Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] , в особі представника - адвоката Бахмута М.С., звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд: розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 29 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буринського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 93. В обґрунтування позову зазначає, що 29 листопада 2014 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , дошлюбне прізвище якої - [PERSON] (далі за текстом - Відповідач), про що в книзі реєстрації шлюбів відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буринського районного управління юстиції у Сумській області зроблено відповідний актовий запис № 93. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб від 29 листопада 2014 року (бланк серії [NUMBER] ). Починаючи із цього часу проживали із Відповідачкою однією сім`єю. Вели спільне господарство та виконували інші обов`язки як членів подружжя щодо один одного. Від даного шлюбу в них є одна дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. З перших днів подружнього життя була дружня сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки зіпсувались та все одно неодноразово намагались зберегти сім`ю та жити заради дітей. Однак, це не вдалось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин у грудні 2024 року. Враховуючи, що позивач із Відповідачкою не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя подальше спільне життя із збереженням шлюбу буде суперечити інтересам кожного. Між сторонами відсутні спори з приводу розподілу спільного майна та про утримання дитини, оскільки такі питання вирішено в позасудовому порядку. Враховуючи наявність неповнолітньої дитини та небажання Відповідачки приймати участь в оформленні розірвання шлюбу Позивач вимушений звернутись із позовом до суду про його розірвання. Позивач також повідомляє суд, що заходи досудового врегулювання спору не проводилися оскільки законом не визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору і відновлення прав позивача в інший спосіб не вбачається. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на такий запит надійшов до суду 19 лютого 2025 року. 24 лютого 2025 року Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва позовну заяву залишено без руху. На виконання вимог ухвали від 24 лютого 2025 року про залишення позову без руху на електронну адресу суду через систему «Електронний суд» 27 лютого 2025 року надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Недоліки позовної заяви усунуто. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. 10 березня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника відповідача Сідельникової О.Л., в якій вона просить, внести відомості про представника до відомостей електронної справи та надіслати для ознайомлення копію позовної заяви на електронну пошту. 14 березня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника позивача Бахмут М.С., в якій він просить розглянути позовну заяву без участі Позивача та без фіксації технічними засобами, позов задовольнити. Зазначає, що Позивач проти заочного рішення не заперечує, в позовній заяві помилково вказана дата припинення шлюбних відносин - грудень 2018 року, фактично шлюбні відносини припинились в січні 2025 року, просить це врахувати під час винесення рішення. 20 березня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача [PERSON] , в якому вона зазначає, що заперечує проти тих обставин що фактичні шлюбні відносини припинені в 2018 році, оскільки до листопада 2024 року Позивач і Відповідач мали шлюбні відносини, вели спільне господарство. В цілому проти розірвання шлюбу відповідач не заперечує, але просить суд врахувати дані пояснення при встановленні обставин справи. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 29 листопада 2014 року сторонами, зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29 листопада 2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буринського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 93 (а. с. 16). Після шлюбу відповідач змінила прізвище на [PERSON] . При цьому, суд враховує, що відповідач [PERSON] , перед судом питання про відновлення свого дошлюбного прізвища не ставила. Від спільного подружнього життя у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, серія [NUMBER] , актовий запис № 8 (а.с. 15). Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб між ними є формальним, сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, а подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим і суперечить їхнім інтересам. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд роз`яснює, що відповідно до п. п. 1, 2, 3 р. 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 (який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940), державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який отримав рішення суду про розірвання шлюбу, повинен у день його надходження зробити відмітку про розірвання шлюбу на лицьовому боці актового запису про шлюб, зазначивши дату і номер рішення суду, повне найменування суду, яким ухвалено рішення, а також внести відповідні відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Після цього не пізніше наступного робочого дня відділ державної реєстрації актів цивільного стану надсилає повідомлення (додаток 9) до архіву органу державної реєстрації актів цивільного стану, у якому зберігається другий примірник актового запису про шлюб, який у строк, що не перевищує семи робочих днів з дня отримання повідомлення, проставляє у ньому відповідну відмітку. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Як вбачається із ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до квитанції ID: 9811-7373-6536-8285 від 26.02.2025 року та виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 27 липня 2024 року, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 968 грн. 96 коп. З огляду на визнання позову до початку розгляду справи по суті та задоволення позовних вимог у повному обсязі, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 484 грн. 48 коп., та стягнення з відповідача на користь позивача іншої частини сплаченого судового збору, що становить 484 грн. 48 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved