Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із позовною заявою до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , в якій просила стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину певного віку, починаючи з дня звернення до суду із вказаною заявою та до закінчення сином навчання 01.07.2027. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. 14.11.2025 позивач з відповідачем уклали шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городоцького районного управління юстиції, актовий запис № 156. З відповідачем в них є спільний син - [PERSON] , [INFO] , який народжений до реєстрації шлюбу, [PERSON] записаний батьком дитини. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 11.06.2020 їхній шлюб розірвано. З часу розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачем, а відповідач сплачував аліменти до повноліття сина на підставі судового наказу Городоцького районного суду Львівської області від 21.06.2023. Після досягнення сином повноліття, стягнення аліментів за вказаним судовим наказом припинено. Однак, з 01.09.2024 син навчається на денній формі, на контрактній основі на сестринському відділенні Медичного фахового коледжу Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького. Термін навчання до 01.07.2027. У зв`язку із навчанням син не має змоги працювати і самостійно себе забезпечувати, тому перебуває на утриманні позивача. Позивач не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн/місяць. Крім забезпечення належного рівня проживання синові, у позивача є також потреба у забезпеченні йому всіх умов для навчання, зокрема для придбання підручників, посібного приладдя, оплата доїзду до місця навчання, харчування, та інші потреби. Власних коштів позивачу недостатньо, а тому незважаючи на досягнення сином повноліття, потребує матеріальної підтримки від відповідача у виді аліментів. Позиція відповідача. Відповідач обставин та підстав позову не спростував, відзиву на позовну заяву не подав, позов визнав. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 28.02.2025 справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається, - передано на розгляд за підсудністю Турківському районному суду Львівської області, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України. Справа надійшла до Турківського районного суду Львівської області 19.03.2025. Ухвалою Турківського району суду Львівської області від 24.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 08.04.2025 о 15:30 год. за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, засобами поштового зв`язку надіслала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, оскільки в судове засідання не може прибути, так як здійснює догляд за малолітньою дитиною. Позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з мотивів, що викладені в позові. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, засобами поштового зв`язку подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, оскільки в судове засідання не зможе прибути, так як навчається на денній формі навчання. Не заперечив, щоб аліменти з [PERSON] були стягнуті в користь матері позивача [PERSON] . Заяви [PERSON] та [PERSON] про розгляд справи без їх участі не підписані заявника. Однак, з урахуванням заяви відповідача про розгляд справи без його участі, в якій він вказав про визнання позовних вимог, суд вважає за можливе розглянути вказану на підставі наявних у ній доказів. Водночас, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин. 14.11.2025 позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та відповідач [PERSON] уклали шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городоцького районного управління юстиції, актовий запис №156. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 23.02.2007 відділом РАЦС Городоцького районного управління юстиції Львівської області. Також з копії свідоцтва про народження виданого 23.02.2007 відділом РАЦС Городоцького районного управління юстиції Львівської області, серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , в графі батько стоїть запис [PERSON] , графі мати [PERSON] . Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 11.06.2020, справа №441/428/20, шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до судового наказу виданого 21.06.2023 Городоцьким районним судом Львівської області, справа № 441/1398/23, який набрав законної сили, присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючим з 19.06.2023 і до досягнення дитиною повноліття. 07.08.2024\~Городоцьким відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~ Львівському\~районі Львівської\~області Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~зареєстровано шлюб\~між [PERSON] \~та [PERSON] ,\~прізвище після\~державної реєстрації\~шлюбу:\~чоловіка [PERSON] ,\~дружини \~ [PERSON] ,\~про що\~складено відповідний\~актовий запис\~№98,\~що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] від 07.08.2024. З копії паспорта серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , громадянка України, місце народження м. Судова Вишня Мостиського району Львівської області. Згідно копії витягу з реєстру Городоцької територіальної громади, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою місця проживання - [ADDRESS] з 14.04.2006. Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , громадянин України, місце народження м. Львів Львівської області. Згідно копії довідки Городоцької міської ради Львівської області №1694 від 11.11.2021 про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою місця проживання - [ADDRESS] , з 14.04.2006. Відповідно до довідки від 19.02.2025 №63, [PERSON] дійсно є студентом сестринського відділення Медичного фахового коледжу Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького з 01.09.2024 по 01.07.2027. Коледж I рівня акредитації. Форма навчання денна, на контрактній основі. Гуртожитку в коледжі немає. 22.08.2024 між закладом вищої освіти Львівським національним медичним університетом імені Данила Галицького в особі ректора О.Чемериса, що діє на підставі статуту та фізичною особою [PERSON] укладено договір № МС171124 про надання платної освітньої послуги. Відповідно до п.1.1. умов договору, заклад бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надати освітню послугу [PERSON] у Медичному фаховому коледжі Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького, а саме: форма навчання денна, спеціальність медсестринство, освітньо-професійна програма сестра-медична, освітньо-професійний ступінь молодший фаховий бакалавр, початок навчання 01.09.2024, кінець навчання 30.06.2027. Відповідно до п.п.4.1.,4.2.,4.3 умов договору, розмір плати за навчання освітньої послуги у повному обсязі встановлюється у націанальній валюті. Загальна вартість освітньої послуги на весь строк навчання становить 105\~612,00 грн. Вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: за 1 курс 32 600,00 грн, за 2 курс - 35 500,00 грн, за 3 курс 37 512,00 грн. Вирішуючи спір суд виходить з таких мотивів та норм права. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо невиконання відповідачем його обов`язку як батька утримувати до досягнення двадцяти трьох років свого повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, за умови, що він може надавати матеріальну допомогу. Спірні правовідносини регулюють норми Глави 15 та 16 Сімейно кодексу України. Сімейним кодексом закріплено принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України\~встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не подав суду доказів, які б вказували на його неспроможність сплачувати аліменти в такому розмірі, зокрема, не надав доказів матеріального становища, відомостей про стан здоров`я, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. В п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 225/1447/16-ц та від 17.04.2019 у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Отже, судом встановлено, що син сторін [PERSON] навчається у Медичному фаховому коледжі Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького. Форма навчання денна, спеціальність медсестринство, освітньо-професійна програма сестра-медична, освітньо-професійний ступінь молодший фаховий бакалавр. Початок навчання 01.09.2024, кінець навчання 30.06.2027. Повнолітній син сторін [PERSON] проживає разом з матір`ю позивачем [PERSON] . Позивач [PERSON] надала суду належні та допустимі докази того, що її повнолітній син [PERSON] навчається і потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] добровільно не виконує свого обов`язку, визначеного ст. 199 СК України, щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, що є підставою для стягнення з нього аліментів на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач просила\~визначити аліменти\~в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) щомісячно. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 761/10510/17. Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи надані сторонами матеріали та докази, а також встановлені обставини та факти, суд дійшов висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання. Позивач просила суд визначити аліменти на її утримання у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто в мінімальному розмірі, встановленому ст.ст.182,183 СК України. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з вимогами ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідач [PERSON] 08.04.2025 подав до суду письмову заяву про визнання позову, що за конкретних обставин у цій справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Встановивши дійсні\~фактичні обставини\~цієї справи,\~повно,\~всебічно і\~об`єктивно\~дослідивши подані\~докази та\~надавши їм\~правову оцінку,\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~є обґрунтованим,\~позовні вимоги\~доведені позивачем\~і не\~оспорюються відповідачем,\~подано належні,\~достатні та\~допустимі докази,\~тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. Розподіл судових витрат. Судові витрати в цій справі, відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, складаються з судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати збору. Таким чином, на відповідача покладаються судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211, 20 грн і підлягають стягненню з нього в дохід державного бюджету України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved