Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

У травні 2023 року позивач [PERSON] в особі свого представника звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.05.2023 позовну заяву [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування - залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.07.2021 у справі № 761/45943/18 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, частково задоволено цивільний позов. Вказаний вирок в частині цивільного позову, залишений без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 22.11.2021. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] за заподіяну шкоду здоров`ю та майну на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3088074, виданого ПрАТ «СК «ВУСО». Позивач зазначає, що оскільки потерпілі в кримінальному провадженні [PERSON] , [PERSON] не підтримали позовні вимоги про відшкодування шкоди відносно ПрАТ «СК «ВУСО», а просили суд у справі № 761/459438/18 стягнути матеріальну та моральну шкоду саме з [PERSON] , що остання має сплатити на користь потерпілих у кримінальному провадженні 53045,40 грн, з яких матеріальна шкода 21045,40 грн та моральна шкода 32000,00 грн. А тому, позивач має право звернутись до відповідача із даним позовом. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача невиплачену суму страхового відшкодування в сумі 53045,40 грн, з яких матеріальна шкода в розмірі 21045,40 грн та моральна шкода у розмірі 32000,00 грн; судові витрати просить покласти на відповідача. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.06.2023 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.07.2021 у справі № 761/45943/18 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, частково задоволено цивільний позов потерпілих яким: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 21045,40 грн; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 16000,00 грн; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 16000,00 грн; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн; стягнуто з [PERSON] судові витрати за проведення судово-медичної експертизи № 1750/Е у розмірі 1796,90 грн; судово-медичної експертизи № 1751/Е у розмірі 1796,90 грн, на користь держави. Вказаний вирок в частині цивільного позову залишений без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 22.11.2021. Положеннями ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як зазначає позивач та не спростовано відповідачем, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] за заподіяну шкоду здоров?ю та майну на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3088074, виданого ПрАТ СК «ВУСО». Позивач зауважила, що у зв`язку із незаконними дія рф, у неї вказаний поліс відсутній. Листом ПрАТ «СК «ВУСО» № 260/2092625 від 19.01.2022 повідомило [PERSON] , що з приводу розгляду її заяви на виплату страхового відшкодування від 13.01.2021 за шкоду спричинену життю та здоров?ю під час ДТП, яка мала місце 26.07.2018 виплата страхового відшкодування по вказаній події страховиком на користь [PERSON] не здійснюється. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров?ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на зазначені вище норми матеріального права, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання шкоди потерпілому особою, цивільна відповідальність якої застрахована внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоду, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та у разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може продовжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Таким чином, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому, відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка задала шкоду. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Аналогічна правова позиція викладене у постанові Касаційного цивільного суду верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156 св 18). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України). Положеннями ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування, - підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч.1, 2, 7 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved