Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до Броварського районного управління поліції (далі - відповідач01), Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач-2), Броварської окружної прокуратури (далі - відповідач-3), Київської обласної прокуратури (далі - відповідач-4), Державної казначейської служби України (далі - відповідач-5), у якому просить стягнути на його користь 700 000,00 грн. в рахунок заподіяної йому моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 16 лютого 2020 року звернувся до Славутицького відділення поліції в м. Славутич, Київської області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які завдали позивачу тілесні ушкодження. По даній заяві проводиться досудове розслідування за частиною першою статті 125 КК України, яке внесено до ЄРДР № 12020110270000043, та довгий час перебувало в провадженні слідчого Броварського РУП ГУНП в Київській області, який протягом двох років не приймав ніяких процесуальних дій щодо закінчення досудового розслідування та передання справи до суду. Позивач неодноразово звертався із скаргами на бездіяльність слідчого до прокуратури та суду. 23 березня 2020 року суддя слідчий Броварського міськрайонного суду Київської області постановив ухвалу, якою задовольнив скаргу та встановив граничний строк в один місяць для проведення процесуальних дій, необхідних для закінчення досудового розслідування по кримінальному провадженню, але слідчий будь-яких процесуальних дій не здійснив і ухвала слідчого судді виконана не була. Також, слідчий прийняв постанову про закриття кримінального провадження, але 18 вересня 2020 року ухвалою слідчого судді по справі дана постанова була скасована. Бездіяльність слідчого та прокурора, полягає в незабезпеченні розумних строків досудового розслідування, безпідставного невиконання ухвал слідчого судді та неприйняття на протязі року досудового розслідування відповідного процесуального рішення визнана неправомірною. Досудове розслідування по кримінальному провадженню не закінчене. Вважає такі дії слідчого протиправними, такими, що порушують його права і завдали моральної шкоди. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2022 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 21 вересня 2022 року. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2022 року цивільну справу № 361/3765/22 передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2022 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Броварського районного управління поліції, Головного управління Національної поліції в Київській області, Броварської окружної прокуратури, Київської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди прийнято до свого провадження в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 23 березня 2023 року. 12 грудня 2022 року Державна казначейська служба України через підсистему «Електронний суд» подала до суду відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позовних вимог просила відмовити. Зазначає про те, що відповідач-5 жодних прав та інтересів позивача не порушував, не вступав у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавав. Позивачем не доведено факту заподіяння моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, погіршенню стану здоров`я та його причино наслідковий зв`язок. Зазначає, що позивач визначив розмір моральної шкоди без урахування вимог розумності та справедливості такого відшкодування, яке має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до збагачення за рахунок Держави. 16 січня 2023 року на адресу суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив Державної казначейської служби України, у якій позивач вказує на те, що доводи відповідача-5 про його неналежність до справи як співвідповідача та недоведеність моральної шкоди не відповідають обставинам справи. 16 січня 2023 року на адресу суду від Київської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-4 в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Зазначає про те, що досудове розслідування на даний час триває, остаточне рішення у кримінальному провадженні не прийнято, винну особу не встановлено, а тому підстави для покладення відповідальності відсутні. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу причинно-наслідкового зв`язку між завданою йому шкодою, яка виразилась в певного роду моральних стражданнях, та діями з боку слідчого/прокурора під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 12020110270000043. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження обсягу моральних страждань, яких він зазнав, у зв`язку із діями відповідача в цілому та стосовно характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), що свідчить про необґрунтованість позовних вимог. Окрім того, позивачем не надано до суду чіткого та обґрунтованого розрахунку заявленого розміру моральної шкоди із документальним підтвердженням, а лише зазначено, що розмір шкоди складає 700 000,00 грн, виходячи виключно з власних міркувань. 31 січня 2023 року на адресу суду від Головного управління Національної поліції в Київській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Зазначає про те, що відносно позивача відповідачем-2 жодних передбачених статтею 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» дій не вчинялось. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що Головним управлінням Національної поліції в Київській області було вчинено проти позивача незаконні дії. Реалізація механізму оскарження постанов слідчого у розумінні статті 23 ЦК України не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав особи. Заявник (потерпілий) в кримінальному провадженні у разі незгоди з діями (бездіяльністю) органу досудового розслідування або прокуратури вправі їх оскаржити. Іншого способу захисту прав заявника (потерпілого) закон не передбачає. Позивач не обґрунтував існування причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправним, на його думку, діянням, не надавши документального підтвердження погіршення стану здоров`я та інших негативних наслідків, викликаних неправомірними діями або бездіяльністю органу досудового розслідування. Вважає, що вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню. 26 травня 2023 року на адресу суду від Броварської окружної прокуратури надійшли письмові пояснення по справі, відповідно до яких відповідач-3 зазначає про те, що досудове розслідування на даний час триває, остаточне рішення у кримінальному провадженні не прийнято, винну особу не встановлено, а тому підстави для покладення відповідальності на Державу в особі Державної казначейської служби України відсутні. 01 липня 2023 року на адресу Київської обласної прокуратури надійшли письмові пояснення по справі, відповідно до яких відповідач-4 вважає, що наявність певних недоліків у процесуальній діяльності посадових осіб не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної шкоди. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а отже, і заподіяння моральної шкоди, розмір якої ним жодним чином не обґрунтований. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2023 року розгляд справи у підготовчому провадженні відкладено на 16 січня 2024 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року розгляд справи у підготовчому судовому засіданні відкладено на 03 квітня 2024 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 09 липня 2024 року Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року розгляд справи відкладено на 26 вересня 2024 року. Відповідно до довідки Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року засідання, призначене на 26 вересня 2024 року, було знято з розглядом у зв`язку із повітряною тривогою та призначено 20 січня 2025 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 січня 2025 року розгляд справи відкладено на 08 квітня 2025 року. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити. В судовому засіданні представники відповідача-2, відповідача-4, відповідача-5 щодо задоволення позову заперечували, просили відмовити. В судове засідання представники відповідача-1 та відповідача-3 не з`явились; про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Суд установив, що слідчим відділом Славутицького ВП Броварського ВП ГУНП в Київській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020110270000043 від 16 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, за фактом нанесення умисного легкого тілесного ушкодження. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 16 лютого 2020 року [PERSON] відпочивав в кафе-барі «Неон» за адресою: м. Славутич Київської області і невстановлений чоловік в ході словесної сварки спричинив йому тілесні ушкодження. Так, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснювалося сектором дізнання Броварського РУП ГУНП в Київській області. Установлено, що 24 березня 2020 року заступником прокурора Київської області Єфремовим С.О. винесено постанову про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, а саме слідчому відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області. У подальшому, 28 червня 2020 року слідчим слідчого відділу Броварського ВП ГУНП в Київській області винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України, за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Постановами прокурора Броварської місцевої прокуратури 20 листопада 2020 року постанову про закриття кримінального провадження № 12020110270000043 від 16 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, скасовано, змінено порядок здійснення досудового розслідування у формі дізнання та доручено здійснення досудового розслідування сектору дізнання Броварського ВП ГУ НП в Київській області. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2021 року задоволено скаргу позивача, встановлено граничний строк в один місяць для проведення процесуальних дій, необхідних для закінчення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 12020110270000043, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України. Постановою заступника керівника Київської обласної прокуратури 03 червня 2022 року здійснення досудового розслідування доручено іншому органу досудового розслідування, а саме сектору дізнання Обухівського РУП ГУНП в Київській області. На даний час досудове розслідування триває, 09 червня 2022 року прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області винесено постанову про зміну кваліфікації кримінального правопорушення на частину другу статті 125 КК України. Згідно із частиною першою статті 15, частиною першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на неправомірність органів досудового розслідування та прокуратури при розгляді його заяви від 16 лютого 2020 року про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які завдали позивачу тілесні ушкодження, чим завдано йому моральну шкоду. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Аналіз статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (стаття 1167 ЦК України). Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Ними передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є необхідною, однак не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які підлягають доведенню у відповідних спорах. Підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди. У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із цих складових є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (постанова Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 464/3789/17). У постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі № 641/5005/20 (провадження № № 61-19219св21) зазначено, що «суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. При цьому не будь-яке рішення слідчого судді свідчить про протиправність дій державних органів, а мають значення конкретні обставини, встановлені таким рішенням. При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправності дій чи бездіяльності слідчих органів для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) моральної шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення, при цьому, як встановлено судом, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між протиправною бездіяльністю відповідачів та моральною шкодою. З огляду на зазначене, а також те, що відшкодування моральної шкоди не може слугувати позивачу джерелом для збагачення, суд не знаходить підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, у суду відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат між сторонами у відповідності до статті 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed