Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Вітіва В.А., звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення їхньою спільною дитиною трирічного віку та стягнення із відповідача на її користь аліментів на утримання з моменту досягнення дитиною трирічного віку до спливу трьох років, протягом яких за законом вона має право на таке утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням суду. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживають з нею. Окрім цього, позивач фактично не може працювати та отримувати дохід, оскільки займається доглядом за дитиною, якій менше трьох років. Також, за весь період шлюбу 10.07.2019 до 10.06.2024 [PERSON] не мала можливості працювати через навчання, вагітність, виховання та догляд за дітьми, що підтверджує, що вона була фінансово залежною від чоловіка. Крім того, з моменту завершення навчання у вищому навчальному закладі, не маючи можливості працювати, вона також втратила навички за здобутою спеціальністю, що свідчить про те, що вона потребуватиме, після досягнення молодшим сином трирічного віку, часу та додаткових витрат для відновлення таких навичок шляхом проходження додаткових курсів тощо. З цих підстав, позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи із дня звернення із позовом до суду до досягнення дитиною трирічного віку, а також стягнути із відповідача на її користь аліментів на утримання з моменту досягнення дитиною трирічного віку до спливу трьох років, протягом яких за законом вона має право на таке утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.02.2025 відкрито провадження у справі та призначеного розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представником позивачки подано суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав та просив задоволити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за адресою місця реєстрації. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки заперечень проти заочного розгляду справи позивач не висловлювала. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що cторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.07.2018, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.05.2024 у справі №607/7902/24. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 05.06.2024 у справі №607/11080/24, присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 (однієї третини) усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.05.2024 і до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.08.2024 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 10\~930, 74 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився та будь-яких доводів на спростування тверджень позивача суду не подав. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Приписами ч.6 ст. 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином сімейним законодавством передбачено право дружини матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері незалежно від цієї обставини. Сімейним Кодексом України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягненні судом на утримання дружини матері. Суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому суд виходить у першу чергу з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. При цьому суд в першу чергу виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Звертаючись із позовом про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, позивач обґрунтувала заявлений розмір аліментів, з огляду на життєві потреби. Також, суд враховує, що відповідач сплачує аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. У зв`язку з тим, що малолітні діти проживають з матір`ю (позивачем), одна із дітей не досягла трирічного віку, тому позивач має право на утримання від батька дитини, до досягнення дитини трьох років. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. В свою чергу, заявляючи вимоги про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, позивачем не зазначено та не надано суду доказів на підтвердження розміру необхідних витрат на її утримання. В той же час, суд враховує, що розмір заявлених позивачем аліментів на утримання дітей становить 1/3 частки доходів та на своє утримання позивачка заявила до стягнення 1/4 частки доходів відповідача, що в сукупності складатиме 58,33% від доходу (заробітку) платника аліментів. Виходячи із встановлених обставин, суд вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/4 частки доходу відповідача щомісячно є завищеною, та такою, що може поставити відповідача в скрутне матеріальне становище. Виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням можливостей відповідача щодо надання утримання дружині, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача. При цьому, СК України не містить положень щодо мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Щодо позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання з моменту досягнення дитиною трирічного віку до спливу трьох років, протягом яких за законом вона має право на таке утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, Суд зазначає наступне. Згідно ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Згідно частини 4 статті 76 СК України якщо у зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв`язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу. Проте, Суд зауважує, що позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами того факту, що відповідач отримує регулярний дохід та має змогу утримувати позивача. Також, суд приймає до уваги той факт, що відповідач вже сплачує аліменти на утримання спільних із позивачем дітей та має заборгованість щодо сплати вказаних аліментів станом на 01.08.2024 в розмірі 10\~930, 74 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що вказана вимога позивача про стягнення аліментів на її утримання з моменту досягнення дитиною трирічного віку до спливу трьох років до задоволення не підлягає, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач має можливість сплачувати такі аліменти. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial