Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

03 березня 2025 року [PERSON] \~через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив: звільнити позивача від сплати аліментів на користь відповідача, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.02.2017 року, з 21.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня звернення з позовом і до досягнення дитиною повноліття та судовий збір у сумі 1211,20 грн. Ухвалою судді від 06.03.2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] подала відзив, в якому заперечувала проти позову, стверджуючи, що дитина періодично проживає то з позивачем, то з відповідачем, а довідка про місце проживання за адресою [ADDRESS] є недостовірною через відсутність печатки, підписів сусідів та відомостей про особу, що її склала. Також відповідач зазначила, що позивач ухилявся від виконання батьківських обов`язків і має заборгованість з аліментів у розмірі 55 186,25 грн., пеню 5 571,25 грн. за судовим рішенням. Відповідач повідомила, що навчається у Павлоградському фаховому медичному коледжі з 01.09.2022 по 30.06.2025 і не має доходів. Позивач через представника [PERSON] подав додаткові пояснення 10.04.2025 року, в яких посилався на відповідь відповідача у справі № 185/4917/24, де вона нібито визнала проживання дитини з позивачем з 21.04.2024, та просив врахувати постанови Верховного Суду від 19.12.2022 № 643/3223/21 і від 29.04.2022 № 596/826/21. У судовому засіданні позивач та представник позивача адвокат Возна Д.В. підтримали позов. Представником відповідача, адвокатом Меркуловою Т.П. через систему «Електронний суд» було подано заява про розгляд справи за відсутності відповідача та представника відповідача за наявними матеріалами справи, враховуючи, що позиція відповідача у справі викладена у відзиві на позовну заяву. Тому відповідач просив суд позовну заяву залишити без задоволення. Дослідивши матеріали справи і оцінивши надані сторонами у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.\~\~\~Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області(а.с.9). Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.07.2014 року у справі № 185/6593/14-ц з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина у розмірі 1/4 частини доходів (а.с.10). Позивач стверджує, що з 21.04.2024 дитина проживає з ним за адресою: [ADDRESS] , і він повністю утримує сина, на підтвердження чого надав довідку про місце проживання (а.с.8). У вказаній довідці зазначено, що будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] і що [PERSON] проживає у даному будинку з сином [PERSON] , [INFO] . Суд частково погоджується із доводами представника відповідача [PERSON] щодо невідповідності вказаної довідки критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Зокрема, з даної довідки без дати складання не вбачається, яка саме особа її склала, у довідці вказано: « Квартально [PERSON] та підпис». Відповідач заперечує постійне проживання дитини з позивачем, стверджуючи, що син проживає періодично то з нею, то з позивачем. Проте відповідач не надала доказів проживання дитини з нею після 21.04.2024. При цьому, у судовому засіданні було допитано як свідка [PERSON] , [INFO] , який підтвердив, що з 21.04.2024 проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , і позивач повністю його утримує та забезпечує. За ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За ч.1 ст. 183 СК України чстка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ст.273 СК України передбачає, що у разі зміни обставин, зокрема місця проживання дитини, суд може звільнити від сплати аліментів або змінити їх розмір за позовом сторони. За ч.4 ст. 273 ЦПК України , якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зміна місця проживання дитини, її тривале проживання разом з тим з батьків, з якого стягуються аліменти, перебування на його утриманні, є достатньою підставою для припинення стягнення аліментів з позивача на користь іншого з батьків на утримання цієї дитини, оскільки протилежний підхід буде суперечити правовій природі аліментів, їх цільовому характеру, а також передбаченим законом підставам для їх стягнення на корить того з батьків, з ким проживає дитина (постанови Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18, від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц, від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц, від 19 грудня 2022 року у справі № 643/3223/21). Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника, стан здоров`я дитини та інші обставини. Відповідач не надала доказів відсутності доходів чи інших обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, що відповідає мінімальному гарантованому розміру за ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються з дня пред`явлення позову, тобто з 03.03.2025. Згідно зі ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Щодо судового збору, позивач сплатив 1211,20 грн при поданні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати покладаються на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: approved