Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, за яким зазначив, що згідно договору купівлі-продажу, реєстраційний номер № 380/794 від 12.05.1995 року, укладеного у письмовій формі та посвідченого українською товарною біржою «Гілея», між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , було укладено договір, згідно якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купила трьох кімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 66,76м2. Договір купівлі-продажу був зареєстрований Запорізькою товарною біржою «Гілея» в «Журналі реєстрацій біржових угод з нерухомістю», згідно діючого на той час законодавства і набрав чинності. Оскільки, оригінал договору купівлі-продажу вищевказаного нерухомого не посвідчений нотаріально, це не дає можливості для реалізації прав по розпорядженню придбаним майном. На теперішній час відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. На підставі викладеного позивачка просить визнати вищезазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна від 12.05.1995 року, дійсним. 18.12.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. 07.03.2025 року було закрито підготовче судове засідання та призначена справа до судового розгляду. Відповідачі про причини своєї неявки не повідомили, а сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно договору купівлі-продажу, реєстраційний номер № 380/794 від 12.05.1995 року, укладеного у письмовій формі та посвідченого українською товарною біржою «Гілея», між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , було укладено договір, згідно якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купила трьох кімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 66,76м2. За умовами вищевказаного договору [PERSON] повністю сплатила відповідачам вартість, а саме один мільйон сто шістдесят вісім тисяч триста карбованців, придбаного за договором купівлі-продажу нерухомого майна, тобто зазначений договір відповідав всім суттєвим умовам договору, визнаних такими по закону та необхідних для договорів даного виду, між ними було досягнуто згоди, що відповідає вимогам ст. 203 ЦК України. Договір Купівлі-продажу був зареєстрований Запорізькою товарною біржою «Гілея» в «Журналі реєстрацій біржових угод з нерухомістю», згідно діючого на той час законодавства і набрав чинності. 04.09.1995 року, ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» внесло зміни в технічний паспорт на вищезазначене житлове приміщення на ім`я [PERSON] , інвентаризаційний № 46027. Після укладення вищевказаного Договору купівлі-продажу, вказаний договір не було нотаріально посвідчено та зареєстровано. Право власності на спірне нерухоме майно виникло у [PERSON] з моменту укладання договору купівлі-продажу від 12.05.1995 року і зареєстрованого Запорізькою товарною біржою «Гілея» в «Журналі реєстрацій справ з нерухомістю» за № 380/794, який є дійсний згідно п.3 ст.5 ЦК України від 16.01.2003 року «Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності». Відразу ж після укладення зазначеного вище договору купівлі-продажу [PERSON] почала володіти вищезазначеним нерухомим майном, а саме квартирою [ADDRESS] , тобто добросовісно набула та розпоряджалась майном на законних підставах. Оскільки, оригінал договору купівлі-продажу вищевказаного нерухомого не посвідчений нотаріально, це не дає можливості для реалізації прав по розпорядженню придбаним майном. В розділі VI статті 15 Закону України від 10.12.1991 р. № 1956-XII "Про товарну біржу" зазначено, що Біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до постанови №9 Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до частини третьої статті 640 Цивільного кодексу України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Згідно зі статтею 657 Кодексу, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Частиною першою статті 210 Кодексу визначено, що правочин підлягає реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Пунктом 5 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004р. № 671, державній реєстрації підлягають правочини, зокрема, ….. нерухомого майна. Але, після укладення Договору купівлі-продажу від 02.11.1998 року, укладеного у простій письмовій формі та посвідченого товарною біржею «Українська», між мною та [PERSON] , договір не було нотаріально посвідчено та зареєстровано. Відповідно до частини першої статті 55 Закону України від 02.09.93 року № 3425-XII "Про нотаріат" угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, які підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється. А відповідно до частини другої пункту 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.94 року N 18/5, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 07.07.94 року N 152/361, договір купівлі-продажу, що зареєстрований на біржі, якраз і є тим документом, що підтверджує право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються. Відповідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.15 Закону України від 10.12.1991 року №1956-ХІІ «Про товарну біржу» зазначено, що «Біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов: якщо вона являє собою купівлюпродаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди , зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню». Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 2 ст. 317 Цивільного кодексу України, встановлює, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. Згідно ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. П.5 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою КМУ від 26.05.2004 року №671, державній реєстрації підлягають правочини, зокрема, нерухомого майна. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними. На підставі викладеного,

Outcome: approved