Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] було укладено договір №4898848, відповідно до якого він отримав кредит в розмірі 10\~000,00 грн, шляхом переказу на картковий рахунок, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 5\~100,00 грн, які нараховуються за ставкою 1.7% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 2.3.1.2. договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. 13 січня 2022 року укладено договір №13-01/2022-79, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором №4898848 від 22 вересня 2021 року. 10 січня 2023 року укладено договір №10-01/2023 року, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитним договором №4898848 від 22 вересня 2021 року. Внаслідок невиконання зобов`язань за договором №4898848 від 22 вересня 2021 року загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, станом на день формування позовної заяви становить: 68\~000,00 грн, з яких: 10\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 56\~100,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1\~900,00 грн заборгованість за комісіями. Крім того, 11 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір №101349945, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 8\~000,00 грн, шляхом переказу коштів на картковий рахунок, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 6\~000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2.5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.6 договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 2.3.1.2. договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. 29 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №29-12/2021-45, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Купітал» набуло права вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором №101349945 від 11 вересня 2021 року. 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №101349945 від 11 вересня 2021 року. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором №101349945 від 11 вересня 2021 року загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, станом на день формування позовної заяви становить 62 320,00 грн, з яких: 8\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 54\~320,00 грн заборгованість за нарахованими процентами. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 53\~120,00 грн, з яких: 8\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 45\~120,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. З огляду на вказані обставини позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договорами №4898848 від 22 вересня 2021 року, №101349945 від 11 вересня 2021 року в розмірі 121\~120,00 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 25\~000,00 грн. 24 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; відповідач відзив на позов суду не направив. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 11 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 101349945, підписаний електронним підписом позичальника з використанням одноразового ідентифікатора J28836, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8\~000,00 грн, строком кредитування 30 днів до 11 жовтня 2021 року, зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 1\~520,00 грн, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2., 1.6. проценти за користування кредитом становлять 6\~000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2.50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Розділом 2 встановлено умови виконання договору, зокрема п. 2.2. 2.2.3 визначений порядок нарахування і сплати процентів за користування кредитом, а. п. 2.3. договору пролонгації строку кредитування, у тому числі п. 2.3.1.2. встановлено порядок пролонгації на стандартних умовах, зокрема позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів, у такому випадку проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору (а.с. 28-41, 59). 29 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29-12/2021-45, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 101349945. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором № 101349945 у розмірі 39\~520,00 грн, з яких: 8\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 31\~520,00 грн заборгованість за процентами (а.с. 74-84). За умовами договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 101349945 від 11 вересня 2021 року у розмірі 62\~320,00 грн, з яких: 8\~000,00 грн тіло кредиту, 54\~320,00 грн відсотки за користування кредитом (а.с. 92-98). Згідно з розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за договором №101349945 становить 62\~320,00 грн, яка складається із: 8\~000,00 грн заборгованість за основною сумою кредиту, 31\~520,00 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 22\~800,00 грн нараховані відсотки за період з 29 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року (а.с. 61, 63). Крім того, 22 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4898848, підписаний електронним підписом позичальника з використанням одноразового ідентифікатора R89366, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 10\~000,00 грн, строком кредитування 30 днів до 22 жовтня 2021 року, зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 1\~900,00 грн, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2., 1.6. проценти за користування кредитом становлять 5\~100,00 грн, які нараховуються за ставкою 1.70% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Розділом 2 встановлено умови виконання договору, зокрема п. 2.2. 2.2.3 визначений порядок нарахування і сплати процентів за користування кредитом, а. п. 2.3. договору пролонгації строку кредитування, у тому числі п. 2.3.1.2. встановлено порядок пролонгації на стандартних умовах, зокрема позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів, у такому випадку проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору (а.с. 14-27, 58). 13 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №13-01/2022-79, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №4898848. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №4898848 у розмірі 47\~000,00 грн, з яких: 10\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 35\~100,00 грн заборгованість за процентами, 1\~900,00 грн. заборгованість за комісією (а.с. 64-73). За умовами договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4898848 від 22 вересня 2021 року у розмірі 68\~000,00 грн, з яких: 10\~000,00 грн тіло кредиту, 56\~100,00 грн відсотки за користування кредитом, 1\~900,00 грн. - комісія (а.с. 85-91). Згідно з розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за договором №4898848 становить 68\~000,00 грн, яка складається із: 10\~000,00 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 35\~100,00 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 1\~900,00 грн. заборгованість за комісією, 21\~000,00 грн нараховані відсотки за період з 13 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року (а.с. 60, 62). Відповідно до ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639\~ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України\~«Про електронну\~комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами договорів досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаних договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з абз. другим частини другої статті 639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконав, у передбачений у договорах строк кошти (суми кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основними зобов`язаннями, яка складається із суми кредиту: - за договором № 101349945 від 11 вересня 2021 року 8\~000,00 грн; - за договором № 4898848 від 22 вересня 2021 року 10 000,00 грн. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаних договорах в загальній сумі становить 18 000 грн і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладених між ТОВ «Мілоан» і відповідачем договорів про споживчий кредит №101349945 від 11 вересня 2021 року, №4898848 від 22 вересня 2021 року дана фінансова установа надала позичальнику позики, а останній зобов`язувався повернути кредитні кошти в повному обсязі у визначений договорами строк кредитування 30 днів. Пунктом 2.3. договору визначений порядок пролонгації строку кредитування, у тому числі п. 2.3.1.2. встановлено порядок пролонгації на стандартних умовах. Так, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів, у такому випадку проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору (а.с. 5-9, 11). Таким чином, позикодавець відповідно до ст.\~1048\~ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування 90 днів, тобто до 10 грудня 2021 року включно з урахуванням строку пролонгації за договором №101349945, і до 21 грудня 2021 року за договором №4898848. Після закінчення строку дії договору в позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №101349945 станом на 10 грудня 2021 року становить 39\~520,00 грн. і складається із: 8\~000,00 грн тіло кредиту, 30\~000,00 грн відсотки за користування кредитом, 1\~520,00 грн комісія (а.с.56-57). Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №4898848 станом на 21 грудня 2021 року становить 47\~000,00 грн і складається із: 10\~000,00 грн тіло кредиту, 35\~100,00 грн відсотки за користування кредитом, 1\~900,00 грн комісія (а.с.53-55). З даних відомостей вбачається, що відсотки за користування кредитними коштами, нараховані за 90 днів з урахуванням визначеного п. 2.3.1.2. договору строку пролонгації на стандартних умовах, що становить 60 днів. Згідно з розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за договором №101349945 станом на 02 січня 2025 року становить 62\~320,00 грн, яка складається із: 8\~000,00 грн тіло кредиту, 54\~320,00 грн відсотки за користування кредитними коштами (а.с. 63), а за договором №4898848 становить 68\~000,00 грн, яка складається із: 10\~000,00 грн тіло кредиту, 56\~100,00 грн відсотки за користування кредитними коштами, 1\~900,00 грн. - комісія (а.с. 62). Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитом включає періоди, які виходять за межі строку кредитування, а тому є безпідставною і задоволенню не підлягає. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за кредитним договором №101349945 від 11 вересня 2021 року за користування кредитом у розмірі 30 000,00 грн за період з 11 вересня 2021 року по 10 грудня 2021 року, що включає в себе строк надання кредиту 30 днів і строк пролонгації на стандартних умовах 60 днів. За кредитним договором №4898848 від 22 вересня 2021 року підлягають до стягнення відсотки за користування кредитом у розмірі 35 100,00 грн за період з 22 вересня 2021 року по 21 грудня 2021 року, що включає в себе строк надання кредиту 30 днів і строк пролонгації на стандартних умовах 60 днів. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаних кредитних договорів належним чином не виконував, жодних заперечень щодо цього суду не надав, право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість: - за договором про споживчий кредит №101349945 від 11 вересня 2021 року в розмірі 39\~520,00 грн, яка складається із: 8\~000,00 грн тіло кредиту, 1\~520,00 грн комісія, 30\~000,00 грн відсотки за користування кредитними коштами за період з 11 вересня 2021 року по 10 грудня 2021 року; - за договором про споживчий кредит №4898848 від 22 вересня 2021 року в розмірі 47\~000,00 грн, яка складається із: 10\~000,00 грн тіло кредиту, 1\~900,00 грн комісія, 35\~100,00 грн відсотки за користування кредитними коштами за період з 22 вересня 2021 року по 21 грудня 2021 року, а всього в загальному розмірі 86\~520 гривень. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial