Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

20.01.2025 позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи це тим, що шлюбні відносини значно погіршилися через невиконання забудовником своїх обов`язків за попередніми договорами та сплату запозичених коштів за майнові права на квартиру, права на яку по даний час не набуті позивачем. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.01.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 06.03.2025. 10.02.2025 відповідач через канцелярію суду подала відзив, у якому позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. 05.03.2025 відповідач через канцелярію суду подала письмову заяву про надання сторонам строку для примирення в 1 місяць. Ухвалою суду від 06.03.2025, за клопотанням відповідача, надано сторонам строк для примирення, зупинено провадження у справі до закінчення строку для примирення 07.04.2025. Ухвалою суду від 07.04.2025 провадження у справі поновлено. У судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їхньої участі, в яких просили справу розглядати без їхньої участі. Відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.09.1979, актовий запис № 6 (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. За змістом позовної заяви, подружні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведеться, оскільки попередні договори про авансування у придбання квартир, які вони з позивачем уклали із забудовником, не виконані, що спричиняє постійні сварки та суперечки в сім`ї, і стало перешкодою у налагодженні стосунків сторін. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. У відповідності до частини шостої статті 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідач у відзиві позов визнала, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому рішення ухвалюється судом згідно з таким визнанням. Згідно положень статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини третьої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Із квитанції від 19.01.2025 № 113 (платіж № 1443072475) убачається, що позивач при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп. Оскільки відповідач позов визнала до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення частини першої статті 142 ЦПК України, суд вважає за можливе повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, а саме 605,60 грн, а також відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача на його користь 605,60 грн у відшкодування сплаченого судового збору. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved