Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

У грудні 2024 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 23.12.2021 року відповідач [PERSON] та Акціонерне Товариство «ОТП БАНК» уклали кредитний договір № 2038526730, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби з фіксованою ставкою 18.00% за користування кредитом. Загальний розмір кредиту 151750.00 грн. На виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором, банком було видано кредит відповідачу. В свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 21.06.2024 загальний розмір заборгованості становив 243996,76 грн. 21.06.2024 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором №2038526730 від 23.12.2021 року. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 243996,76 грн. судовий збір, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200 грн. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 03.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 03.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку, відзив на позов не надав, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглядати справу у заочному порядку за наявними в ній матеріалами та доказами, поданими позивачем. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 23.12.2021 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2038526730. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, загальний розмір кредиту становить 151750 грн. 00 коп. (а.с. 5-7). Згідно із п. 1.2. кредитного договору протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 18 %. Пунктом 1.3. кредитного договору передбачено, що повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. Своїм підписом в Паспорті споживчого кредиту та графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, який є додатком №1 до Кредитного договору № 2038526730 позивач підтвердив ознайомлення з інформацією про умови кредитування та Розрахунком загальної вартості кредиту (а.с. 7 зворотня сторона - 9). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 21.06.2024 між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 21/06/24, за яким АТ «ОТП БАНК» відступило за плату право грошової вимоги за договорами, перелік яких наведено у реєстрі боржників (а.с. 15-19). Згідно з актом приймання-передавання реєстру боржників №1 від 21.06.2024 до договору факторингу № 21/06/24 від 21.06.2024, АТ «ОТП БАНК» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» придбало право вимоги. Клієнт передав, а Фактор прийняв згідно з вимогами п. 8.3 Договору факторингу Реєстр боржників № 1 (а.с. 23). Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 21/06/24 від 21.06.2024, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором № 2038526730 від 23.12.2021 на загальну суму 243996,76 грн., яка склалася з заборгованості по тілу кредиту у сумі 146618,65 грн., боргу по відсотках 61382,36 грн. та боргу по комісії 35995,75 грн. (а.с.20-22). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Згідно з приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 2038526730 від 23.12.2021 вбачається, що станом на 21.06.2024 за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 243996,76 грн., з яких: 146618,65 грн. прострочене тіло кредиту; 61382,36 грн. заборгованість за відсотками; 35995,75 грн. комісія за РО (а.с.36). Відомостей про повне чи часткове виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором матеріали справи не містять. Оскільки відповідач не сплатив заборгованість за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати цієї заборгованості, не спростував обставин на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог та наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3659,94 грн. Вирішуючи питання про відшкодування на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з приписами ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як встановлено судом, у межах розгляду даної цивільної справи позивачу надавалась професійна правнича допомога адвокатом Литвиненко О.І. на підставі договору про надання правової допомоги № 03-07/24 від 03.07.2024, який наявний в матеріалах справи (а.с.37-38). Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 15.07.2024, адвокат надав ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» юридичні послуги на загальну суму 9200,00 грн. (а.с.39). Платіжною інструкцією № 4939 від 01.10.2024 підтверджується факт сплати адвокату Литвиненко О.І. грошових коштів у розмірі 9200,00 грн. Згідно ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Верховного Суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 зазначено, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від відповідача не надходило. З урахуванням вищенаведеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн.

Outcome: approved