Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

У вересні 2021 року Акціонерне товариство Міжнародний інвестиційний банк (далі АТ\~МІБ або Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просить: визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,1199 га, кадастровий номер 3221282800:02:003:0100, укладений 12 березня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець А.Ю., зареєстрований в реєстрі за №\~513; скасувати державну реєстрацію права власності цієї земельної ділянки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 40961437, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2311015432000, з одночасним припиненням права власності [PERSON] та відновленням на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2311015432000, права власності [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №\~691569, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~010732500103; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,1197 га, кадастровий номер 3221282800:02:003:0099, укладений 12 березня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець А.Ю., зареєстрований в реєстрі за №\~510; скасувати державну реєстрацію права власності цієї земельної ділянки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності номер 40960985, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2310997232000, з одночасним припиненням права власності [PERSON] та відновленням на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2310997232000, права власності [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №\~653418, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~011094003178; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,12 га, кадастровий номер 3221282800:02:003:0018, який укладений 12 березня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець А.Ю., зареєстрований в реєстрі за №\~507; скасувати державну реєстрацію права власності цієї земельної ділянки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності номер 40960650, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2310983232000, з одночасним припиненням права власності [PERSON] та відновленням на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2310983232000, права власності [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №\~653417, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~011094003183; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,1199 га, кадастровий номер 3221282800:02:003:0017, укладений 12 березня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець А.Ю., зареєстрований в реєстрі за №\~504; скасувати державну реєстрацію права власності цієї земельної ділянки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності номер 40960258, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2310966832000, з одночасним припиненням права власності [PERSON] та відновленням на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2310966832000, права власності [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №\~653419, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~011094003179; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,1198 га, кадастровий номер 3221282800:00:003:0101, укладений 12 березня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець А.Ю., зареєстрований в реєстрі за №\~516; скасувати державну реєстрацію права власності цієї земельної ділянки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності номер 40958960, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2310912732000, з одночасним припиненням права власності [PERSON] та відновленням на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2310912732000, права власності [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №\~653411, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~011094003180; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,1199 га, кадастровий номер 3221282800:02:003:0016, укладений 12 березня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець А.Ю., зареєстрований в реєстрі за №\~501, скасувати державну реєстрацію права власності цієї земельної ділянки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності номер 40957735, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23108549, з одночасним припиненням права власності [PERSON] та відновленням на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23108549, права власності [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №\~653416, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~011094003177. В обґрунтування позову зазначало, що 02 березня 2021 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків порушено провадження у справі №\~9/21 за позовом АТ\~МІБ до позичальника Товариства з обмеженою відповідальністю Е.Л.І.Т Продукт (далі ТОВ\~Е.Л.І.Т Продукт або Товариство) та поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~9.20-CBD. Вказувало на те, що 12 березня 2021 року [PERSON] , з метою уникнення виконання боргових зобов`язань за кредитним договором №\~9.20-CBD від 29 квітня 2020 року, за яким він є поручителем на підставі договору поруки CBD/SUR від 29 квітня 2020 року, та позбавлення АТ\~МІБ права здійснити звернення стягнення на його нерухоме майно, уклав зі своєю дружиною [PERSON] договори дарування зазначених вище земельних ділянок, які належали йому на праві власності. 15 березня 2021 року постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у справі №\~9/21 ухвалено рішення за позовом АТ\~МІБ до ТОВ\~Е.Л.І.Т Продукт та [PERSON] про стягнення заборгованості в солідарному порядку за кредитним договором №\~9.20-CBD від 29 квітня 2020 року в розмірі 1973944, 60 доларів США та витрат, пов`язаних із вирішенням спору Третейським судом при Асоціації українських банків, у розмірі 25500 грн. Позивач вважає, що вказані вище договори дарування земельних ділянок було укладено [PERSON] із дружиною [PERSON] для приховування свого майна та з метою уникнення відповідальності за борговими зобов`язаннями, після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості, що суперечить вимогам законодавства, тому на підставі ч. 1 ст. 203, ст. 234 ЦК України зазначені правочини має бути визнані судом недійсними. Також посилаючись на те, що належним способом захисту порушеного права є скасування державної реєстрацію прав власності відповідно до норм Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, просило скасувати право власності [PERSON] на спірні земельні ділянки з одночасним припиненням її права власності на них та відновленням права власності [PERSON] на ці земельні ділянки. Представник позивача АТ\~МІБ адвокат Грищенко О.М. у суді позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду відзив на позов, у якому заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що спірні договори дарування земельних ділянок не укладалися між нею та її чоловіком [PERSON] із метою ухилення від виконання боргових зобов`язань. Земельні ділянки є об`єктом спільної сумісної власності і цей статус не змінився внаслідок укладення договорів дарування, у зв`язку із чим вважає, що АТ\~МІБ не позбавлене, у випадку недостатності майна у [PERSON] , пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі. Просила у задоволенні позову відмовити. Її представник адвокат Ужакін Ю.А. у суді позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві на позов. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець А. С., у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд здійснювати розгляд справи за її відсутності. З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 29 квітня 2020 року між АТ\~МІБ і Товариством з обмеженою відповідальністю Е.Л.І.Т Продукт укладений кредитний договір №\~9.20-CBD, за умовами якого Банком надано кредит у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії в розмірі 1925000 доларів США зі строком користування кредитом до 28 квітня 2023 року. Того ж дня, 29 квітня 2020 року, у забезпечення ТОВ\~Е.Л.І.Т Продукт виконання зобов`язань Товариства за кредитним договором №\~9.20-CBD між Банком і [PERSON] був укладений договір поруки №\~9.20-CBD/SUR. 02 березня 2021 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків було порушено провадження у справі №\~9/21 за позовом АТ\~МІБ до ТОВ\~Е.Л.І.Т Продукт та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~9.20-CBD. 12 березня 2021 року між [PERSON] (Дарувальник) та [PERSON] (Обдарована), яка є його дружиною, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , укладено договори дарування, які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець А.Ю., зареєстровані в реєстрі за №№\~513, 510, 507, 504, 516, 501, земельних ділянок: площею 0,1199 га, кадастровий номер 3221282800:02:003:0100, яка належить дарувальнику на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №\~691569, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~010732500103; площею 0,1197 га, кадастровий номер 3221282800:02:003:0099, яка належить дарувальнику на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №\~653418, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~011094003178; площею 0,12 га, кадастровий номер 3221282800:02:003:0018, яка належить дарувальнику на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №\~653417, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~011094003183; площею 0,1199 га, кадастровий номер 3221282800:02:003:0017, яка належить дарувальнику на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №\~653419, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~011094003179; площею 0,1198 га, кадастровий номер 3221282800:00:003:0101, яка належить дарувальнику на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №\~653411, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~011094003180; площею 0,1199 га, кадастровий номер 3221282800:02:003:0016, яка належить дарувальнику на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №\~653416, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~011094003177. Того ж дня, 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Швець А.Ю. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності за [PERSON] на вказані вище земельні ділянки, зокрема, номер запису про право власності 40961437, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2311015432000; номер запису про право власності номер 40960985, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2310997232000; номер запису про право власності номер 40960650, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2310983232000; номер запису про право власності номер 40960258, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2310966832000; номер запису про право власності номер 40958960, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2310912732000; номер запису про право власності номер 40957735, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23108549. 15 березня 2021 року постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків ухвалено рішення у справі №\~9/21, яким вимоги АТ\~МІБ задоволено, стягнуто солідарно із ТОВ\~Е.Л.І.Т Продукт та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №\~9.20-CBD від 29 квітня 2020 року в розмірі 1973944,60 доларів США та витрати, пов`язані із вирішенням спору Третейським судом, у розмірі 25500 грн. 05 травня 2021 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду у справі №\~873/42/21 відмолено у задоволенні заяви [PERSON] про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15 березня 2021 року у справі за позовом АТ\~МІБ до ТОВ\~Е.Л.І.Т Продукт і [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 9.20-CBD (справа №\~873/41/21). 24 грудня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м.\~Києва Білоконя М.В. відкрито виконавче провадження №\~68003095 з виконання наказу №\~873/41/21, виданого 10 грудня 2021 року про солідарне стягнення із ТОВ Е.Л.І.Т Продукт та [PERSON] заборгованості за кредитним договором №\~9.20-CBD від 29 квітня 2020 року в розмірі 1973944,60 доларів США, боржником у якому є відповідач [PERSON] . Позивач вважаючи, що укладені 12 березня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] зазначені вище договори дарування земельних ділянок, укладені з метою уникнення боргових зобов`язань за кредитним договором №\~9.20-CBD від 29 квітня 2020 року, за яким відповідач [PERSON] є поручителем, та дії сторін під час його укладення направлені не на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором дарування, а на фіктивний перехід права власності на земельні ділянки, з метою приховання цього майна від наступного звернення стягнення у рахунок суми заборгованості за кредитним договором №\~9.20-CBD від 29 квітня 2020 року, що є підставою для визнання цих договорів дарування недійсними, відповідно до вимог ст. 234 ЦК України, звернулося до суду з цим позовом. У ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У ч. 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав та інтересів розуміють закріплені законом або договором матеріально-правові заходи, спрямовані на відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів міститься у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Одним із таких способів захисту є визнання правочину недійсним (п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України). За змістом ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У ст. 234 ЦК України встановлено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. Верховний Суд у постанові від 24 липня 2019 року у справі №\~405/1820/17 роз`яснив, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто дії учасників повинні відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку). Боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь родича після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ст. 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК України). Будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину, тобто правочин, що вчинений боржником на шкоду кредиторам. Коли боржник хоче вчинити правочин, спрямований на зменшення свого майна з метою приховування його від звернення стягнення кредиторів. При цьому, та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №\~369/11268/16-ц роз`яснила, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. Верховний Суд у постанові від 10 травня 2023 року у справі №\~755/17944/18 дійшов висновку, що договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції фраудаторності при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника. Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним договорів дарування земельних ділянок, укладених 12 березня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець А.Ю. та зареєстровані в реєстрі за №№ 513, 510, 507, 504, 516, 501, суд виходить з наступного. До обставин, які дозволяють кваліфікувати суду оспорюваний договір, як фраудаторний, у даній справі відноситься: відповідач [PERSON] здійснив відчуження майна після пред`явлення до нього Банком позову, тобто через 10 днів після відкриття провадження Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків у третейській справі №\~9/21, а також у зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] міг передбачити негативні наслідки для себе у випадку примусового виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, за рахунок належних йому земельних ділянок, що свідчить про умисне укладення вказаних договорів дарування, якими він здійснив відчуження належного майна на користь своєї дружини та обізнаність про безкарність такого невиконання, зокрема, що його майно не буде реалізоване за наявну заборгованість, оскільки відчужене, що дозволяло діяти йому недобросовісно, майно відчужене на підставі безвідплатного договору на користь близького родича. Виходячи з наведеного, враховуючи, що дії відповідача [PERSON] у виді укладення спірних договорів дарування земельних ділянок на користь дружини [PERSON] , хоча і не порушили конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними, направлені ним на уникнення звернення стягнення на це майно, та зводяться до зловживання ним своїм правом та дозволяють зробити висновок, що оспорювані договори дарування земельних ділянок є фраудаторними, тому суд вважає як наслідок, що наявні підстави для визнання цих договорів дарування, недійсними, тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. У ч. ч. 1-3 ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин\~не створює\~юридичних наслідків,\~крім тих,\~що пов`язані\~з його\~недійсністю. У\~разі недійсності\~правочину кожна\~із сторін\~зобов`язана повернути\~другій стороні\~у натурі\~все,\~що вона\~одержала на\~виконання цього\~правочину,\~а в\~разі неможливості\~такого повернення,\~зокрема тоді,\~коли одержане\~полягає у\~користуванні майном,\~виконаній роботі,\~наданій послузі,\~ відшкодувати\~вартість того,\~що одержано,\~за цінами,\~які існують\~на момент\~відшкодування. Якщо\~у зв`язку\~із вчиненням\~недійсного правочину\~другій стороні\~або третій\~особі завдано\~збитків та\~моральної шкоди,\~вони підлягають\~відшкодуванню винною\~стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Вирішуючи вимоги позивача про скасування державної реєстрації прав на земельної ділянки, суд дійшов наступних висновків. Згідно із Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству, який набрав чинності 16 січня 2020 року, ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень викладено у новій редакції, саме відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню (п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 вказаного Закону) У разі, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом а п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, у розумінні положень наведеної норми Закону у чинній редакції, на відміну від положень ч. 2 ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, правомірними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме: скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1)\~про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2)\~про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3)\~про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Таким чином, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень є таким, що повністю відповідає способу захисту порушеного права особи, що встановлено законом на час ухвалення цього рішення. Наведені правові висновки, щодо застосування ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень висловлено Верховним Судом у постановах від 03 серпня 2021 року у справі №\~295/6177/19-ц та від 03 листопада 2021 року у справі №\~761/16488/19. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позовні вимоги АТ\~МІБ про скасування державної реєстрації прав, є похідними від первинних вимог про визнання недійсними договорів дарування земельних ділянок, тому вказана позовна вимога також підлягає до задоволення, оскільки саме по собі визнання недійсним правочину (оспорюваного договору) без скасування державної реєстрації речових прав, згідно з яким вносяться відповідні зміни до Реєстру речових прав на нерухоме майно (обумовлено перехід речового права на майно божника до іншої особи дружини боржника), не призведе до ефективного захисту порушеного права позивача на задоволення своїх кредиторських вимог за рахунок майна боржника, яке йому належало до укладення договорів, які судом визнаються недійсними. Виходячи з наведеного, враховуючи висновки суду, що договори дарування земельних ділянок, укладені 12 березня 2021 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] , є фраудаторними та порушують вимоги законодавства, суд дійшов висновку, що позов АТ\~МІБ є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю. Також згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 27240 грн., по 13620 грн. із кожного. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved