Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявоюдо Свалявської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на земельну ділянку. В обгрунтування доводів посилається на те, що згідно договору дарування житлового будинку, укладеного 28.08.2003 року між [PERSON] , [PERSON] (яка діяла від імені [PERSON] ) та [PERSON] - житловий будинок з належими до нього надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] передано у власність [PERSON] (позивачу). Вимоги мотивує тим, що вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянціплощею 0.25 га на території Свалявської міської ради для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства згіднодержавного акту на право приватної власності на землю серії ІІ - ЗК №043294,виданого на ім`я [PERSON] . Просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,25 га за адресою: [ADDRESS] . Суд своєю ухвалою від 24.01.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Розгляд справи призначено на 09:30 годину 07.04.2025 року. Позивач подала до суду заяву (вх.№2079) про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку підтримує, просить позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві (вх.№9469). Відповідач відзив (заперечення) на позовну заяву не подав. Поштове повідомлення повернуто до суду із відміткою про вручення ухвали про відкриття провадження та розпискою Свалявської міської ради про отримання копії позовної заяви з доданими до неї документами (а.с. 21).Заперечень, що спростовують позовні вимоги до суду не надано. Відповідачу роз`яснено, щов разі ненадання ними відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить розгляд без участі сторін за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України - способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права; ч.1 ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; ч.1 ст.30 ЦПК України - позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Суд встановив, що згідно договору дарування житлового будинку серії ВАМ №617785, укладеного 28 серпня 2003 року між [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] по дорученню та [PERSON] , нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №4347 - житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] подаровано [PERSON] , [INFO] (позивачу). Згідно копії витягу 1353963 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 29.08.2003 року Свалявським державним виробничим підприємством технічної інвентаризації (серія ВАА №141215) - [PERSON] , [INFO] на праві приватної власності (частка 1/1) належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до норм ст. 377 ЦК України - до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України - у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення (зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість). Відповідно до п.а ч.3 ст.152 Земельного кодексу України - захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права. Судом досліджено: копія державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ - ЗК №043295, виданого на ім`я [PERSON] на підставі рішення 18-ої сесії Свалявської міської Ради народних депутатів від 08.06.2001 року на земельну ділянку площею 0.25 га в межах на території Свалявської міської ради для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України - право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстації цих прав. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, враховуючи обставини, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що відповідачем Свалявською міською радою заперечень на позовну заяву, що спростовують заявлені позовні вимоги не подано та відповідач позовні вимоги не оспорював, визнання права власності на земельну ділянку не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити. Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved