Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

09.12.2024 [PERSON] , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON] звернулася в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Боберська Оксана Анатоліївна, в якому просить визнати право власності на спадкове майно у вигляді недоотриманих померлим коштів та їх стягнення. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що [PERSON] і [PERSON] є спадкоємцями майна померлого [PERSON] . За життя її чоловіка Тернопільський окружний адміністративний суд рішенням від 01.04.2019 у справі №500/541/19 визнав протиправними дії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання [PERSON] у зв`язку із зміною складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, в розмірі 88% від цієї винагороди та зобов`язав Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести такий перерахунок з 04 грудня 2018 року згідно з довідкою Тернопільського апеляційного суду №458/19 від 22 січня 2019 року без обмеження граничного розміру з урахуванням раніше виплачених сум. Відповідно до даного рішення відповідач здійснив перерахунок і донарахував 38 538, 84 грн. за період з 04.12.2018 року по 19.06.2019 року. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 у справі №500/1643/20 визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене листом від 30 червня 2020 року №1900-0313-8/9205 про відмову у перерахунку [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із заявою від 03 квітня 2020 року на підставі довідки Тернопільського апеляційного суду №01-17/78/2020 від 05 березня 2020 року і зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити [PERSON] перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Тернопільського апеляційного суду №01-17/78/2020 від 05.03.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, з 19 лютого 2020 року. На виконання даного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області нараховано доплату в розмірі 489 790, 97 грн. за період з 19.02.2020 року по 31.10.2020 року. Дані кошти за життя [PERSON] виплачені не були. [PERSON] помер [INFO] . Позивачка на момент смерті [PERSON] була дружиною останнього, [PERSON] - його сином, вони проживали разом з [PERSON] до і на час його смерті та вели спільне господарство. Відповідно до заповіту, зареєстрованому в Спадковому реєстрі за №591456 [PERSON] є спадкоємцем майна померлого і 1 червня 2021 року за її заявою приватним нотаріусом Боберською O.A. у Спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа №67748724. Позивачка направила заяву до ГУ ПФУ в Тернопільській області, у якій попросила відповідача перерахувати на її банківський рахунок суму заборгованості, нарахованої відповідно до вказаних вище рішень Тернопільського окружного адміністративного суду в розмірі 38 538, 84 грн. та 489 790, 97 грн. Однак наведені позивачкою вимоги ГУ ПФУ в Тернопільській області задоволені не були. У зв`язку із вищенаведеним, просила суд позов задовольнити. 03.01.2025 представником відповідача, через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що позов до задоволення не підлягає, оскільки згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь - які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний Бюджет України. Відповідно до пунктів 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Суми пенсії, донараховані на виконання судових рішень, що виплачуються за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету, обліковуються в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справ) та на їх підставі в автоматизованій базі даних у підсистемі «Реєстр судових рішень» Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України. Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 №21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 23.09.2009 за №897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 №35-1), видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року у справі №500/541/19 набрало законної сили 20.06.2019. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року у справі №500/1643/20 набрало законної сили 02.10.2020. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Вище перелічені суми заборгованості за рішеннями судів обліковуються в автоматизованій базі даних обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах). Враховуючи вищезазначене, заборгованість на виконання рішення суду виплачується за окремою бюджетною програмою та не включається в недоотриману пенсію. А тому, за наведених вище підстав, вважає що позов до задоволення не підлягає. Ухвалою судді від 23.12.2024 відкрито провадження у цивільній справі №607/26402/24. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.02.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, щодо задоволення позовних вимог заперечив з підстав наведених у відзиві на позов. Третя особа приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Боберська Оксана Анатоліївна будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. Попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. За ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] є вдовою [PERSON] , який помер [INFO] . У подружжя [PERSON] та [PERSON] є син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 16.02.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. 01.04.2019 Тернопільським окружним адміністративним судом задоволено позов [PERSON] до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправними дії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання [PERSON] у зв`язку із зміною складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, в розмірі 88% від цієї винагороди. Зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести [PERSON] з 04 грудня 2018 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 88% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, яка складає 46516,80 грн., згідно довідки Тернопільського апеляційного суду №1380/18вх. від 20 грудня 2018 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, а з 01 січня 2019 року в розмірі 88% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, яка складає 50715,20 грн., згідно довідки Тернопільського апеляційного суду №458/19 від 22 січня 2019 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум. Відповідно до даного рішення відповідач здійснив перерахунок і донарахував 38538,84 грн. за період з 04.12.2018 року по 19.06.2019 року. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 року у справі №500/1643/20 визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене листом від 30 червня 2020 року №1900-0313-8/9205 про відмову у перерахунку [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із заявою від 03 квітня 2020 року на підставі довідки Тернопільського апеляційного суду №01-17/78/2020 від 05 березня 2020 року і зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити [PERSON] перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Тернопільського апеляційного суду №01-17/78/2020 від 05.03.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, з 19 лютого 2020 року. На виконання даного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області нараховано доплату в розмірі 489790,97 грн. за період з 19.02.2020 року по 31.10.2020 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Тернопільським міжрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №902 від 12 квітня 2021 року. Відповідно до заповіту, зареєстрованому в Спадковому реєстрі за №591456 [PERSON] є спадкоємцем майна померлого і 01 червня 2021 року приватним нотаріусом Боберською O.A. у Спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа №67748724. [PERSON] направила заяву до ГУ ПФУ в Тернопільській області, у якій попросила відповідача перерахувати на її банківський рахунок суму заборгованості, нарахованої відповідно до вказаних вище рішень Тернопільського окружного адміністративного суду в розмірі 38 538, 84 грн. та 489 790, 97 грн. ГУ ПФУ в Тернопільській області вимоги [PERSON] задоволені не були, про що свідчить зміст письмової відповіді від 17 липня 2023 року. Зокрема, Головне управління повідомило, що вище перелічені суми заборгованості за рішеннями судів обліковуються в автоматизованій базі даних обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах), видатки на погашення такої заборгованості плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування пенсійних програм. З листа приватного нотаріуса Боберської О.А. № 147/01-16 від 05.09.2024 року вбачається, що на направлені нею 08.06.2021 року та 26.07.2023 року запити до ГУ ПФУ в Тернопільській області одержана відповідь про відсутність недоотриманих [PERSON] грошових сум, а виплата коштів на виконання вищевказаних рішень суду здійснюється в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат, через що це видати свідоцтво про право на спадщину на кошти, що є заборгованістю за рішеннями, суду неможливо. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №22/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , наданої на запит суду приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Боберською О.А., спадкова справа заведена за заявою дочки померлого [PERSON] №41 від 01.06.2021 про прийняття спадщини, за заявою дружини померлого [PERSON] про прийняття спадщини №43 від 07.06.2021. Спадкоємцем, який за законом має право на обов`язкову частку у спадковому майні є син спадкодавця [PERSON] , [INFO] . У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ст.328 ЦК України вбачається, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо це прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У п.23 своєї постанови №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У статті 1227 ЦК України встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20)). Право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття1227ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227ЦКУкраїни не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття1241ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття1281ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20)). Право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на недоотриманої доплати пенсії). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217ЦК України за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20)). Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що членам сім`ї спадкодавця передаються (або включаються до складу спадщини у разі відсутності членів сім`ї) ті суми соціальних виплат, які належали спадкодавцю за життя, проте, не були одержані ним. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Вищевказаний висновок суду кореспондує й із правовим висновком, викладеним Верховним судом у постанові №295/4158/23 від 05 січня 2024 року. Отож, враховуючи вищенаведене, зокрема те, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя, суд вважає, що [PERSON] має право на отримання вищевказаних коштів, як спадкового майна, яке належало [PERSON] й залишилось йому не виплаченим у зв`язку зі смертю. Однак, Суд зауважує, що як вбачається із матеріалів спадкової справи № 22/2021 заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , право на обов`язкову частку в спадковому майні має син померлого [PERSON] . Згідно з приписами статті 1223ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно ч.3 ст. 1235 Цивільного кодексу України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Відповідно до статті 1241 Кодексу малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Тож, для того щоб визначити розмір обов`язкової частки, право на яку має неповнолітній син спадкодавця, необхідно встановити коло спадкоємців, якби спадкування мало місце за законом. Отож, як вбачається із матеріалів спадкової справи, спадкоємцями до майна померлого є дружина [PERSON] , син [PERSON] та дочка [PERSON] . У випадку, якби мало місце спадкування за законом, кожен із них мав би право на 1/3 спадкового майна спадкодавця. Таким чином, у відповідності до вимог статті 1241 Цивільного кодексу України, розмір обов`язкової частки, право на яку має неповнолітній син спадкодавця, становить 1/6 частку (1/3:2). З таких підстав, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, оскільки неповнолітній син спадкодавця [PERSON] , [INFO] має право на обов`язкову частку в спадщині в розмірі 1/6 частки, яка становить 88 054, 96 гривень (528329,81 грн. /3 = 176109,93 грн. /2 =88054,96 грн.). Суд не\~бере до\~уваги посилання\~відповідача наведені\~у відзиві,\~про те,\~щобудь - які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний Бюджет України, оскільки як неодноразово зазначалась ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема у рішенні від 08.11.2005 у справі «Кечко проти України», у справі «Бакалов проти України» у рішенні від 30.11.2004 та у справі «Терем ЛТД, Чесеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~ Беручи до уваги те, що позов задоволено в сумі, яка заявлена позивачем, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 5283,29 гривень. На підставі ст. ст. 392, 1218, 1223, 1225, 1268, 1296 ЦК України,

Outcome: partial