Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

09 листопада 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини (справа № 536/2500/23). 04.03.2024 року, відповідно до ухвали Кременчуцького районного суду Полтавської області , матеріали справи № 536/2500/23 передано за територіальною підсудністю до Глобинського районного суду Полтавської області. В обґрунтування позову, позивач за первісним позовом зазначив, що 23 листопада 1996 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, 21 березня 2022 року шлюб було розірвано рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області по справі 536/89/22. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Станом на час розірвання шлюбу (січень-березень 2022 року) між сторонами було досягнуто згоди щодо проживання спільної дитини разом з батьком та щодо участі відповідачки у вихованні та утриманні сина [PERSON] . У квітні 2022 року [PERSON] разом з сином виїжджали за межі України до Словаччини, де перебували до 27 серпня 2022 року. Починаючи з серпня 2022 року досягти згоди щодо місця проживання дитини та участі у його вихованні з відповідачкою не вдається. Вказує, що він опікується інтересами і потребами дитини, піклується про нього, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Має окремий будинок, у якому є все, що необхідне для життя та розвитку дитини. У розмовах син неодноразово висловлювався про бажання жити з ним, а з мамою проводити певний час. Він ніколи не перешкоджав і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню матері з дитиною, але вважає за необхідне визначити місце проживання дитини з ним. Син відвідує навчальний заклад - Вільнотерешківську гімназію імені І.М.Волочая Піщанської сільської ради. Зазначає, що ним створені найкращі умови для дитини, в нього є свій дитячий куточок, де він грається, вчиться, є спальне місце, де він відпочиває, дитина забезпечена необхідними речами для розвитку. Виходячи з інтересів сина, вважає за доцільне залишити сина на його утриманні та вихованні та визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] , за місцем його реєстрації чи проживання. Відповідно до ухвали судді Глобинського районного суду Полтавської області від 29.05.2024 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче засідання (а.с.40-41). 05.08.2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Позов мотивовано тим, що 23\~листопада 1996\~року між\~нею та\~ [PERSON] \~було укладено\~шлюб,\~21\~березня 2022\~року шлюб\~було розірвано\~рішенням Кременчуцького\~районного суду\~Полтавської області\~по справі\~№536/89/22.Від шлюбу\~мають малолітню\~дитину [PERSON] ,\~ [INFO] .На сьогодні\~між сторонами\~наявний спір\~про визначення\~місця проживання\~сина,\~домовитись поза\~судом не\~вдалось.Вважає,\~що для\~дитини краще\~буде проживати\~разом з\~нею.\~Проживаючи разом\~з батьком,\~останній налаштовує\~сина проти\~неї,\~часто перебуває\~у стані\~алкогольного сп`яніння,\~чим пригнічує\~дитину,\~влаштовує сварки\~з нею\~при дитині,\~маніпулює почуттями\~сина,\~син виражає\~своє бажання\~проживати разом\~з мамою,\~але при\~батькові боїться\~це казати,\~бо батько\~ображається і\~робить все,\~щоб дитина\~відчувала провину,\~якщо залишить\~батька.\~У неї\~з сином\~гарні відносини,\~ люблять\~проводити час\~разом,\~вона піклується\~про нього,\~займається вихованням,\~слідкує за\~його здоров`ям.\~Позивач маю\~постійну роботу,\~проживає у\~орендованій квартирі,\~в якій\~все облаштоване\~для проживання\~сина.\~Син неодноразово\~виявляв своє\~бажання проживати\~разом з\~нею,\~але завжди\~каже,\~що боїться\~образи батька.\~Син відвідує\~навчальний заклад\~-\~Вільнотерешківську гімназію\~імені І.М.Волочая\~Піщанської сільської\~ради.Вона повністю віддає дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку дитини. Виходячи з інтересів сина, вважає за доцільне залишити дитину на її утриманні та вихованні та прохає визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за місцем її реєстрації чи проживання. Відповідно до ухвали Глобинського районного суду Полтавської області від 12 серпня 2024 року зустрічний позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини прийнято до спільного розгляду з позовом [PERSON] про визначення місця проживання дитини, об`єднавши їх в одне провадження (а.с.99). 03.10.2024 року відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] подано відзив на зустрічний позов, відповідно до якого прохає у задоволенні зустрічного позову відмовити (а.с.118-120). 07.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 536/2500/23 до судового розгляду (а.с.131). У судовому засіданні позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) [PERSON] первісний позов підтримав, посилаючись на підстави та обставини, викладені в ньому та просив його задовольнити. Додатково пояснив, що мати ображає Нікіту, нав`язує дитині непотрібні медичні послуги. Вона не займається розвитком дитини, не возить в подорожі. Коли син перебуває у неї, він постійно «сидить в телефоні». В даний час син проживає почергово з ним та матір`ю, з урахуванням їх графіків роботи (2 доби з ним, 2 - з матір`ю). За місцем його проживання у дитини є окрема кімната, у нього є більше можливостей для розваг. Вказав, що на вихідних вони з сином відвідують аквапарк, дитячі кімнати, подорожують, відпочивають на річці. Повідомив, що вони з відповідачкою проживають в одному населеному пункті, на відстані близько 1 км один від одного. Представник [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з 2023 року [PERSON] проживає з батьками почергово по 2 доби, вони обоє люблять дитину та виховують по мірі можливості. Вважає, що такий графік є травматичним для дитини, останній постійно носить свої речі «туди сюди». Батько має власне житло та умови проживання, до яких дитина звикла, син хоче проживати з татом, у них є міцний сталий зв`язок та спільні інтереси, він тяжіє до батька більше, тому доцільно визначити місце проживання дитини з батьком. Відповідач за первісним (позивач за зустрічним) позовом [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов прохала задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в ньому, у задоволенні первісного позову відмовити. Пояснила, що в даний час вона проживає в орендованій квартирі, де створені належні умови для проживання сина [PERSON] , є іграшки, шкільне приладдя, одяг в достатній кількості. В неї тісний емоційний зв`язок з дитиною, вони люблять разом проводити дозвілля. Підтвердила, що в даний час дитина проживає почергово в неї та батька, з урахуванням графіків їх роботи. Не заперечує щодо встановлення почергового рівнозначного графіку проживання сина з нею та батьком. Представник [PERSON] зазначила, що батьками створені приблизно однакові умови для проживання сина та вважає доцільним визначення місця його проживання почергово з батьком та матір`ю. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в обох батьків створені умови для проживання та виховання [PERSON] . При спілкування з дитиною, він пояснював, що йому добре з обома батьками. Вважає, що почерговий графік проживання з обома батьками відповідатиме інтересам дитини. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, заслухавши думку малолітнього [PERSON] , дослідивши надані сторонами докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 23 листопада 1996 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. 21\~березня 2022\~року шлюб\~було розірвано\~рішенням Кременчуцького\~районного суду\~Полтавської області\~по справі\~№536/89/22\~(а.с.6-8). Від шлюбу\~сторони мають\~малолітню дитину\~ -\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] \~(а.с.5). Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні\\будинку осіб від 10.10.2023 року № 397, позивач за первісним позовом [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.9). [PERSON] працює в КП «Кременчукводоканал» з 01.02.1994 року на посаді оператора хлораторної установки дільниці очисних споруд водопроводу цеху водопостачання, що підтверджується довідкою № 02/5806 від 12.10.2023 року. (а.с.10). Як вбачається з довідки про доходи, за період квітень 2023 року вересень 2023 року [PERSON] отримав заробітну плату в загальному розмірі 87722,52 грн (а.с.11). За місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно (а.с.12). Відповідно до характеристики виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременуцького району за № 294/10-11.1 від 01.07.2024 року, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , фактично проживає в [ADDRESS] . Не є депутатом Піщанської сільської ради, заяв та скарг на її ім`я не надходило (а.с.75). [PERSON] працює в КП «Кременчукводоканал» з 01.05.1998 року на посаді оператора на фільтрах ІІІ розряду дільниці очисних споруд водопроводу цеху водопостачання, що підтверджується довідкою № 02/4558 від 24.06.2024 року (а.с.81). Як вбачається з довідки про доходи, за період з червня 2023 року по травень 2024 року [PERSON] отримала заробітну плату в загальному розмірі 133867,37 грн (а.с.80). За місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно (а.с.82). Як вбачається з довідки № 601, виданої КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування», [PERSON] на момент огляду лікаря психіатра, психічних розладів та порушень поведінки, а також ознак зловживання психоактивними речовинами та залежності від них , не виявлено. За допомогою до лікаря психіатра не зверталася (а.с.76). Відповідно до характеристики з навчального закладу № 338 від 13.10.2023 року, дитина [PERSON] , 2015 року народження, навчається у Вільнотерешківській гімназії ім. І.М.Волочая. За місцем навчання характеризується позитивно. Хлопчик має охайний зовнішній вигляд, повністю забезпечений канцелярським приладдям і необхідними речами. Батьки приділяють постійну увагу дитині. Систематично контролюють виконання домашніх завдань. Підтримують тісний зв`язок із класним керівником, регулярно відвідують батьківські збори (а.с.13). Аналогічну характеристику за місцем навчання надано [PERSON] 01.07.2024 року за № 304 (а.с.79). Згідно психологічного заключення, складеного 03.11.2023 року практикуючим психологом [PERSON] , виявлена стійка емоційна прив`язка хлопця як до матері, так і до батька; дослідження фактору індивідуально особистісних особливостей Нікіти не дає жодної переваги домінанти виключно когось з батьків (а.с.78). Рішенням виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25.07.2024 року № 147 затверджено висновок органу опуки та піклування виконавчого комітету Піщанської сільської ради про недоцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] (а.с.60). Згідно висновку, починаючи з серпня 2022 року колишнє подружжя проживало окремо. Нікіта перебував почергово, то у батька? то у матері, як правило по дві доби. Такий режим проживання виробився у зв`язку з графіками роботи батьків хлопчика. [PERSON] во звертався до суду та до органу опіки та піклування з заявами про визначення місця проживання дитини. Працівниками відділу служби у справах дітей виконкому Піщанської сільської ради проведено обстеження умов проживання за адресою батька: [ADDRESS] , що підтверджується актом від 18.06.2024 № 123. Будинок цегляний, вкритий шифером, вікна металопластикові. В будинку косметичний ремонт, в наявності сучасна побутова техніка. Двір доглянутий, перед будинком облаштована зона відпочинку з гойдалкою, батутом та басейном. Для [PERSON] в загальній кімнаті облаштовано куточок для навчання з ПК та спальне місце. В наявності розвиваючі ігри, одяг та взуття. Працівники служби у справах дітей провели бесіду з [PERSON] , хлопчик розповів, що однаково любить і маму, і тата., проживає почергово тв. Обох батьків по два дні. Не зміг визначитись з ким хоче проживати більше. Відповідно до довідки Новознам`янського старостинського округу від 19.06.2014 року № 108/10-08.1, [PERSON] проживає разом з родиною за вищевказаною адресою, заяв та скарг на його ім`я не надходило. 21.06.2024 року було відвідано [PERSON] (акт обстеження умов проживання № 132 від 21.06.2024 року, акт оцінки потреб сім`ї/особи № 113 від 21.06.2924 року) за адресою: [ADDRESS] . В результаті огляду встановлено, що [PERSON] орендує квартиру, яка розташована недалеко від школи. Для Нікіти облаштовано окрему спальну кімнату з ліжком та шафою. В наявності дитячі речі, одяг, іграшки, канцелярське приладдя. В загальній кімнаті облаштовано куточок для навчання та розвитку. Згідно довідки Новознам`янського старостинського округу від 19.06.2014 року № 109/10-08.1, заяв та скарг на ім`я [PERSON] не надходило. Відділ служба у справах дітей попередньо встановив, що кожен із батьків здатний створити умови для розвитку та виховання дитини. З огляду на отримані письмові пояснення батька, є підстави вважать, що визначення місця проживання дитини разом батьком може призвести до подальших маніпуляцій дитиною та обмеження спілкування матері з сином в подальшому. Орган опіки та піклування Піщанської сільської ради вважає за недоцільне визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком (а.с.61-63). Судом встановлено та підтверджено сторонами, що їх син [PERSON] в 2023 -2024 роках проживає почергово то в батька, то в матері, з урахуванням графіків їх роботи. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Суд - це фактично останній інструмент, який підлягає використанню при вирішенні сімейних спорів, коли спір неможливо вирішити іншим шляхом. Водночас розлучення має відбутися таким чином, щоб батько і матір як і раніше співпрацювали при виконанні батьківських обов`язків. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Виходячи зі змісту частини шостої статті 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20). Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати інтересам дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»). Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17). При оцінці пояснень дитини необхідно враховувати її вік на момент опитування, рівень розвитку та психологічні особливості, притаманні відповідному віку. У судовому засіданні вислухано думку дитини сторін [PERSON] , 2015 року народження, якому на час розгляду справи виповнилося десять років. Хлопчик пояснив, що любить обох батьків, проживає почергово з мамою і татом, по два дні. Висловив бажання більше часу проживати з татом, бо він більше купує всього, возить розважатись. А мама іноді кричить. Разом тим, під час з`ясування думки дитини при складанні висновку органу опіки та піклування, дитина не змогла визначитись з ким хоче проживати. Думка дитини враховується судом, проте не є вирішальною при вирішенні питання про місце проживання. Саме лише висловлене дитиною бажання проживати з батьком (матір`ю) не може бути безумовною підставою для відповідного визначення місця проживання, оскільки при вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та у сукупності. Аналогічний правовий висновок наведено у постанові Верховного суду від 27 січня 2021 року у справі № 727/3856/18. В ході судового розгляду встановлено, що між сторонами існує тривалий спір щодо визначення місця проживання їх спільної малолітньої дитини [PERSON] , 2015 року народження.\~Сторони не змогли узгодити спірні питання щодо порядку участі кожного з них у вихованні та утриманні дитини в позасудовому порядку. Суд встановив, що як батько, так і мати хлопчика належним чином ставляться до виконання батьківських обов`язків, мають бажання виховувати [PERSON] , позитивно характеризуються в побуті та професійній спільноті, створили належні умови для виховання та розвитку дитини. Сторони проживають в одному населеному пункті, на незначній відстані один від одного, обоє батьків мають належні житлові умови, доходи, мають бажання виховувати сина та піклуватися про нього. Обставин, які б унеможливлювали проживання [PERSON] з батьком чи з матір`ю, у цій справі не встановлено. У пункті 67 Загального коментаря № 14 від 29 травня 2013 року Комітет ООН з прав дитини зазначив, що в інтересах дитини доцільно виходити зі спільної батьківської відповідальності. Приймаючи рішення в інтересах дитини, суддя має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. У Резолюції «Рівність і спільна батьківська відповідальність: роль батька» від 02 жовтня 2015 року № 2079 Парламентська Асамблея Ради Європи підкреслила необхідність поваги органів влади держав-членів до права батьків нести спільну відповідальність, забезпечивши, щоб сімейне право передбачало у разі роздільного проживання батьків або розірвання шлюбу можливість спільної опіки над дітьми в їх найкращих інтересах на основі взаємної згоди між батьками (пункт 2). Крім того, Парламентська Асамблея Ради Європи звернула увагу, що розвиток спільної батьківської відповідальності допомагає подолати гендерні стереотипи щодо ролей, які нібито призначаються жінкам і чоловікам у сім`ї, і є очевидним відображенням соціологічних змін, які відбулися за останні п`ятдесят років в організації приватної та сімейної сфер (пункт 4). Спільне батьківство слід сприймати як координацію між дорослими у їхніх батьківських ролях і здатність підтримувати та допомагати один одному, воно сприяє покращенню співпраці між батьками та зменшенню ризику потенційних суперечок, оскільки така модель вільна від тягаря переможець-переможений. Водночас труднощі, пов`язані із спільною опікою, належать до початкового періоду адаптації, і завдяки тривалому контакту батьків ці труднощі поступово зникають. Спільна фізична опіка сприяє відкритому спілкуванню між батьками, мінімізації конфліктів та розчарувань, приносить користь стосункам матір-дитина і батько-дитина. З урахуванням вищезазначеного, при вирішенні спору між розлученими батьками про визначення місця проживання дитини суд, з урахуванням обставин справи, має право розглянути питання щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків із забезпеченням контакту дитини з іншим з батьків чи застосування спільної фізичної опіки з почерговим проживанням дитини у помешканні кожного з батьків за відповідним графіком. У постановах від 26 жовтня 2022 року у справі № 750/9620/20, від 04 жовтня 2023 року в справі № 208/4667/20, від 14 грудня 2022 року у справі № 742/2571/21, від 10 січня 2024 року у справі № 183/3958/20 Верховний Суд звертав увагу на можливість застосування судами моделі спільної фізичної опіки батьків над дитиною. Судом установлено, що як батько, так і мати дитини належним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами, матеріально забезпечені та створили належні умови для виховання та розвитку сина, у той же час між сторонами існує особистий конфлікт та неприязні стосунки, що унеможливило вирішення питання про фізичну опіку щодо їх спільної дитини в позасудовому порядку. При вирішенні спору суд враховує, що обоє батьків виявили бажання проживати з дитиною. Суд вважає, що спільна фізична опіка є м`яким та ефективним способом вирішення спору між батьками, які проживають окремо, оскільки він знімає конфліктність, спрямований на те, щоб батьки й надалі повноцінно брали участь у житті дитини, її вихованні, співпрацювали, щоб розлучення не перешкоджало батькові й матері виконувати їхні батьківські обов`язки, реалізовувати свої права, і, відповідно, щоб це все здійснювалося в найкращих інтересах дитини. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 16 лютого 2024 року по справі № 465/6496/19 зазначено, що використання спільної фізичної опіки у цій справі спрямоване на повернення матері у життя і виховання дітей, які потребують як материнського, так і батьківського виховання, що у їх синтезі формують основу становлення дітей як повноцінних членів суспільства.\~\~ Встановлені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що лише поєднання виховання як батьком, так і матір`ю здатне забезпечити дитині гармонійний та всебічний розвиток; надасть можливість відчувати любов і турботу обох батьків. Таким чином, суд дійшов висновку, що в інтересах дитини буде саме почергове проживання з кожним із батьків по одному тижню з кожним із батьків, а тому вважає можливим частково задовольнити первісний та зустрічний позови. Водночас суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро-емоційними і мінливими стосунки між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки. Незважаючи на те, що сторони є колишнім подружжям, однак усі найважливіші питання щодо життя їх дитини мають вирішуватися ними спільно, на засадах рівності, справедливості, добросовісності та розумності. Сторонам перш за все необхідно налагодити стосунки між собою, спільно вирішувати суттєві питання щодо виховання і розвитку сина,

Outcome: partial