Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що свідоцтво про право власності на житло від 03 вересня 1998 р., видане комісією по приватизації державного житлового фонду заводу ім. Малишева, на ім`я [PERSON] , [PERSON] , відносно квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . В обґрунтування поданої заяви зазначено, що відповідно до розпорядження Комісії по приватизації державного житлового фонду заводу ім. Малишева від 03 вересня 1998 р. видано свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Свідоцтво про право власності на житло було видано на ім`я заявниці та її доньки, [PERSON] . [INFO] донька [PERSON] , [INFO] , померла. Державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області 18 лютого 2025 року видано заявнику свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частки квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Заявник вказує, що під час проведення державної реєстрації права власності на частки вищезазначеної квартири вона помітила, що у свідоцтві про право власності на житло від 03 вересня 1998 року її прізвище записано з помилкою [PERSON] . Помилка в написанні прізвища виникла через описку, оскільки це не відповідає по батькові, зазначеному у паспорті громадянина України серія [NUMBER] , виданому Дергачівським РВ УМВС України в Харківській області 30 листопада 1998 року, довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої Золочівською ДПІ ГУ ДПСУ Харківській області 27.12.2024. Заявник зазначає, що для подальшого розпорядження належною їй часткою квартири необхідно встановити, що свідоцтво про право власності на житло дійсно належить їй. Отримати нове свідоцтво з виправленням неможливо, оскільки свідоцтва про право власності на житло, у зв`язку з внесенням змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» видавались до 01 січня 2016 року. [PERSON] просила справу розглядати за її відсутності, заяву підтримує та просить суд її задовольнити. Представником Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області надано суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви заперечення відсутні. Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передбачено ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5, ч.6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, відповідно до розпорядження Комісії по приватизації державного житлового фонду заводу ім. Малишева від 03 вересня 1998 р. видано свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Свідоцтво про право власності на житло видано на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [INFO] [PERSON] , померла. Державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області 18 лютого 2025 року видано заявнику, [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частки квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Заявник вказує, що під час проведення державної реєстрації права власності на 1/2 частку вищезазначеної квартири вона помітила, що у свідоцтві про право власності на житло від 03 вересня 1998 року її прізвище записано з помилкою [PERSON] . Помилка в написанні прізвища виникла через описку, оскільки це не відповідає по батькові, зазначеному у паспорті громадянина України серія [NUMBER] , виданому Дергачівським РВ УМВС України в Харківській області 30 листопада 1998 року, довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої Золочівською ДПІ ГУ ДПСУ Харківській області 27.12.2024. Заявник зазначає, що для подальшого розпорядження належною їй часткою квартири необхідно встановити, що свідоцтво про право власності на житло дійсно належить їй. Отримати нове свідоцтво з виправленням неможливо, оскільки свідоцтва про право власності на житло, у зв`язку з внесенням змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» видавались до 01 січня 2016 року. Так, по-батькові заявника зазначене у свідоцтво про право власності на житло від 03 вересня 1998 р., видане комісією по приватизації державного житлового фонду заводу ім. Малишева, не відповідає по-батькові, що зазначені у паспорті громадянина України серія [NUMBER] , виданому Дергачівським РВ УМВС України в Харківській області 30 листопада 1998 року, довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої Золочівською ДПІ ГУ ДПСУ Харківській області 27.12.2024. Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як\~ за\~ зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України: суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст.315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення Відповідно до ч.4\~ст.294 ЦПК України: справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. За\~ст.293 ЦПК України: окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995\~передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п. 12 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved