Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

У лютому 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 16 березня 2005 року між ним та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, про що складений відповідний актовий запис №26. Під час шлюбу у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, сімейне життя у нього з відповідачкою не склалося й відповідно шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства вони не ведуть, у зв`язку з чим вважає, що збереження сім`ї та досягнення примирення з відповідачкою є неможливе та суперечить його інтересам й відповідно наміру продовжувати подружні відносини з відповідачкою він не має. Посилаючись на вказане, просив шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області,\~про що\~складений відповідний\~актовий запис\~№26,\~- розірвати. Ухвалою судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20.02.2025 року у справі відкрито провадження та справу призначено до судового засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак від його представника [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримали, та не заперечували щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки та розміщення оголошення на сайті у судове засідання не з`явилася, причину своєї неявки суду не повідомила. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за її відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Як убачається з матеріалів справи, з 16 березня 2005 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який між ними зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, про що складений відповідний актовий запис №26(а.с.5). Під час шлюбу у них народився син: [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Разом з тим, з матеріалів справи убачається, зокрема позовної заяви, між сторонами фактично припинені шлюбні відносини, спільного господарства вони не ведуть та проживають окремо й відповідно позивач наміру продовжувати подружні відносини із відповідачкою немає. Спір щодо поділу спільного майна подружжя, як убачається зі змісту поданого позову відсутній та доказів на спростування вказаного відповідачкою не надано. Так, згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Крім того, згідно із положеннями ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, ураховуючи вищевказані положення закону, суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що збереження укладеного між сторонами шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб - розірванню.

Outcome: approved