Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» від імені якого діє Сердійчук Ярослава Ярославівна звернулося до суду через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №4670520 (індивідуальна частина) від 31.10.2021 в сумі 16234,65 грн (в т.ч.: 6125,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту), 9339,65 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 770,00 грн. заборгованість за комісією), а також 2422,40 грн. судових витрат зі сплати судового збору та 9000,00 грн. витрат на правничу допомогу. На виконання вимог частини шостої ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України, суд встановив зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача та виконав свій процесуальний обов`язок, надіславши на цю адресу копію ухвали про відкриття провадження по справі. Попередньо позивачем було додано до позовної заяви докази надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками (а.с. 55-56). Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. 31 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (надалі - Кредитодавець), правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (договір факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024, а.с. 30-38, реєстр боржників для друку до договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024, а.с.39-40) та [PERSON] (надалі Позичальник) було укладено договір про споживчий кредит №4670520 (індивідуальна частина) від 31.10.2021 року (надалі Договір), згідно з яким Кредитодавець надав відповідачу кредит у сумі 7000,00 грн. строком на 15 днів з 31.10.2021 по 15.11.2021, а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Відповідно до підпункту 1.5.1., 1.5.2., пункту 1.5 Договору сторони погодили, що комісія за надання кредиту становить 770,00 грн, яка нараховується за ставкою 11.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом складають 1312,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з пунктом 1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до підпункту 2.2.1. пункту 2.2 Договору, Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. Також сторони погодили умови пролонгації строку кредитування на пільгових або стандартних (базових) умовах у відповідності до пункту 2.3 Договору. По відношенню до вищевказаних фактичних обставин справи, суд наводить наступні норми права та мотиви їх застосування. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані\~\~ в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію\~\~укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~\~\~\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. \~ \~ \~ \~За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. \~ \~ \~ \~Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. \~ \~ \~ \~Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, між сторонами було укладено дистанційно в електронній формі Договір, який відповідач підписав за допомогою накладення електронного підпису, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора: L59860, який був надісланий на мобільний номер телефону, що підтверджується довідкою про ідентифікацію виданою ТОВ «МІЛОАН» (а.с. 25, зворот). Згідно з даними довідки Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Елаєнс» від 23.01.2025, дане Товариство підтвердило успішне проведення платежу 31.10.2021 та перерахування кредитних коштів з призначенням «кошти згідно договору 4670520», в сумі 7000,00 грн на картку [NUMBER] (а.с. 26). Відповідач частково погасив заборгованість за Договором та сплатив 25.12.2021 - 1047,00 грн процентів, 875,00 грн тіла кредиту, 100,00 грн комісії, що підтверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» (а.с. 20-21). Доказів повернення всієї суми кредитних коштів, а також сплати комісії та процентів за користування кредитними грошима відповідачем за Договором, матеріали справи не містять. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заборгованість Позичальника за Договором за предметом позову станом на 21.02.2025 (розрахунок заборгованості, а.с. 28, зворот, відомість про щоденні нарахування та погашення, а.с. 27, реєстр боржників, а.с. 39-40) складає 16234,65 грн (в т.ч.: 6125,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту), 9339,65 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 770,00 грн. заборгованість за комісією) та підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачем не спростована, а тому підлягає стягненню на користь відповідача на підставі статей 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Положеннями статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. З матеріалів даної справи вбачається, що на підтвердження витрат на правничу допомогу, позивач надав до суду: заявку на надання юридичної допомоги №48 від 01.01.2025 (а.с. 44), договір №02-09/2024-5 про надання правової допомоги від 02.09.2024 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та ФОП [PERSON] , (а.с. 45-47), тарифи на послуги ФОП [PERSON] (а.с.48), витяг з акту №5 про надання юридичної допомоги від 31.01.2025 (а.с.49). Відповідно до витягу з акту №5 про надання юридичної допомоги від 31.01.2025 виконавцем (ФОП [PERSON] ) були надані наступні послуги: письмова (вивчення документації клієнта з посиланням на нормативно-правові акти та підготовкою аналітичної довідки щодо судової практики) - 3000,00 грн, позовна заява - 6000,00 грн. Водночас, поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей157 і 158\~Конституції України\~від 31\~жовтня 2019\~року № 4-в/2019). Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті\~137,частини сьомої статті\~139 та частини третьої статті\~141 Цивільного процесуального кодексу України. Наведене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у пункті 63 постанови від 13.07.2022 по справі №496/3134/19. Поряд з цим, в матеріалах справи відсутні докази того, що ФОП Макєєв Є.Ю. є адвокатом, а тому у стягненні витрат на правову допомогу у сумі 9000,00 грн, що надані позивачу ФОП [PERSON] , слід відмовити у зв`язку із їх необґрунтованістю. Судові витрати по справі у сумі 2422,40 грн. (а.с. 12) підлягають віднесенню на відповідача відповідно до частин першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: approved