Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за п`ятьма кредитними договорами на загальну суму 149\~675,12 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що: - відповідно до реєстру боржників та договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №102455771, укладеним 28.09.2021\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Мілоан»\~(далі\~ ТОВ\~«Мілоан») та відповідачем [PERSON] . На час придбання права вимоги за відповідачем обліковувалася заборгованість в розмірі 40337,05 грн, з них 14716,00 грн основного боргу, 22621,05 грн нарахованих відсотків, 3000 грн комісія. - відповідно до реєстру боржників №11 від 27.10.2023 та договору факторингу №14/06/21 від 14.07.2021 до позивача перейшло право грошової вимоги за договором позики №77228239,\~укладеним 15.10.2021\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»\~(далі\~ ТОВ\~«1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів») та відповідачем [PERSON] . За цим договором за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 49349,43 грн, з них 14652,00 грн основного боргу, 34697,43 грн нарахованих відсотків. - відповідно до реєстру боржників та договору факторингу №05052023 від 05.05.2023 до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №2542976, укладеним 04.11.2021\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Лінеура\~Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») та відповідачем [PERSON] . На час придбання права вимоги за відповідачем обліковувалася заборгованість в розмірі 23271,14 грн, з них 4704,48 грн основного боргу, 18566,66 грн нарахованих відсотків. - відповідно до реєстру боржників та договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 до позивача перейшло право грошової вимоги за договором позики №0505936287, укладеним 12.11.2021\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Інфінанс» (далі ТОВ «Інфінанс») та відповідачем [PERSON] . На час придбання права вимоги за відповідачем обліковувалася заборгованість в розмірі 22372,50 грн, з них 3000,00 грн основного боргу, 19372,50 грн нарахованих відсотків. - відповідно до реєстру боржників та договору факторингу №12082022 від 12.08.2022 до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 3128721351/746533, укладеним 30.10.2021\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Кредитна\~установа «Європейська\~кредитна група» (далі ТОВ «КУ «Європейська кредитна група») та відповідачем [PERSON] . На час придбання права вимоги за відповідачем обліковувалася заборгованість в розмірі 14345,00 грн, з них 3800,00 грн основного боргу, 10545,00 грн нарахованих відсотків. Після відступлення права грошової вимоги відповідач не здійснив жодного платежу на погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунок первісних кредиторів. Ураховуючи наведене, позивач просить стягнути з [PERSON] заявлену суму заборгованості та судові витрати у справі, що складаються з 3028 гривень судового збору. Відповідач [PERSON] позов не визнав, у відзиві вказав на відсутність повідомлень про перехід до позивача права вимоги за переліченими кредитними догодами, що на його думку звільняє від обов`язку сплачувати кошти позивачу. З огляду на час укладення кредитних договорів просив застосувати строк позовної давності, водночас вважає усі договори нікчемними через недотримання вимог ст.1055 ЦК України щодо письмової форми кредитного договору. Ухвалою від 07.03.2025 на підставі пункту 2 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до приписів частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України). Фактичні обставини справи, встановлені судом. І. 28.09.2021 [PERSON] з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі уклав на платформі ТОВ «Мілоан» договір споживчого кредиту №102455771 на суму 20\~000,00 грн, строком на 15 днів до 13.10.2021. Відповідно до умов договору товариство надало клієнту кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити 3000 грн комісії одноразово (п.1.5.1), і проценти за користування кредитом за зниженою ставкою 1,70% в день (п.1.5.2) або базовою ставкою 5% від фактичного залишку в день (п.1.6). Знижена процентна ставка застосовується протягом первісного строку кредитування та строку пролонгації на пільгових умовах. Після спливу строку кредитування нарахування процентів припиняється (п.2.2.3). Позичальник вправі неодноразово пролонгувати строк кредитування сплативши комісію за управління кредитом та певну частину заборгованості. Ставка комісії для пролонгації наведена у таблиці (п.2.3.1.1). Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день за стандартною процентною ставкою, якщо продовжує користуватися коштами понад обумовлений строк, але не більше ніж на 60 днів. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на картковий рахунок вказаний клієнтом (п.2.1). Перед укладенням договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта. Клієнт здійснює оформлення кредиту в Особистому кабінеті на сайті товариства або в мобільному за стосунку підтвердивши прийняття пропозиції товариства на укладення договору, додатками якого є Правила, Паспорт споживчого кредиту, Графік платежів. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання кредиту підписуються клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надходить на телефонний номер клієнта, а товариство підписує договір кваліфікованим електронним підписом уповноваженого працівника товариства (п.6.1-6.6.) Савчук О.О. підписав договір, вказав паспортні дані, електронну пошту, номер мобільного телефону, ідентифікаційний код (а.с.10-15). 28.09.2021 на підставі платіжного доручення № 33066663 ТОВ «Мілоан» перерахувало відповідачу на картковий рахунок № [NUMBER] кошти в розмірі 20\~000 грн.( а.с.16). Згідно з відомістю нарахувань (а.с.22) позичальник неодноразово пролонгував договір на пільгових умовах, сплативши обумовлену договором комісію і частину заборгованості. Проценти за користування коштами нараховували до 24.01.2022. 16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 16072024, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» як фактор приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, серед них заборгованість за кредитним договором №102455771 з [PERSON] на суму 40337,05 грн (14716,00 грн - тіло, 22621,05 грн - проценти, 3000 грн комісія). ІІ. 15.10.2021 [PERSON] уклав із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №77228239 на суму 14652,00 грн. строком на 30 днів до 14.11.2021 під 1,99 % в день. Договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 2P1qv613My. У реквізитах позичальника вказаний номер рахунку [NUMBER] (а.с.31). Згідно з розрахунком заборгованості (а.с.38) ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» нарахувало на тіло кредиту 14652,00 грн, відсотки в межах строку кредитування в розмірі 34697,43 грн. Відповідач не вносив коштів на повернення заборгованості. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу №14/06/21, а 27.10.2023 Додаткова угода №12 про відступлення права вимоги згідно є Реєстром №11, до якого включений [PERSON] за кредитним договором №77228239 на суму заборгованості 49349,43 грн (14652,00 грн - тіло, 34697,43 грн - проценти) (а.с.32-37). ІІІ. 04.11.2021 [PERSON] скориставшись інтернет ресурсом www/credit7.ua, уклав з ТОВ «Лінеура Україна» договір споживчого кредиту №2542976 на суму 4800,00 грн на 362 дні під 1,99% в день, зобов`язавшись кожні 14 днів сплачувати нараховані проценти (п.1.3, 1.4). Кредит наданий товариством у безготівковій формі шляхом перерахування на платіжну карту [NUMBER] (п.2.1). Відповідач підписав Договір, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту, Паспорт споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором К388 (а.с.50-53). Того ж дня первісний кредитор перерахував відповідачу 4800 грн (а.с.54). Згідно з розрахунком заборгованості (а.с.60) відповідач користався кредитними коштами і частково погасив борг. 05.05.2023 на підставі договору факторингу №05052023 ТОВ «Лінеура Україна» відступило право вимоги за цим кредитним договором позивачу. У витягу до Реєстру за [PERSON] обліковується заборгованість в розмірі 23271,14 грн ( 4704,48 грн основного боргу, 18566,66 грн проценти) (а.с.55-59). IV. 12.11.2021 [PERSON] подав на сайті monеyboom.ua заявку на отримання кредиту (а.с.71), пройшов ідентифікацію за номер мобільного телефону (а.с.72) і використовуючи одноразовий ідентифікатор 8q0g31 ознайомився із Паспортом споживчого кредиту, після чого акцептував оферту ТОВ «Інфінанс» №0505936287 про отримання фінансового кредиту на суму 3000,00 грн на 30 днів під 1,75% в день (а.с.68-70). Згідно з квитанцією про сплату 12.11.2021 ТОВ «Інфінанс» перерахувало відповідачу на заявлену карту [NUMBER] обумовлену суму кредиту (а.с.74). Як відображено у розрахунку заборгованості [PERSON] не вносив коштів на повернення цього кредиту (а.с.80). 24.11.2022 на підставі договору факторингу №24/11-22 ТОВ «Інфінанс» відступило право вимоги за кредитним договором позивачу. У витягу до Реєстру за [PERSON] обліковується заборгованість в розмірі 22372,50 грн (3000 грн основного боргу, 19372,50 грн проценти) (а.с.75-79). V. 30.10.2021\~ [PERSON] \~використовуючи одноразовий\~ідентифікатор R83192\~уклав в\~електронній формі з ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» кредитний договір № 3128721351/746533 на суму 3800 грн на строк 29 днів до 27.11.2021 під 2,5% в день (а.с.86-89). Відповідач борг не повернув, проценти не сплатив (а.с.94). 12.08.2022 ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» уклало з ТОВ «ФК «ЄАПБ» Договір факторингу №12082022, у Реєстрі боржників за [PERSON] обліковується заборгованість в розмірі 14345,00 грн (3800,00 грн тіла кредиту, 10545,00 грн проценти) (а.с.93). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів. Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626,\~628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 641 ЦК України). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.\~Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом ( стаття 642 ЦК України). Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. В силу статті 639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» ( далі Закону). Відповідно до статті 3 Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.\~\~ Відповідно до статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. У постанові\~від 07.04.2021\~у справі\~№623/2936/19 Верховний Суд сформував висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора. Суд встановив, що усі п`ять кредитних договорів, про які йдеться у справі, за формою відповідають вимогам законодавства, договори підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. [PERSON] при укладенні перелічених договорів проходив ідентифікацію за однаковим ідентифікаційним кодом, паспортними даними, номером мобільного телефону і електронної адреси. Відповідач, підписавши договори, не лише погодив їх умови, але й скористався кредитами, які перераховані на вказані ним карткові рахунки. Тому суд відхиляє доводи відповідача про нікчемність укладених договорів і недотримання письмової форми договору. Предметом даного позову є стягнення фактором заборгованості за договорами позики і кредитними договорами. У відповідності до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія, як заінтересована особа, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належні оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр боржників, докази оплати за договором. Позивачем на підтвердження права вимоги до відповідача надані копії договорів факторингу, акти прийому-передачі реєстру боржників за кожним із вищевказаних кредитних договорів, тому суд вважає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» підтвердило факт переходу до нього права вимагати за переліченими у позовній заяві кредитними договорами. Посилання відповідача на відсутність повідомлення про перехід права вимоги до нового кредитора як на підставу відмови у позові не відповідають приписам Цивільного кодексу України. Так, відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про зміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредитору є належним виконанням. Згідно з частиною другою статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредитору до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже неповідомлення боржника про перехід права вимоги дає останньому право виконувати зобов`язання безпосередньо первісному кредитору, проте не звільняє від обов`язку належним чином виконувати зобов`язання. Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості первісним кредиторам, тому враховуючи доведеність позивачем переходу до нього право вимоги позовні вимоги є підставними. При вирішенні питання розміру заборгованості суд враховує таке. Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору ( частина перша четверта статті 1056-1 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Таким чином, при вирішенні вимог щодо стягнення процентів має значення строк виконання відповідного зобов`язання і природа нарахованих процентів. У постановах від 05.03.2023 у справі № 910/4518/16, від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів за користування коштами може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивач не ставить вимогу про стягнення процентів на підставі статті 625 ЦК України, тому суд визначає заборгованість лише в межах строку кредитування за кожним із договорів. За умовами\~кредитного договору\~№102455771\~від 28.09.2021 [PERSON] отримав 20\~000,00 грн, строком на 15 днів до 13.10.2021, під 1,70% в день, з правом пролонгації кредиту на певний строк залежно від суми сплаченої заборгованості і комісії за управління кредитом за ставками наведеними у таблиці (а.с.10). Згідно з розрахунком (а.с.22) відповідач 12.10.2021 пролонгував договір на різний строк сплативши 600 грн комісії, 600 грн тіла кредиту, 776 грн процентів; 15.10.2021 сплативши 970 грн комісії, 970 грн тіла кредиту і 1594 грн процентів; 23.10.2021 сплативши 552 грн комісії, 552 грн тіла і 888 грн процентів; 26.10.2021 сплативши 536 грн комісії, 536 грн тіла, 890 грн процентів; 29.10.2021 сплативши 520 грн комісії, 520 грн тіла і 890 грн процентів; 01.11.2021 сплативши 504 грн комісії, 504 грн тіла, 887 грн процентів; 04.11.2021 сплативши 489 грн комісії, 489 грн тіла і 881 процентів; 11.11.2021 сплативши 474 грн комісії, 474 грн тіла, 1190 грн процентів. 03.12.2021 відповідач пролонгував договір до 18.12.2021, сплативши 100 грн комісії, 639 грн тіла і 822 грн процентів, тому після 18.12.2021 проценти можуть бути нараховані лише за правилами ст.625 ЦК України. Обумовлена сторонами ставка 5% за кожен день користування коштами понад строки є фактично погодженою ставкою за ст.625 ЦК України, а не умовою для правомірного користування коштами. Відповідно станом на 18.12.2021 заборгованість за тілом кредиту становила 14\~716,00 грн (20000-600-970-552-536-520-504-489-474-639=14716,00 грн), за процентами 17176,13 грн ( 22621,05-147,16х37=17176,13). Правомірним є також стягнення з відповідача 3000 грн комісії. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, включені в загальні витрати\~за споживчим\~кредитом. В силу частини шостої статті 12 Закону України «Про споживче\~кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом. Умови кредитного договору передбачали обов`язок сплатити одноразову комісію в розмірі 3000 грн. Отже, із заявлених в позові 40337,05 грн (14716,00 грн основного боргу, 22621,05 грн нарахованих відсотків, 3000 грн комісія), суд стягує з відповідача 34892,13 грн (14716,00 тіла, 17176,13 процентів, 3000 комісії). За умовами\~кредитного договору\~№77228239\~від 15.10.2021\~ [PERSON] \~отримав 14652,00 грн. строком на 30 днів під 1,99 % в день. Матеріали справи не містять доказів повернення боргу чи пролонгації, тому розмір заборгованості в межах строку кредитування складає 14652,00 грн тіла кредиту і 8747,24 грн процентів (14652,00х1,99%х30). Вимоги позивача про стягнення процентів у розмірі 34697,43 грн. є необґрунтованими. Отже із заявлених 49349,43 грн (14652,00 тіло, 34697,43 грн проценти), суд задовольняє вимоги на 23399,24 грн (14652+8747,24=23399,24). За умовами споживчого кредиту №2542976 від 04.11.2021\~ [PERSON] \~отримав 4800,00 грн на 362 дні під 1,99% в день. До стягнення\~позивачем заявлено 23271,14 грн (4704,48 грн основного боргу, 18566,66 грн проценти). Перевіривши проведені нарахування (а.с.60) суд вважає їх правильними, проценти нараховані в межах строку кредитування, при обрахунку врахована сплата 16.11.2021 95,52 грн тіла і 1241,76 грн процентів. За умовами договору позики №0505936287 від 12.11.2021 [PERSON] отримав 3000,00 грн на 30 днів під 1,75% в день. Докази повернення позики чи пролонгації договору суду не надані, тому розмір заборгованості в межах обмовленого строку становить 3000 грн основного боргу і 1575,00 грн (3000х1,75%х30=1575,00). Отже із заявлених 22372,50 грн (3000 грн основного боргу, 19372,50 грн проценти), суд задовольняє позов на 4575,00 грн (3000 грн основного боргу, 1575,00 грн проценти) За умовами кредитного договору № 3128721351/746533 від 30.10.2021 [PERSON] отримав 3800 грн на строк 29 днів під 2,5% в день. Доказів повернення кредиту чи пролонгації договору суду не надано, тому розмір заборгованості в межах обмовленого строку становить 3800 грн основного боргу і 2755,00 грн (3800х2,5%х29=2755,00). Із заявленої до стягнення заборгованості на суму 14345,00 грн (3800,00 грн тіла кредиту, 10545,00 грн проценти), суд задовольняє 6555,00 грн (3800 грн тіла, 2755 грн процентів). Загальний розмір задоволених позовних вимог становить 34892,13+23399,24+23271,14 +4575,00+6555,00=92692,51 грн., що відповідає 62% від заявлених вимог на суму 149675,12 грн. Відповідно до вимог частин першої, п`ятої, шостої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК). Відповідно до\~пункту 4\~частини третьої\~статті129\~Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Обсяг наданих суду доказів є достатнім для часткового задоволення позову. Відповідач у відзиві на позовну заяву заявив про застосування передбачених ч.4 ст.267 ЦК України наслідків пропуску строку позовної давності. Доводи відповідача щодо перебігу строку позовної давності є помилковими. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пункт 12 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. На всій території України карантин діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023 (постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, від 27.06.2023 №651) Крім того, згідно з п.19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Ураховуючи наведене строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості , що виникла у 2021 році на час ухвалення рішення не закінчилися, підстави для відмови у позові з цих мотивів відсутні. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір пропорційно до задоволених вимог 1877,36 грн. (3028х62%).

Outcome: partial