Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання в якому вказує, що відповідач є її матір`ю. Шлюб між батьками позивача розірвано, а тому вона та її брат з сестрою залишилися проживати з батьком, а з матір`ю залишилась проживати її сестра. \~ \~ \~ \~Позивач зазначає, що вона навчається на денній формі навчання у Державному університеті «Житомирська політехніка», самостійного доходу не має, її щомісячні витрати, які включають оплату за навчання, вартість орендованого житла та проїзд складають 13786 гривень. Відповідач матеріальну допомогу на її утримання не надає, вона є працездатною та має змогу надавати допомогу. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 3500.00 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову і до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років. Ухвалою суду від 13 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з викликом (повідомленням) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, 07 квітня 2025 року подала до суду заяву в якій просила розгляд страви проводити у її відсутність. Частина третя статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач в\~судові засідання 31 березня 2025 року та 14 квітня 2025 року не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була належним чином повідомлена, відповідно до статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до судового виклику № 288/371/25/4931/25 вих. від 01 квітня 2025 року, розміщених на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, відповідач [PERSON] , була повідомлена про судове засідання, яке відбудеться 14 квітня 2025 року о 15.30 годині. Частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно частини четвертої статті 223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно зі статтями\~274-279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України визначено, що \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . /а.с.4/ Згідно довідки № 650 від 17 лютого 2025 року, [PERSON] , дійсно є студенткою І курсу денної форми навчання, спеціальності 212 «Інженерія програмного забезпечення», першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, договірної основи фінансування факультету інформаційно-комп`ютерних технологій Державного університету «Житомирська політехніка» ІV рівня акредитації. Зарахована на навчання наказом № 322/с від 11 серпня 2024 року. Термін навчання: початок 01 вересня 2024 року, закінчення 30 червня 2028 року. /а.с.5/ Як вбачається з договору про оплату освітніх послуг між Державним університетом «Житомирська політехніка» та фізичною особою № 22.01-121.00.1/Б/Д-219-2024 від 11 серпня 2024 року, Державний університет «Житомирська політехніка» бере на себе зобов`язання за рахунок коштів [PERSON] здійснити навчання [PERSON] у групі ІПЗ-24 з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року, загальна вартість навчання 140000.00 гривень . /а.с.6, 7/ Відповідно до договору найму (оренди) житла від 30 серпня 2024 року, наймодавець [PERSON] передала, а наймач [PERSON] прийняла у строкове користування кімнату в [ADDRESS] , за користування житлом наймач сплачує орендну плату в розмірі 2700.00 гривень. /а.с.8/ \~ \~ \~ \~Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на свою користь, так як вона навчається та потребує подальшого утримання, при цьому відповідач матеріальну допомогу на її утримання не надає. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до статті 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Положеннями частин першої, третьої статті 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Сімейний кодекс України\~ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд визначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю позивача, яка є повнолітньою та продовжує навчання, а тому потребує матеріальної допомоги, при цьому мати коштів на її утримання не надає, в зв`язку з чим позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання в розмірі 3500.00 гривень, при цьому суд бере до уваги те, що відповідач по справі є особою працездатного віку, працює та має дохід, а доказів фінансової неспроможності, тяжкого стану здоров`я, який виключає можливість фінансового забезпечення дитини до суду не надала, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору за заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів, в зв`язку з чим, підлягає також стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211.20 гривень.

Outcome: approved