Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

ТОВ"ФК"КЕШ ТУ ГОУ" звернулося до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 41233 від 30.07.2021 в сумі 24100,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 30.07.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» та [PERSON] укладено Договір № 41233 про надання фінансового кредиту, у відповідності до умов якого відповідач отримав кредитні кошти розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень строком на 30 днів, тобто до 28.08.2021, з процентною ставкою (фіксована), що становить 2,5% яка нараховується за кожен день користування Позикою. Згідно з умовами договору [PERSON] зобов`язався у визначені строки здійснювати погашення суми заборгованості, проценти за користування кредитом, згідно графіку. У порушення умов кредитного договору № 41233 від 30.07.2021 про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, не сплатив щомісячні платежі, в результаті чого має заборгованість у розмірі 24100,00 грн., а саме: 4000 грн. - заборгованість за кредитом; 20100,00 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Також, позивач зазначає, що 17.02.2022 було укладено договір № 02-17/02/2022 відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» відступило на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 41233 від 30.07.2021. Таким чином, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права вимоги до [PERSON] за договором № 41233 від 30.07.2021. Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 25.01.2025 відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. 04.02.2025 через електронний суд надійшла заява про розподіл судових витрат, згідно якої представник позивача просить стягнути всі понесені позивачем судові витрати з відповідача. (а.с.42-49). Ухвалою Андрушівського районного суду від 04.03.2025 відкладено розгляд справи та витребувано у позивача детальний та обґрунтований розрахунок простроченої заборгованості за кредитом. У відповідь на ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області, 24.03.2025 через електронний суд від представника позивача надійшов розрахунок заборгованості (а.с.66-69). У судове засідання відповідач жодного разу не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв та клопотань не подавав, відзив на позовну заяву не направляв. На адресу суду повернулися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.40,60,74-76). У судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву в якій просив розглядати справу за відсутності представника на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також, у ході розгляду, представник позивача направив заяву про стягнення з відповідача, понесені позивачем, судових витрат. Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Відтак, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею; у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З матеріалів справи судом встановлено, що 03.07.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» та [PERSON] укладено Договір № 41233 про надання фінансового кредиту (надалі - Договір), у відповідності до якого відповідач отримав кредитні кошти розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень строком на 30 днів, тобто до 10.06.2021 з процентною ставкою (фіксована), що становить 2,5% яка нараховується за кожен день користування Позикою. Згідно умов Договору [PERSON] зобов`язався у визначені строки здійснювати погашення суми заборгованості, проценти за користування кредитом, згідно графіку (а.с.21-24). Відповідно до п. 1.2 Договору строк дії договору 30 днів. Зі змісту Договору (п. 1.3) вбачається, що за користування кредитом нараховуються проценти за кожен день користування кредитними коштами в розмірі фіксованої процентної ставки 2,5% . Пунктом 1.4 Договору зазначено, що кредит надається в безготівковій формі у національній валюті, шляхом перерахування коштів на рахунок банківської карти, вказаної клієнтом. Згідно з п. 1.5 Договору передбачена комісія за дистанційне перерахування коштів в розмірі 15% від суми фінансового кредиту. Відповідно до п. 2.1 Договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіку. Згідно з п. 2.3 Договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються за період прострочення, але не більше як за 180 днів. Відповідно до п. 4.1. Договору сторони несуть відповідальність за невиконання умов договору. У відповідності до умов Договору [PERSON] отримав строковий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок, який він вказав в особистому кабінеті при оформленні електронного договору, грошових коштів в розмірі 4000 грн. на строк 30 днів з кінцевою датою його повернення 28.08.2021. \~ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» свої зобов`язання перед відповідачем виконало за кредитним договором, надавши 30.07.2021 кредит у розмірі 4000 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача за номером № [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою (а.с.19). Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. Відповідно до розрахунку суми заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 17.02.2022, за кредитним договором № 41233 від 30.07.2021 [PERSON] має заборгованість в розмірі в розмірі 24100,00 грн., а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) 4000 грн.; 20100,00 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом (а.с.68-69). З договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022 встановлено, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» оплатно відступило право грошової вимоги до боржників, на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» право вимоги в тому числі й за кредитним договором № 41233 від 30.07.2021, згідно з умовами якого позивач набув право вимоги щодо стягнення заборгованості з відповідача (а.с.14-18). Згідно вимоги про виконання зобов`язань за кредитним договором №б/н від 22.05.2024 вбачається, що відповідача повідомлено про зміну кредитора та пропозицію про сплату суми заборгованості (а.с.8). Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до суду за захистом своїх прав, оскільки спірні правовідносини регулюються ЦК Україн. Застосоване законодавство. Ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст. 12 цього Закону\~є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. На офіційному веб-сайті ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» (www.aviracredit.com.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Правилами надання коштів у позику, зразок Заявки, що подається з метою отримання кредитних коштів, вказавши в ній свої персональні дані та рахунок банківської картки для перерахування коштів. Після заповнення Заявки, позичальник переходить до підписання кредитного договору електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Відповідно до інформації, яка розміщена на сайті Товариства, після входу (авторизації) до Особистого кабінету, Клієнт, для отримання кредиту, заповнює Заявку Анкету, і лише після успішного проходження ідентифікації та верифікації надається можливість отримати кредит. Отже, Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет (www.aviracredit.com.ua) та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» та [PERSON] , 30.07.2021 було укладено кредитний договір № 41233, шляхом дистанційного підписання документу електронним підписом одноразовим цифровим ідентифікатором. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» свої умови кредитного договору виконало належним чином, надавши відповідачеві кредит, шляхом перерахування, в безготівковій формі, в національній валюті на зазначений картковий рахунок, грошових коштів в розмірі 4000 грн. Проте, відповідач [PERSON] , належним чином свої зобов`язання не виконав, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 4000 грн. - за тілом кредиту та 20100,00 грн. заборгованість за відсотками. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором на загальну суму 24100 гривень. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При зверненні до суду з цим позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» сплачено 2422,40 грн. судового збору за подання позову, що підтверджується платіжною інструкцією № 3 2771 від 05.11.2024 року. Приймаючи до уваги, що позов задоволено повністю, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. В обґрунтування розміру понесених позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» витрат на правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: Договір про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком С.В., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії СК № 8096/10 від 18.07.2019 р. (а.с.12-13), акт про отримання правової допомоги від 03.02.2025 року та платіжна інструкція (а.с.46-47). Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved