Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

23 січня 2025 року з Заводського районного суду м. Миколаєва до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла вказана цивільна справа в порядку ст.ст. 31, 32 ЦПК України. Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«ЕЙС» (далі ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 952942183 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відтвореним шляхом використання останньою одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер її мобільного телефону. Відповідно до умов договору ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» надало відповідачці кредит у розмірі 26910\~грн. на її банківську картку № [NUMBER] , строком кредитування 126 дні, під 251,85 % річних, 0,69 % в день. Без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладеним, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачці. Також додатковими угодами від 30 липня та 08 вересня 2021 року до кредитного договору № 952942183 від 30 червня 2021 року кредитодавець та позичальник домовились про продовження строку кредиту. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №28/1118-01 (з додатковими угодами № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року), відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон плюс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 952942183. 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»» укладено договір про факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 952942183. 07 листопада 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс»» укладено договір факторингу № 0711/24Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» належне йому право вимоги до відповідачки. Посилаючись на те, що відповідачка належним чином не виконувала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та відсотків, в зв`язку з чим станом на 12 грудня 2024 року за нею утворилась заборгованість в розмірі 24742 грн. 25 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 15172 грн. 93 коп. та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 9569 грн. 32 коп., позивач просив стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, а саме судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача в позовній заяві зазначив, що не заперечує про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, до суду не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов такого. Судом встановлено, що 30 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 952942183 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відтвореним шляхом використання останньою одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер її мобільного телефону, відповідно до умов договору ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» надало\~відповідачці кредит\~у розмірі\~26910\~грн. на\~її банківську\~картку №\~ [NUMBER] ,\~строком кредитування\~126\~дні,\~під 251,85\~%\~річних,\~0,69\~%\~в день, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором (а.с. 70-73) Додатковими угодами від 30 липня 2021 року та 08 вересня 2021 року до кредитного договору № 952942183 від 30 червня 2021 року кредитодавець та позичальник домовились про продовження строку кредиту (а.с. 74-75). Згідно з випискою по особовому рахунку, відповідачка погашення заборгованості за кредитним договором № 952942183 від 30 червня 2021 року здійснювала частково (а.с. 55). З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 952942183 від 30 червня 2021 року, станом на 12 грудня 2024 року заборгованість [PERSON] становить 24742 грн. 25 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 15172 грн. 93 коп. та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 9569 грн. 32 коп. (а.с. 54). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір про відступлення прав вимоги №28/1118-01 (з додатковими угодами № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року), відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон плюс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 952942183. 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»» укладено договір про факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 952942183 (а.с. 37-44). 07 листопада 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс»» укладено договір факторингу № 0711/24Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» належне йому право вимоги за кредитним договором № 952942183 (а.с. 44-51). Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Згідно зі ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи викладене, а також те, що позивач довів належними та допустимим доказами наявність в нього права вимоги до відповідачки в обсязі заявлених вимог, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Також відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп., сплата яких підтверджується відповідною платіжною інструкцією (а.с. 86) та 6000 грн. в рахунок витрат на правову допомогу, що підтверджується договором № 08/11/24-01 про надання правової допомоги від 08 листопада 2024 року, актом приймання-передачі наданих послуг 08 листопада 2024 року (а.с. 56-60). На підставі викладеного,

Outcome: approved