Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

05.03.2025 ТОВ «Санфорд Капітал» звернулося до Деснянського районного\~суду м.\~Чернігова засобами електронного поштового зв`язку з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21.02.2022 № 1/4505207 у розмірі 8\~564,45 грн, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору. Ухвалою судді від 13.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.04.2025. У судове засідання 11.04.2025 сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Представник позивача в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, зазначив про підтримку позову, дав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач відзиву не подала. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21.02.2022 [PERSON] звернулася до АТ «Креді Агріколь Банк» із заявою-анкетою № 0101145-21022022-010 від 21.02.2022 на отримання готівкового кредиту «Свобода» (а.с. 42). 21.02.2022 між АТ «Креді Агріколь Банк» (Банк) та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір № 1/4505207 (а.с. 60-61), за умовами якого банк надає позичальнику кредит у сумі 36\~000,00 гривень строком на 18 місяців - з 21.02.2022 до 20.08.2023 (включно) (пункт 1.1). За користування кредитом позичальник сплачує банку: процентну винагороду щомісячно в розмірі 36,00 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 1,80 % від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1 договору (пункти 1.4.1, 1.4.2 договору). За умовами пунктів 2.1-2.2 Договору з метою обслуговування кредиту Банк відкриває Позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № UA973006140000029097000653454 в Банку. Позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків Графіку платежів по кредиту, щомісяця, в День повернення кредиту на Рахунок погашення заборгованості. У Додатку № 1 до кредитного договору № 1/4505207 від 21.02.2022, який підписаний [PERSON] , міститься Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, з якої убачається, що позичальник зобов`язалась повернути банку 20.08.2023 чисту суму кредиту у розмірі 58\~779,27 грн, з яких: 36\~000,00 грн -сума кредиту, 11\~115,27 грн проценти за користування кредитом, 11\~664,00 грн комісія за обслуговування кредитної заборгованості (а.с. 62). Також, 21.02.2022 відповідачем власноручно підписано паспорт споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору, який за змістом є тотожним кредитному договору № 1/4505207 від 21.02.2022 (а.с. 57-58). Як убачається з виписки по рахунку [PERSON] за період з 21.02.2022 по 23.01.2024, вона користувалась наданими банком коштами, періодично здійснювала платежі на виконання умов спірного кредитного договору (а.с. 64-66). Із розрахунку заборгованості перед АТ «Креді Агріколь Банк» по кредиту, наданому [PERSON] , кредитний договір № 1/4505207 від 21.02.2022, убачається, що, станом на 23.01.2024, заборгованість відповідача становить 8\~564,45 грн, з яких: 1\~597,26 грн - прострочена заборгованість, 3,19 грн - нараховані відсотки, 484,00 грн - прострочені відсотки, 648,00 грн комісія, 5\~832,00 грн - прострочена комісія (а.с. 41). 18.01.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» (Новий кредитор) та АТ «Креді Агріколь Банк» (Первісний кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 1-2024, за умовами пункту 2.1 якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором (а.с. 30-37). Як убачається із реєстру прав вимоги № 1, який є додатком № 1 до договору про відступлення права вимоги № 1-2024 від 18.01.2024, на умовах договору Первісний кредитор відступає Новому кредитору права вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 1/4505207 від 21.02.2022; загальна заборгованість 8\~564,45 грн. 22.02.2024 між ТОВ «Санфорд Капітал» (новий кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» (кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 2-2024, за умовами пункту 2.1. якого у відповідності до умов цього Договору Кредитор передає (відступає) Новому кредитору Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Кредитора за Кредитними договорами та сплачує Кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором (а.с. 23-29). Як убачається із реєстру прав вимоги № 1 від 04.03.2024, який є додатком № 1 до договору про відступлення права вимоги № 2-2024 від 22.02.2024, на умовах договору Кредитор відступає Новому кредитору права вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 1/4505207 від 21.02.2022; загальна заборгованість 8\~564,45 грн. У позовній заяві позивач зазначає, що [PERSON] виконала свої зобов`язання з повернення суми кредиту, оплати нарахованих процентів та комісії лише частково. У зв`язку із цим, станом 23.01.2025, у [PERSON] перед позивачем існує заборгованість за кредитним договором від 21.02.2022 № 1/4505207 у загальному розмірі 8 564,45 грн, яка складається з: - простроченої заборгованості за тілом кредиту в сумі 1 597,26 грн; - заборгованості по нарахованим відсоткам в сумі 3,19 грн; - заборгованості по простроченим відсоткам в сумі 484,00 грн; - заборгованості по комісії в сумі 648,00 грн; - заборгованості по простроченій комісії в сумі 5\~832,00 грн. Із відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області від 12.03.2025 убачається, що [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 87). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач з власної волі уклала кредитний договір на визначених умовах кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за понадстрокове користування кредитними коштами. Приписами статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями частини першої статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги той факт, що відповідач користувалася наданими банком коштами, не виконуючи зобов`язань за кредитним договором від 21.02.2022 № 1/4505207 щодо своєчасного повернення наданих грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків, суд вважає, що позовні вимоги\~\~ТОВ «Санфорд Капітал» в цій частині підлягають задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредиту в загальному розмірі 6 480,00 грн, суд зазначає наступне. Із умов укладеного кредитного договору убачається, що за користування кредитом позичальник сплачує банку комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 1,80 % від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1 договору (пункт 1.4.2 договору). За доводами позивача, [PERSON] має заборгованість за комісією за обслуговування кредиту за кредитним договором від 21.02.2022 № 1/4505207 у загальному розмірі 6 480,00 грн. (648,00 грн комісія, 5\~832,00 грн прострочена комісія). Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Із урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Суд звертає увагу на те, що у спірному кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком установлена щомісячна комісія. Також позивачем не надано доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення комісії з відповідача в розмірі 6\~480,00 грн за договором від 21.02.2022 № 1/4505207 є нікчемними та задоволенню не підлягають. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважала за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги від 01.04.2024 № 1/04, укладений між Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» та ТОВ «Санфорд Капітал», ордер на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт-приймання передачі наданих послуг з правничої допомоги, виконаних адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС», вартість послуг (прейскурант), платіжну інструкцію про оплату за надану правову допомогу у розмірі 7 200,00 грн. Ураховуючи відсутність заперечень з боку відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, вони підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог (24,33%). Ураховуючи викладене,

Outcome: partial