Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просила: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 19150, вчинений 20 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, яким стягнуто з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (далі відповідач, ТОВ «Фінансова компанія управління активами») заборгованість у сумі 21590,92 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у лютому 2024 року позивач дізналася, що у старшого державного виконавця Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ковальова А.\~В. перебуває виконавче провадження №\~68658965 з примусового виконання виконавчого напису № 19150 від 20 грудня 2021\~року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у сумі 21590,92 грн. Позивач зазначає, що на дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу договору, а отже вважає, що він повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 09 грудня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука задовольнив заяву позивача про забезпечення позову, а ухвалою від 25 грудня 2024 року відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник відповідача звернувся з клопотанням про врегулювання спору за участю судді, яке позивач відхилила. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Шамшурін Ю.\~В. надав суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його та позивача участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу в кабінет користувача підсистеми «Електронний суд», своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, з заявами, клопотаннями не зверталися. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України від 02 вересня 1993 року №\~3425-XII «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595; далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У статті 88 цього Закону, зокрема, визначено, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Глава 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій встановлює порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з пунктом 1.1 вказаної Глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 цієї Глави передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 цієї ж Глави безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №\~662 внесено зміни, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зокрема, стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин врегульовано пунктом 2 Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Водночас постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №\~826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01\~листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №\~662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у частині, зокрема, пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів; зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №\~662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Отже, на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису (20 грудня 2021 року) слід було керуватися пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», за правилами якого для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, сформованій у постановах: від 12 березня 2020 року у справі №\~757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року у справі №\~158/2157/17, від 21\~жовтня 2020 року у справі №\~172/1652/18, від 21 вересня 2021 року у справі №\~910/10374/17, від 06 жовтня 2021 року у справі №\~361/4793/20, від 06 грудня 2023 року у справі №\~299/5183/21. Суд установив, що 20 грудня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.\~М. вчинила виконавчий напис № 19150 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість за кредитним договором №\~SAMDN50OTC002073504 від 25 травня 2011 року (а.\~с. 7). На підставі зазначеного виконавчого напису старший державний виконавець Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ковальов А.\~В. відкрив виконавче провадження № 68658965 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у сумі 21590,92\~грн (а.\~с. 4). На обґрунтування своїх вимог позивач, зокрема, посилається на те, що: приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис без подання стягувачем оригіналу або нотаріально посвідченої копії кредитного договору №\~SAMDN50OTC002073504 від 25 травня 2011 року, а отже нотаріусом не підтверджена вимога щодо безспірності заборгованості. Відповідач не скористався правом на подання відзиву та спростування наведених доводів позивача, доказів безспірності заборгованості відповідач та приватний нотаріус суду не надали, зокрема, останній не виконав вимоги суду щодо витребування від нього доказів. Отже, суд виходить із того, кредитний договір №\~SAMDN50OTC002073504 від 25 травня 2011 року, на підставі якого нотаріусом вчинено виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, а отже, не є документом, який підтверджує безспірність заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором у розумінні пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, при вчинення виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», за змістом якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Ураховуючи наведене, суд вбачає наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved