Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

[PERSON] у листопаді 2024 року звернулась до суду з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] про захист прав споживача шляхом розірвання договору та стягнення коштів. Позов мотивний тим, що між [PERSON] (замовник) та ФОП [PERSON] (агент з бронювання) був укладений Договір-доручення на бронювання туристичних послуг № 2024-562 (Договір), згідно з умовами якого Замовник доручає Агенгу з бронювання здійснити бронювання туристичних послуг з переліком послуг визначеними у «Заявці» (Додаток №1) від імені Замовника за його рахунок та за винагороду. Відповідно до п.8.4. Договору у випадку виникнення претензій Замовник направляє Агенту бронювання письмову претензію з документально підтвердженими фактами порушення умов Договору, протягом 14 календарних днів з дати завершення споживання заброньованих слуг. Агент з бронювання розглядає отримані від Замовника претензії і надає відповідь в межах строків, визначених Законом України «Про звернення громадян». Факт укладання Договору між [PERSON] (замовник) та ФОП [PERSON] (агент з бронювання) та прийняття його умов підтверджується тим, що відповідно до Платіжної інструкції № 9352-5526-6620-0009 від 26.08.2024 року [PERSON] здійснила платіж з призначенням «оплата за туристичні послуги від [PERSON] » на суму 85 800,00 (вісімдесят п`ять тисяч вісімсот гривень 00 коп.), отримувачем платежу зазначений « [PERSON] , ФОП». Відповідно до п. 6.5. Договору публічної-оферти №1-2019, розмішеного на сайті туристичної компанії «Otpusk 24/7», акцептом даної оферти (договору) є заповнення замовником електронної форми Замовлення. Відповідно до п.6.5. Договору публічної-оферти №1-2019 факт заповнення Замовником електронної форми Замовлення є беззаперечним фактом прийняття Замовником умов даного довору, в тому числі, згодою Замовника на відправку йому е-мейл повідомлень про статус послуги, інших послуг Виконавця та іншої інформації. Замовник, який заповнив електронну форму Замовлення, розглядається як особа, яка вступила з Виконавцем у відносини на умовах цього Договору. Згідно з п. 6.6. Договору публічної-оферти №1-2019 датою укладення Договору-оферти та моментом повного й беззаперечного прийняттям Замовником умов договору вважається дата заповнення Замовником форми замовлення туру онлайн та/або здійснення Замовником передоплати за здійсненим замовленням. Відповідно до Платіжної інструкції №9352-5526-6620-0009 від 26.08.2024 року [PERSON] здійснила платіж з призначенням «оплата за туристичні послуги від [PERSON] » на суму 85 800,00 (вісімдесят п`ять тисяч вісімсот гривень 00 коп.), отримувачем платежу зазначений « [PERSON] , ФОП». Таким чином, відповідно до положень Договору публічної оферти №1-2019, розміщеного на сайті Туристичної компанії «Otpusk 24/7», [PERSON] здійснивши оплату, прийняла умови Договору, і таким чином Договір-доручення на бронювання туристичних послуг № 2024-562 був укладений 26 серпня 2024 року. Також в Додатку № 3 до Договору №2024-562 від 26.08.2024 року зазначено, що сторони Договору №2024-562 від 26.08.2024 року дійшли згоди, що оплата туристом будь-яких коштів на рахунок Турагента або його уповноваженого представника з призначення платежу, в якому вказана фраза "акцепт договору № 2024-562 " свідчить про те, що Турист повністю визначився та ознайомився з умовами даного Договору та повністю погоджується з ними, схвалює все, що вказано в Договорі, Додатках до нього та беззаперечно приймає пропозицію укласти договір без обумовлення будь-якими подальшими діями кожної із сторін, тож факт оплати послуг свідчить про акцепт з боку [PERSON] . Використовуючи функцію пошуку договору на сайті Туристичної компанії «Otpusk 24/7» за номером телефону [PERSON] - [NUMBER] , знаходить Договір-доручення на бронювання туристичних послуг № 2024-562, й на такому сайті відображається інформація, що Договір підписано 26.08.2024 року 02:25 Клієнтом [PERSON] , що, також, свідчить про укладення Договору. Відповідно до Додатку №1 до Договору на туристичне обслуговування №2024-562 від 26.08.2024 року [PERSON] здійснила замовлення туру в Іспанію на о.Майорка з 11.09.2024 року по 18.09.2024 року. 03 вересня 2024 року [PERSON] отримала інформацію шляхом листування в месенджері від ФОП [PERSON] , що відсутнє підтвердження бронювання готелю. Будь-яких тих варіантів вирішення ситуації [PERSON] не запропонував. Станом на дату звернення із даною Претензією, Замовник не отримав ані перелік послуг, погоджений Договором, ані будь-які інші варіанти вирішення ситуації, у зв`язку із чим, розраховує на повернення коштів, сплачених за неотримані послуги. Внаслідок цього та відповідно до розділу 6 Договору № 2024-562 від 26.08.2024 року [PERSON] 04 вересня 2024 року написала Заяву ФОП [PERSON] на повернення сплачених нею грошових коштів в розмірі 85 800 грн. 00 коп. Окрім того, 24 вересня 2024 року відповідно до п.8.4. Договору її адвокатом Слободяніним М.В. надіслано претензію до ФОП [PERSON] з вимогою невідкладно, але, в будь-якому разі не пізніше 7-ми днів з моменту отримання даної вимоги, повернути грошові кошти, які були сплачені [PERSON] відповідно до умов Договору, в розмірі 85 800 грн., проте ФОП [PERSON] не виконав зобов`язання по поверненню коштів, що стало підставою звернення до суду із цим позовом. Позивач просить розірвати Договір-доручення на бронювання туристичних послуг № 2024-562 від 26.08.2024 року, укладений між нею ( [PERSON] ) та ФОП [PERSON] , стягнути з ФОП [PERSON] на її користь 85 800 грн. 00 коп. сплачених нею грошових коштів. В судове засідання позивач повторно не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги ЦК України про належне виконання зобов`язань за договором з урахуванням Закону України «Про захист прав споживачів», з можливим ухваленням заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явивився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду). Відзив на позов відповідачем не поданий. Судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). Наведені обставини свідчать, що сторони завчасно повідомлені про розгляд справи судом. Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні. У постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16 викладено позицію, що неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи є їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, а тому не може бути перешкодою для розгляду судом питання по суті. Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вид судочинства - спрощеного провадження, вжиті судом заходи щодо направлення сторонам повідомлення про час та місце розгляду справи, копії позовної заяви з додатками до відповідача, із роз`ясненим правом надання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення, суд визнав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за відсутності відповідача та за погодженням позивача. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Розгляд справи проводився у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Так, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України) Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 279 ЦПК України). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК України). Судом встановлено, що між [PERSON] (замовник) та ФОП [PERSON] (агент з бронювання) був укладений Договір-доручення на бронювання туристичних послуг № 2024-562 (Договір), згідно з умовами якого Замовник доручає Агенгу з бронювання здійснити бронювання туристичних послуг з переліком послуг визначеними у «Заявці» (Додаток № 1) від імені Замовника за його рахунок та за винагороду (а.с.9-11, 12, 13, 14-17). Факт укладання договору між [PERSON] (замовник) та ФОП [PERSON] (агент з бронювання) та прийняття його умов підтверджується тим, що відповідно до Платіжної інструкції № 9352-5526-6620-0009 від 26.08.2024 року [PERSON] здійснила платіж з призначенням «оплата за туристичні послуги від [PERSON] » на суму 85 800 грн. 00 коп. (вісімдесят п`ять тисяч вісімсот гривень 00 коп), отримувачем платежу зазначений « [PERSON] , ФОП» (а.с.19-23, 24). Відповідно до п.6.5. Договору публічної-оферти №1-2019, розмішеного на сайті туристичної компанії «Otpusk 24/7», акцептом даної оферти (договору) є заповнення замовником електронної форми Замовлення. Відповідно до п.6.5. Договору публічної-оферти №1-2019 факт заповнення Замовником електронної форми Замовлення є беззаперечним фактом прийняття Замовником умов даного довору, в тому числі, згодою Замовника на відправку йому е-мейл повідомлень про статус послуги, інших послуг Виконавця та іншої інформації. Замовник, який заповнив електронну форму Замовлення, розглядається як особа, яка вступила з Виконавцем у відносини на умовах цього Договору. Згідно з п. 6.6. Договору публічної-оферти №1-2019 датою укладення Договору-оферти та моментом повного й беззаперечного прийняттям Замовником умов договору вважається дата заповнення Замовником форми замовлення туру онлайн та/або здійснення Замовником передоплати за здійсненим замовленням. Відповідно до Платіжної інструкції № 9352-5526-6620-0009 від 26.08.2024 року [PERSON] здійснила платіж з призначенням «оплата за туристичні послуги від [PERSON] » на суму 85 800 грн. 00 коп. (вісімдесят п`ять тисяч вісімсот гривень 00 коп.), отримувачем платежу зазначений « [PERSON] , ФОП». Таким чином, відповідно до положень Договору публічної оферти №1-2019, розміщеного на сайті Туристичної компанії «Otpusk 24/7», [PERSON] здійснивши оплату, прийняла умови договору, і таким чином Договір-доручення на бронювання туристичних послуг № 2024-562 був укладений 26 серпня 2024 року. Також в Додатку № 3 до Договору №2024-562 від 26.08.2024 року зазначено, що сторони Договору №2024-562 від 26.08.2024 року дійшли згоди, що оплата туристом будь-яких коштів на рахунок Турагента або його уповноваженого представника з призначення платежу, в якому вказана фраза "акцепт договору № 2024-562 " свідчить про те, що Турист повністю визначився та ознайомився з умовами даного Договору та повністю погоджується з ними, схвалює все, що вказано в Договорі, Додатках до нього та беззаперечно приймає пропозицію укласти договір без обумовлення будь-якими подальшими діями кожної із сторін, тож факт оплати послуг свідчить про акцепт з боку [PERSON] . Використовуючи функцію пошуку договору на сайті Туристичної компанії «Otpusk 24/7» за номером телефону [PERSON] - [NUMBER] , знаходить Договір-доручення на бронювання туристичних послуг № 2024-562, й на такому сайті відображається інформація, що Договір підписано 26.08.2024 року 02:25 Клієнтом [PERSON] , що, також, свідчить про укладення Договору (а.с.17). Відповідно до Додатку №1 до Договору на туристичне обслуговування №2024-562 від 26.08.2024 року [PERSON] здійснила замовлення туру в Іспанію на о. Майорка з 11.09.2024 року по 18.09.2024 року (а.с.12). 03 вересня 2024 року [PERSON] отримала інформацію шляхом листування в месенджері від ФОП [PERSON] , що відсутнє підтвердження бронювання готелю. Будь-яких тих варіантів вирішення ситуації [PERSON] позивачу не запропонував. Станом на дату звернення із даною Претензією, Замовник не отримав ані перелік послуг, погоджений Договором, ані будь-які інші варіанти вирішення ситуації, у зв`язку із чим, розраховує на повернення коштів сплачених за неотримані послуги. Внаслідок цього та відповідно до розділу 6 Договору № 2024-562 від 26.08.2024 року [PERSON] 04 вересня 2024 року написала ФОП [PERSON] аяву на повернення сплачених нею грошових коштів в сумі 85 800 грн. 00 коп. (а.с.32). 24 вересня 2024 року відповідно до п.8.4. Договору адвокатом Слободяніним М.В. в інтересах позивача надіслано претензію до ФОП [PERSON] з вимогою невідкладно, але, в будь-якому разі не пізніше 7-ми днів з моменту отримання даної вимоги, повернути грошові кошти, які були сплачені [PERSON] відповідно до умов договору, в розмірі 85 800 грн., проте ФОП [PERSON] не розглянув її звернення відповідно до п.8.4. Договору й не виконав зобов`язання по поверненню коштів (а.с.26-29). Так, відповідно до п.8.4. Договору у випадку виникнення претензій Замовник направляє Агенту бронювання письмову претензію з документально підтвердженими фактами порушення умов Договору, протягом 14 календарних днів з дати завершення споживання заброньованих слуг. Агент з бронювання розглядає отримані від Замовника претензії і надає відповідь в межах строків, визначених Законом України «Про звернення громадян». Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання договору про надання послуг. Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України). Спеціальним законом, що регламентує відносини у сфері організації/надання туристичних послуг, є Закон України «Про туризм». Згідно зі статтею 1 Закону України "Про туризм" туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше, ніж дві такі послуги, що реалізуються або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Статтею 5 Закону України "Про туризм" туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність із реалізації туристичного продукту туроператорів і туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності. Статтею 20 цього Закону передбачено, що договором на туристичне обслуговування дана сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору, в тому числі, готелі та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також строк і порядок оплати готельного обслуговування. Кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків, тощо. Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою, туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста. Договір на туристичне обслуговування може передбачати компенсацію у разі виникнення шкоди туристу невиконанням або неналежним виконанням туристичних послуг, включених до туристичного продукту, відповідно до міжнародних конвенцій, що регламентують надання таких послуг. Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування. За змістом цієї статті за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору, зокрема, вартість туристичного обслуговування і порядок оплати, форма розрахунку. Туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою. Відповідно до статті 30 Закону «Про туризм» порушення законодавства в галузі туризму тягне за собою відповідальність згідно із законом. Порушеннями законодавства в галузі туризму є, зокрема, порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. У статті 25 Закону «Про туризм» встановлено, що туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. Статтею 623 ЦК України передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язання боржником, він зобов`язаний відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Під збитками розуміються витрати, зроблені кредитором. Відповідно до статті 32 Закону України "Про туризм" за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 33 Закону України "Про туризм" встановлено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або Законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У даній справі, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що послуги за договором - доручення на бронювання туристичних послуг (туристичне обслуговування) не були надані відповідачем як агентом з бронювання з незалежних від позивача причин, а сплачені позивачем кошти не було повернуто відповідачем за наслідками його неодноразових звернень. Положенням статті 629 ЦК України закріплений принцип обов`язковості договору. Тобто ЦК України закріплює прицип непорушності досягнутих сторонами правочину домовленостей, а відтак і закріплених у договорі відповідних умов. Однак, після укладення договору в процесі його виконання може виникнути потреба у внесенні змін до умов договору за ініціативою однієї або обох сторін, або ж, договір взагалі може бути припинений шляхом його розірвання. У загальних положенням про договори в ЦК України безпосередньо визначаються підстави та правові наслідки лише щодо зміни та розірвання договору, але не містяться норми, які б конкретно визначали підстави та порядок припинення договору, крім його розірвання, яке є лише однією із підстав припинення договору. Відповідно до ст.ст. 6, 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 цього Кодексу. Зміст договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони відповідно до договору засвідчили, що всі умови договору їм зрозумілі й вони вважають їх справедливими по відношенню до себе та підтвердили свою здатність виконувати умови договору вцілому. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Так, відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Ст. 907 ЦК України передбачено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків, споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (ч.4 ст. 10 вказаного Закону). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, передбачені договором або законом. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Відтак сторони обумовили умови договору: ціну та строк виконання робіт (85 800 грн., трансфер груповий з 11.09.2024 року по 18.09.2024 року). Робота, відповідно до ст. 857 ЦК України, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, якості, визначеній у договорі, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. У встановлений строк, відповідач не виконав визначені договором роботи (бронювання туристичного туру на період з 11.09.2024 року по 18.09.2024 року), водночас грошові кошти за це отримав. Відповідальність підрядника за неналежну якість роботи встановлена ст. 906 ЦК України. Права та обов`язки споживачів визначені статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів». За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (ч.4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до п.8 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Як встановлено в ході розгляду справи відповідач не надав позивачу розрахунковий документ, що посвідчує факт виконання зобов"язання, чим порушив права останнього як споживача. Встановлено, що договір має істотні недоліки - позивач договір (бронювання туристичного туру на період з 11.09.2024 року по 18.09.2024 року) не виконав, у зв`язку із чим такий договір має бути розірваний зі стягненням з відповідача на користь позивача як замовника сплаченого позивачем вартості товару 85 800 грн. Верховний Суд у постановах від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17, від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18, від 12.05.2020 у справі № 911/991/19, від 14.07.2021 у справі №911/1442/19, від 21.06.2022 у справі № 911/3276/20, від 05.07.2022 у справі № 922/2469/21, від 16.09.2022 у справі № 913/703/20, від 14.09.2023 у справі № 910/4725/22 неодноразово викладав висновок про те, що за змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Позивач не вимагає від відповідача виконати зобов`язання за договором та надати послуги, чи покласти на відповідача відповідальність за невиконання договірних зобов`язань, а просить повернути суму коштів, яка була сплачена позивачем, однак наперед оплачена послуга не була надана. Відтак, позовні вимоги про розірвання договору та стягнення сплачених грошових коштів за договором підлягають задоволенню як обгрунтовані належними, допустимими й достатніми доказами, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору в частині вимог про розрівання договору та стягнення коштів на підставі Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про захист прав споживачів», який підлягає стягненню за дві окремі вимоги (майного й немайнового характеру) (1 211 грн. 20 коп. х 2 = 2 422 грн. 40 коп.) з відповідача на користь держави відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України. Так, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 22, 23, 526, 625, 633, 837, 901, 906, 907 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позоввами про захист прав споживачів» № 5 від 12 квітня 1996 року (зі змінами та доповненнями), п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд -

Outcome: approved