Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 47\~478 грн 03 коп. по виконавчому провадженню № 68833737. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28 січня 2022 року у справі 707/783/25 задоволено позовні вимоги про стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивача на утримання спільних дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 29.11.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. У Городищенському ВДВС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУЮ м. Київ перебуває на виконанні виконавче провадження № 68833737 від 21.11.2021 р. про стягнення з відповідача на користь позивача - [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 29.11.2021 року до досягнення дітьми повноліття. Згідно довідки-розрахунку станом на 01.03.2025 року за [PERSON] рахується заборгованість зі сплати аліментів в сумі - 47\~478 грн 03 коп. В добровільному порядку відповідач на сьогоднішній день сплачувати аліменти не хоче, матеріальної допомоги дітям не надає жодної. Продуктами харчування, одягом, медикаментами він своїх дітей також не забезпечує. Відповідач стверджує, що перебуваючи на військовій службі з нього багато вираховувалось аліментів і він їх сплатив їх аж до досягнення дітьми повноліття. Так, дійсно з нього стягувались аліменти, і позивач вказує, що для того, щоб зробити нормальні побутові умови для дітей, нею прибудовано повноцінні кімнати для дітей, проведено водопостачання до будинку, облаштовано ванну кімнату, облаштовано кімнати дитячими меблями для того щоб зробити дітям нормальні умови проживання. Тобто всі кошти, які були стягнуті в рахунок аліментів з відповідача витрачені на облаштування умов для спільних дітей. Проте, з моменту винесення судового рішення з березня місяця 2020 року відповідач або зовсім не сплачував аліменти, або ж не в повній мірі. Позивач зазначає, що на сьогоднішній день перебуває у декретній відпустці по догляду за новонародженою дитиною (батьком якої є відповідач) - [PERSON] , [INFO] , самостійно утримувати всіх дітей змоги не має. В силу\~свого віку\~та ситуації\~в країні\~їхні спільні\~діти потребують\~додаткових витрат,\~в кожного\~з них\~є індивідуальні\~потреби,\~це і\~засоби особистої\~гігієни,\~одяг,\~забезпечення продуктами\~харчування,\~це і\~їх розвиток,\~як в\~навчальному процесі\~так і\~в культурному,\~вона як\~мати,\~розуміє наскільки\~діткам необхідно\~бути на\~рівні між\~однолітками,\~старається забезпечити\~їх всім необхідним і навіть більше, старається надати їм можливості для нормального психологічного розвитку, адже саме в такому віці вони формуються, як особистості, це в першу чергу буде впливати на сприйняття їх в соціумі. Також позивач, просить суд взяти до уваги і те, що крім трьох спільних дітей на яких стягуються з відповідача аліменти, в неї ще є неповнолітні син та донька, яких вона також самостійно виховує та забезпечує, а тому така неправомірна поведінка відповідача та невиконання ним рішення суду ставить її в ще скрутніше матеріальне становище. Та обставина, що відповідач у справі ухиляється від повної сплати аліментів на утримання малолітніх дітей підтверджується розрахунком заборгованості Городищенського ВДВС У Черкаському районі Черкаської області ЦМУЮ м. Київ. Оскільки, відповідач повинен був перераховувати аліменти на утримання дітей повністю починаючи з 29.11.2021 року, проте своїх зобов`язань станом на сьогоднішній день не виконує, то відповідно розмір неустойки розраховується починаючи з грудня 2021 року (наступного місяця з якого виникла заборгованість) по 01.03.2025 року відповідно (за формулою: 1% від нарахованої суми * кількість днів). Таким чином, розмір неустойки за несплачені відповідачем аліменти за період з грудня 2021 року по 01.03.2025 року відповідно становить: 47478 грн 03 коп. Позивач просить суд врахувати суд те, що відповідач є працездатною особою, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, хронічних захворювань, які б перешкоджали йому виконувати свій обов`язок щодо утримання дітей не має. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 10.03.2025 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін 14.04.2025 року; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі \~ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи. Зокрема, відповідача було повідомлено про вказаний позов за місцем його реєстрації, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а тому, відповідно до вимог частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з позовної заяви та підтверджується наявними у справі доказами, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 13.09.2022 року. Від даного шлюбу у них народились: син [PERSON] [INFO] , син [PERSON] [INFO] , доньку [PERSON] [INFO] . Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28.01.2022 року позовні вимоги [PERSON] задоволено; ухвадено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей: синів - [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та доньки - [PERSON] [INFO] у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 29 листопада 2021 року і до досягнення [PERSON] [INFO] повноліття. По досягненню [PERSON] [INFO] повноліття, ухвалено стягувати [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей: сина - [PERSON] [INFO] та доньки - [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, і до досягнення [PERSON] [INFO] повноліття. По досягненню [PERSON] ухвалено стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення нею повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29 листопада 2021 року і до досягнення дочкою [PERSON] [INFO] , трьох років. Відповідно до копії довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 68833737, виданого головним державним виконавцем Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) О.Соломахою 03.03.2025 року, заборгованість [PERSON] за період з 29.11.2021 року по 01.03.2025 року зі сплати аліментів становить 47\~478 грн 03 коп. Згідно з розрахунком пені за несвоєчасне виконання [PERSON] грошового зобов`язання за аліментними платежами, наведеним у позовній заяві, загальна сума неустойки (пені) за несплату аліментів у період з 29.11.2021 року до 01.03.2025 року складає 47\~478 грн 03коп. Відповідно до частини десятої статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За приписами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частинами другою, третьою статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частинами першою та другою статті 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу. У матеріалах справи відсутні відомості про застосування до відповідача заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", жодних посилань на розмір штрафу чи виконавчого збору в розрахунку заборгованості не міститься. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові\~Верховного Суду\~у складі\~Об`єднаної палати\~Касаційного цивільного\~суду від\~14\~грудня 2020\~року у\~справі №\~661/905/19\~(провадження\~№ 61-16670сво19)\~вказано,\~що положення\~ЦК України\~субсидіарно застосовуються\~для регулювання\~сімейних відносин.\~Стягнення пені,\~передбаченої абзацом\~першим частини\~першої статті\~196\~СК України,\~можливе лише\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини\~платника аліментів\~у виникненні\~заборгованості з\~їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Таких же висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 листопада 2022 року в справі № 754/4461/21 (провадження № 61-5660св22) Як уже зазначалося, відповідач у справі [PERSON] на підставі заочного рішення Черкаського суду Черкаської області від 28.01.2022 року має сплачувати на користь позивача у справі [PERSON] аліменти на утримання трьох дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.11.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. У рішенні суду також визначено, що частка від заробітку, яка стягується з відповідача на користь позивача зменшується по досягненню кожним із дітей повноліття. Суд визнає достовірними відомості щодо сплати відповідачем аліментів, які наведені у довідці-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 68833737, виданого головним державним виконавцем Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) О.Соломахою від 03.03.2025 року, що не спростований відповідачем. Зі змісту даного розрахунку слідує, що відповідно до матеріалів виконавчого провадження за період з 21.11.2021 року по 01.03.2025 року відповідач нерегулярно сплачував аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.03.2025 року складає 47\~478 грн 03 коп. На думку суду, вина у невиплаті або несвоєчасній виплаті аліментів за рішенням суду може мати місце тоді, коли особа не сплачує аліменти умисно, хоча має можливість їх сплачувати, або ж коли особа не сплачує аліменти внаслідок своєї недбалості, недисциплінованості, відсутності бажання працевлаштуватися, невжиття заходів для отримання доходу, який дозволяє сплачувати аліменти. В будь-якому випадку, винна поведінка особи у невиплаті аліментів за рішенням суду може наступати не раніше дня ухвалення такого рішення, якщо воно звернуте до негайного виконання. У даному випадку судом встановлено, що відповідач є чоловіком працездатного віку, місце роботи якого з листопада 2021 року по лютий 2023 року було невідомо, з березня 2023 року по лютий 2024 року працював у військових частинах [NUMBER] , [NUMBER] . З лютого 2024 року по квітень 2024 року перебував на обліку у центрі зайнятості, у травні-червні 2024 року працював у філії Городищеська ПНВК ІНТЕРБІЗНЕС, з липня 2024 року по лютий 2025 року місце роботи невідоме. При цьому, [PERSON] не було надано доказів того, що він здійснював спроби офіційно працевлаштуватися або отримати кредит чи позику з метою погашення заборгованості зі сплати аліментів, а також не було надано доказів наявності у нього інших дітей чи утриманців у період з 21 листопада 2021 року. З урахуванням наведеного, суд вважає встановленою вину відповідача у неналежному виконанні рішення суду про стягнення аліментів, що останнім не спростовано. Незалежних від відповідача обставин, у результаті яких виникла дана заборгованість, судом не виявлено. Відтак, позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Перевіряючи правильність розрахунків позивача та обчислюючи розмір неустойки за несплату аліментів, суд виходить із розміру заборгованості зі сплати аліментів, який визначений державним виконавцем у розрахунку заборгованості та станом на 01.03.2025 року складає 47 478 грн 03 коп. Вказаний розмір заборгованості не спростований відповідачем та існував на час звернення [PERSON] до суду із цим позовом. Згідно з розрахунком пені за несвоєчасне виконання [PERSON] грошового зобов`язання за аліментними платежами, наведеним у позовній заяві, загальна сума неустойки (пені) за несплату аліментів у період з 29.11.2021 року до 01.03.2025 року складає 47\~478 грн 03 коп. Її розмір\~обчислено з\~урахуванням розрахунку\~заборгованостізі сплати аліментів, здійсненого державним виконавцем. У постанові Касаційного цивільного суду у складі\~Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) вказано, що при здійсненні часткових платежів аліментів грошові кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла в попередньому місяці (місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць. Як зазначено вище, зі змісту розрахунку заборгованості зі сплати аліментів слідує, що відповідачем нерегулярно вносились платежі зі сплати аліментів, Водночас, суд зважає на те, що згідно із чинною редакцією частини першої статті 196 СК України пеня за несвоєчасну сплату аліментів не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. Отже, розмір неустойки (пені), яку можливо стягнути з відповідача на користь позивача за прострочення сплати аліментів, що мали бути сплачені за вищевказаним виконавчим провадженням, не може перевищувати загального розміру заборгованості зі сплати аліментів та досягає розміру позовних вимог у сумі 47\~478 грн 03 коп. Разом з тим, згідно з частиною другою статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. На сьогодні відповідач не надав суду доказів того, що його сімейний чи матеріальний стан унеможливлював сплату аліментів, а тому підстави для зменшення розміру пені відсутні. Врахувавши вищевикладене, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зваживши на те, що позивач відповідно до вимог ст.ст. 12-13, 77-78, 80, 81 ЦПК України довела належними і допустимими доказами умисне ухилення відповідача від примусового виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання трьох дітей, а заявлена нею до стягнення неустойка (пеня) не перевищує 100 % заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, що узгоджується з вимогами частини першої статті 196 СК України, суд вбачає наявність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 47 478 грн 03 коп. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України). У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 161/4985/17. Отже, у порядку частини шостої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовної вимоги позивача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved