Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , в особі законних представників [PERSON] та [PERSON] , звернулись до Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів Голосіївського району м. Києва «Голосіївський» про стягнення коштів та просять стягнути з відповідача на користь позивача 2 - 88 474,00 грн. компенсації заподіяної майнової шкоди, а на користь позивача 1 - 100 474,00 грн. В обгрунтування позову зазначають, що 16.07.2024р. приблизно о 17:45 внаслідок недбалого виконання головою відповідача своїх обов`язків щодо забезпечення безпеки функціонування гаражного кооперативу, впало старе ветхе дерево та повністю знищило гараж № [NUMBER] , що розташований у Кооперативі «КБЕІГ» за адресою: м. Київ, вул. Виставкова, 3-5, який належить позивачам, чим завдано матеріальної шкоди. Так, упритул до належного позивачам гаражу роками стояло старе, ветхе дерево. Позивач 1 неодноразово звертався до Голови правління відповідача з вимогою безпечно спилити старе дерево, яке вочевидь у найближчий час завалиться на гараж № [NUMBER] . За фактом події слідчим слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві складено протокол місця події від 16.07.2024р. Позивачі звертають увагу на те, що рішенням Київської міської ради від 18.05.2023р. №6351/6392 поновлено на 3 роки договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер 8000000000:79:306:009, площа 1,7351 га) від 24.07.2003р. №79-6-00126, укладений між Київською міською радою та відповідачем на вул. Полковника Потєхіна, 3-7 у Голосіївському районі м. Києва . Отже, оскільки відповідач на момент події, так і на даний час є належним землекористувачем земельної ділянки, то він несе відповідальність за належний стан зелених насаджень на даній території, а тому саме він має відшкодувати збитки позивачам. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.12.2024р. відкрито провадження в даній справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Під час судового розгляду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем знаходження відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України справа розглянута за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, заслухавши учасників справи, судом встановлено наступне. Згідно Свідоцтва про право власності від 26.03.2021р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кисельовою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №240, позивач [PERSON] є власником гаража № [NUMBER] , загальною площею 19,80 кв.м., що розташований в кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Голосіївський» Голосіївського району м. Києва, адреса КГ: м. Київ, вул. Потєхіна Полковника (на тепер вул. Виставкова), 3-5. Згідно Свідоцтва про право власності від 17.08.2021р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кисельовою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №652, позивач [PERSON] є власником гаража № [NUMBER] , загальною площею 19,80 кв.м., що розташований в кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Голосіївський» Голосіївського району м. Києва, адреса КГ: м. Київ, вул. Потєхіна Полковника (на тепер вул. Виставкова), 3-5. Матеріалами справи підтверджується, що 16.07.2024р. за адресою: м. Київ, вул. Виставкова, 3-5 на гараж № [NUMBER] впало дерево, що призвело до руйнування гаража. Вказаний факт, зокрема, зафіксовано протоколом огляду від 16.07.2024р. дізнавача відділу дізнання Голосіївського УП ГУНП в м. Києві. Відповідно до Звіту про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна, внаслідок пошкодження гаражу № [NUMBER] , що розташований у кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Голосіївський» за адресою: м. Київ, вул. Виставкова, 3-5, вартість матеріального збитку складає 176 948,00 грн. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.ст. 1, 3 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідно до пп. 7 п. а) ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Пунктом 5 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: 1) забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 2) організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; 3) організація місць відпочинку для населення; 4) розроблення та реалізація місцевих планів управління відходами та створення системи управління побутовими відходами; 5) здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Відповідно до п. 3.2. розділу 3 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006р. №105, до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі, снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єкта благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. У відповідності до п. 5.5. розділу 5 Правил відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Аналогічні норми містяться в підпункті 9.2. п. 9 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008р. №1051/1051. Відповідно до підпункту 9.1.3. п. 9 Правил благоустрою міста Києва охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об`єктах благоустрою на земельних ділянках, переданих у власність, наданих у постійне користування або в оренду, здійснюється за рахунок коштів їх власників або користувачів відповідно до нормативів, затверджених у встановленому порядку. У підпункті 9.3.4. пункту 9 Правил благоустрою міста Києва вказано, що власники (користувачі, балансоутримувачі) зелених насаджень зобов`язані негайно видаляти аварійні, сухостійні дерева в разі, якщо стан їх загрожує життю, здоров`ю громадян або здатен нанести збитки юридичним особам, з відповідним наступним оформленням актів на право їх видалення у триденний термін. Так, згідно рішення Київської міської ради від 18.05.2023р. №6351/6392 поновлено на 3 роки договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер 8000000000:79:306:0009, площа 1,7351 га) від 24.07.2023р., укладений між Київською міською радою та Кооперативом по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів Голосіївського району м. Києва «Голосієвський» для експлуатації та обслуговування гаражів на вул. Виставковій, 3-7 у Голосіївському районі м. Києва . Таким чином, виходячи з наведених положень чинного законодавства та встановлених під час розгляду справи фактів, можна зробити висновок, що за умови належного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо забезпечення догляду зелених насаджень на території, що перебуває в оренді відповідача, вказаної події могло б не трапитися. Відповідач не довів відсутність своєї вини, а тому саме він має відповідача за шкоду, що заподіяна внаслідок падіння дерева на майно позивачів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. При цьому суд враховує витрати в розмірі 12 000,00 грн., які поніс позивач 1 для визначення розміру матеріального збитку, та які підтверджені доказами, що містяться в матеріалах спраи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача 1 з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. та на користь держави в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved