Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

представник позивача звернулася до суду із зазначеним вище позовом. Просила визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «Ford Fusion», 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] та змінити власника у державних реєстрах. Ухвалою судді від 28 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Зазначена ухвала скерована сторонам для відома та отримана учасниками справи в підсистемі «Електронний суд» 29.01.2025 о 0:30:52, що підтверджується Довідкою про доставку електронного документу. Відповідач, будучи зареєстрованим в підсистемі «Електронний суд», отримав позовну заяву з додатками 15.01.2025, що підтверджується Квитанцією № 2464079 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС. \~ \~ \~ \~ Третя особа, будучи зареєстрованою в підсистемі «Електронний суд», отримала позовну заяву з додатками 15.01.2025, що підтверджується Квитанцією № 2464080 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС Окрім цього, інформація про наявність такого позову у Личаківському районному суді м.Львова була розміщена у відкритому доступі на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет - http://court.gov.ua. Відповідач, будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наявність поданого [PERSON] позову, відзиву на позов із викладом своїх заперечень щодо заявлених позивачем позовних вимог чи заяви про визнання позову на адресу суду не скерував. Третя особа, будучи належним чином повідомленою у встановленому законом порядку про наявність поданого [PERSON] позову, пояснень на адресу суду не скерувала. Враховуючи вищенаведене, суд вирішує розглядати справу на підставі наявних у ній доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи (позовній заяві), в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що 22.03.2021 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір фінансового лізингу №\~LFVNA!00000665, за умовами якого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався набути у власність транспортний засіб марки «Ford Fusion», 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] вартістю 404 000,00 грн, та передати його в користування [PERSON] , який, у свою чергу, зобов`язався сплатити передбачені договором платежі. Як визначено ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб, а отже на послуги фінансового лізингу поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, що на виконання умов договору від 22.03.2021 позивач [PERSON] сплатив на користь відповідача передбачені договором платежі, про що 06.07.2024 складено акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу. Також, 06.07.2024 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу предмета лізингу, яким банк зобов`язався передати у власність позивача автомобіль Ford Fusion, VIN [NUMBER] , 2016 року випуску, а [PERSON] зобов`язується прийняти його у власність. Наказом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № LFVNA!00000665 від 06.07.2024 вирішено провести перереєстрацію транспортного засобу Ford Fusion, VIN [NUMBER] , на підставі договору фінансового лізингу від 22.03.2021 № LFVNA!00000665, для чого позивачу доручено перереєстрацію транспортного засобу в сервісному центрі. Між представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 06.07.2024 складено акт, за яким здійснено приймання-передачу транспортного засобу марки Ford Fusion, VIN [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) [NUMBER] , видане ТСЦ 4641. Як вбачається з Довідки №48/1133 від 19.07.2024 вказаний транспортний засіб знятий з військового обліку у [INFO] . Звернувшись 10.10.2024 до ТСЦ МВС № 4651 із питанням перереєстрації транспортного засобу Ford Fusion, VIN [NUMBER] , 2016 року випуску, який зареєстрований за юридичною особою АТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач отримав повідомлення про відмову в перереєстрації на підставі п. 15 Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 № 1388, зі змінами та доповненнями, оскільки в Єдиному реєстрі боржників містяться відомості про АТ КБ «Приватбанк». Згідно зі статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавщо на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 21 цього Закону, лізингоодержувач має право: вибрати об`єкт фінансового лізингу, що належить лізингодавцю на праві власності і набутий ним без попередньої домовленості з лізингоодержувачем, та/або встановити специфікацію об`єкта фінансового лізингу і доручити вибір такого об`єкта лізингодавцю; відмовитися від прийняття об`єкта фінансового лізингу, що не відповідає встановленим договором фінансового лізингу умовам, специфікаціям; вимагати розірвання договору фінансового лізингу або відмовитися від такого договору у випадках, передбачених договором фінансового лізингу та законодавством; вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням договору фінансового лізингу лізингодавцем; оскаржити в суді одностороннє розірвання договору фінансового лізингу лізингодавцем та повернення об`єкта фінансового лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса, вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу і відшкодування збитків, завданих вилученням такого об`єкта. Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом ст. 599 ЦК України, припинення зобов`язання виконанням зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 викладено правову позицію, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, присвоєння буквено-цифрової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформлення і видачі реєстраційних документів та/або їх формування в електронній формі. Так, п. 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 № 1388, визначено, зокрема, що у разі надходження до сервісного центру МВС звернення щодо транспортного засобу, відомості про власника якого містяться в Єдиному реєстрі боржників, перереєстрація транспортного засобу не здійснюється, крім випадків, коли: перереєстрація транспортного засобу не пов`язана з його відчуженням; транспортний засіб придбано на електронному аукціоні в порядку, установленому ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження»; транспортний засіб отримано в рахунок погашення боргу в порядку, установленому ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження»; транспортний засіб придбано в порядку, установленому ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; транспортний засіб безоплатно отримано відповідно до п. 14 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 985. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що на момент виникнення спірних правовідносин АТ КБ «ПРИВАТБАНК» внесено до Єдиного державного реєстру боржників. Згідно зі ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», у разі звернення особи, яка внесена до Єдиного реєстру боржників, для здійснення перереєстрації, зняття з обліку транспортного засобу з метою його відчуження, територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України зобов`язані відмовити у вчиненні реєстраційної дії, про що не пізніше наступного робочого дня повідомити зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про такий транспортний засіб. Перереєстрація транспортного засобу на підставі договору фінансового лізингу не підпадає під виключення, зазначені у п. 15 Порядку № 1388. Отже, дії позивача щодо перереєстрації транспортного засобу спрямовані на завершення процедури відчуження майна від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] за результатами виконання договору фінансового лізингу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту порушених прав позивача, шляхом визнання за [PERSON] права власності на транспортний засіб марки Ford Fusion, VIN [NUMBER] , 2016 року випуску. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Варто зазначити, що визнання права власності на спірний автомобіль за позивачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за позивачем права власності на вказаний автомобіль, з метою захисту його прав як споживача. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 176 Цивільного процесуального кодексу України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна. Як вбачається з Висновку про вартість майна станом на 21.01.2025 вартість транспортного засобу марки «Ford Fusion», VIN [NUMBER] , 2016 року випуску становить 421\~600,00 грн. Таким чином, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 4\~216,00 грн, враховуючи, що даний спір є майновим.

Outcome: approved