Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

06.11.2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом до Новоодеської міської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на нерухоме майно. У позовній заяві посилався на те, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . За життя [PERSON] 08 грудня 2015 року склала на ім`я позивача заповіт та заповіла йому вищезазначену квартиру. Звернувшись до Новоодеської державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно позивачу було роз`яснено, що йому не може бути видане таке свідоцтво оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на квартиру та рекомендовано з даного приводу звернутись до суду. У зв`язку з цим позивач не може реалізувати своє право на спадщину та розпорядитись своїм спадковим майном. Вказуючи що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті своєї бабусі [PERSON] ,\~інших спадкоємців\~немає, представник позивача просив визнати за позивачем у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] . Позивач та його представник у підготовче судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяви про розгляд справи без їх участі та просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про розгляд справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.09.2019 року виданого Новоодеським РВДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] , яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 06.04.1993 року Виконавчим комітетом Новоодеської міської ради Миколаївської області, реєстровий напис Вознесенського МБТІ №4099 від 19.05.1993 року, (1/2 частка) та свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 23.10.2014 року Новоодеською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-1496. Як видно із спадкової справи розпочатої до майна померлої [INFO] [PERSON] , позивач є єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Відомостей про існування осіб, що мали б право на обов`язкову частку у спадщині, судом не встановлено. Матеріали спадкової справи містять заповіт [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори 08.12.2015 року за реєстровим №1-1284, за яким [PERSON] заповіла все належне їй на час смерті майно [PERSON] , [INFO] . Вказаний заповіт є чинним. Разом з тим у позивача відсутній оригінал правовстановлюючих документів на спадкове майно, через що він не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1235\~ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. Згідно ст.ст.\~1223,\~1245\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 Цього Кодексу, на загальних підставах. За правилами ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкування за заповітом чи за законом, в тому числі і обов`язкової частки є правом, а не обов`язком спадкоємця. У зв`язку з чим, такі особи мають реалізувати своє право шляхом здійснення визначених законом дій щодо прийняття спадщини, та, відповідно, або можуть відмовитися від реалізації нього, в тому числі не вчиненням дій, направлених на прийняття спадщини у визначеному законом порядку. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї За роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на нерухоме майно в тому числі: у випадку наявності заповіту - до осіб, що визначені у заповіті, а за його відсутності - до спадкоємців за законом у порядку черговості. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження. У силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Потреба у застосуванні такого способу виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджено відповідними доказами, не визнається іншими особами або ними оспорюється (пункт 37 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Отже, у разі втрати, пошкодження або відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця, та неможливістю у зв`язку з цим отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, права спадкоємців можуть бути захищені в судовому порядку у спосіб, визначений ст. 392 ЦК України. Згідно з п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України ,,Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до цього Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі оригіналів правовстановлюючих документів. Згідно положень ч.4 ст. 200 та ч.4 ст.206 ЦПК України, суд у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.. Суд приходить до висновку, що визнання права власності за позивачем на спадкове майно не порушить прав інших осіб, тому позовні вимоги є обґрунтованими. Оскільки позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] за заповітом, на квартиру [ADDRESS] , яка на час відкриття спадщини дійсно належала спадкодавцю на праві власності і це право не припинилося в наслідок її смерті, спадкоємці які мають право на обов`язкову частку у спадщині відсутні, то позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на вищевказану квартиру підлягають задоволенню.

Outcome: approved