився на виконанні виконавчий лист №621/2200/18, виданий 08.01.2019 року. З 29.11.2022 року відповідач [PERSON] був призваний на військову службу під час проведення загальної мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022, до військовій частині [NUMBER] [INFO] , де перебуває по теперішній час, брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Луганській області, а отже, на думку суду, фізично не мав можливості вживати заходів щодо особистого перерахування коштів на користь позивача. При цьому, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, з 2019 по 2023 рік жодних дій у виконавчому провадженні ані виконавцем, ані стягувачем (позивачем по справі) не вчинялося. Виконавчий лист щодо стягнення аліментів з відповідача був направлений до військової частини лише 31.08.2023 року, після чого відрахування аліментів на користь позивача проводилися з урахуванням наявної заборгованості. За таких обставин, суд вважає, що заборгованість [PERSON] за аліментами за період з 01 січня по 31 серпня 2023 року та за лютий 2024 року виникла не з його вини, а отже підстави для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, - відсутні. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed