Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

14.06.2024 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , яким просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі часини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з відповідним позовом і до закінчення навчання - 30.06.2025, за умови продовження навчання, не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що спільна донька є повнолітньою, але потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням у Миколаївському базовому медичному фаховому коледжі МОР. Донька проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні. Крім того зазначила, що відповідач з 07.05.2020 був прийнятий на військову службу за контрактом, отже має можливість надавати матеріальну допомогу доньці. Наведені обставини послугували підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді від 18.06.2024 справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В якості третьої особи залучено [PERSON] . Ухвалою суду від 24.03.2025 до участі у справі в якості третьої особи, залучено [PERSON] , як особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Представник позивача в призначене судове засідання не з`явилася, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Крім того у заяві зазначив, що підтримує раніше подані заперечення викладені у заяві про вступ у справу в якості третьої особи, відповідно до яких [PERSON] є дружиною відповідача [PERSON] . Наразі [PERSON] є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , перебуває в полоні та знаходиться у розшуку. Враховуючи перебування відповідача у полоні, розгляд справи за його відсутності порушить права останнього на захист. Просив зупинити провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON] [INFO] . . На виконанні у Заводському ВДВС м.Миколаєва перебувало ВП № [NUMBER] за виконавчим листом виданим Заводським районним судом м.Миколаєва 29.05.2012 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, яке було завершене у зв`язку із досягненням дитиною повноліття. Зі змісту Довідки директора МБМФК Губанова С. №220 від 02.04.2024 , [PERSON] 01.09.2021 поступила до МБМФК, є студенткою третього курсу навчання фельдшерського відділення Миколаївського базового медичного фахового коледжу Миколаївської обласної ради з терміном навчання 30.06.2025 . Матеріалами справи підтверджено, що повнолітня донька [PERSON] зареєстрована та проживає з матір`ю [PERSON] . За даними сповіщення сім`ї № 148 від 19.12.2023 вбачається, що матрос [PERSON] [INFO] потрапив у полон поблизу м.Маріуполь. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ч. 1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина 4 статті 25 ЦК України). За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» № 2505-VIII (далі - Закон № 2505-VIII ) набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2505-VIII особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та іншими актами законодавства України. Згідно з ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. У даному випадку, виплати грошового забезпечення регулюються Порядком про виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. N 884 (надалі - Порядок). Згідно з п. 3 вказаного Порядку, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Пункт 4 Порядку встановлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Відповідно до п. 7 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Згідно з п. 6 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.198, ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд зазначає, що хоча й [PERSON] перебуває у полоні, є безвісти зниклим, однак такий статус не зменшує обсяг його цивільної правоздатності, зокрема не позбавляє його обов`язку утримувати повнолітню доньку [PERSON] , яка продовжує навчання і у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Інших обставин, які мають значення для справи, не встановлено. Доказів протилежного сторонами для суду не надано. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved