Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 678502 від 10.08.2021 у розмірі 36421 грн 38 коп, понесені судові витрати та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 10 серпня 2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 678502. Підписавши кредитний договір позичальник підтвердив, що він ознайомлений з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту ТОВ "СЛОН КРЕДИТ". Згідно договору про надання споживчого кредиту № 678502 від 10.08.2021 року відповідачу надається кредит у гривні, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Після укладення цього договору, товариство із використанням даних відповідача, зазначених у Кредитному договору, створює відповідачу особистий кабінет в своїй інформаційно-телекомунікаційній системі, доступ до якої забезпечується відповідачу через веб-сайт. На підставі платіжного документу, долученого до позовної заяви, відповідачу були видані кредитні кошти. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, передбачені умовами договору, що призвело до утворення заборгованості. Згідно умов договору факторингу №2808-23, ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступлено право вимоги за кредитним договором № 678502 від 10.08.2021 р. на користь позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», яким набуто право вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 36421,38 грн., яка включає 20846,7 грн. основного боргу, та 15574,68 грн. заборгованості за процентами. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість не погашає, позивач звернувся до суду із цим позовом. Ухвалою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у позовній заяві просив розгляд справи проводити у відсутність представника, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату та час його проведення був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. За таких обставин зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 509 ЦК Українив становлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною першоюстатті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 628 ЦК України обумовлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.\~Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу\~ст..12 цього Закону\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовій формі (ст.ст.205,\~207 ЦК України). Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК- договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. З врахуванням викладеного, лише наявність підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Судом встановлено, що 10.08.2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та позичальником [PERSON] було укладено кредитний договір № 678502 шляхом підписання договору власноручним підписом, який є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов вищевказаного договору ТОВ «Слон Кредит» відповідачу [PERSON] було надано кредит у розмірі 23500 грн. строком на 730 днів з датою повернення до 10 серпня 2023 року, з процентною ставкою - фіксованою незмінною, у розмірі 8% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п.п. 3.3 договору) (а.с. 9-14). З договору № 678502 про надання споживчого кредиту від 10.08.2021, укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] , вбачається, що номером банківського рахунку/банківської карти для перерахування коштів від позикодавця зазначено № [NUMBER] (п.п. 2.1 договору). На підтвердження перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника позивачем надано платіжне доручення № 7406 від 10 серпня 2021 року (а.с. 17). 28.08.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу №2808-23, за умовами якого ТОВ «Слон Кредит» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с. 18-26). Відповідно до п. 2.1. Договору №2808-23 від 28.08.2023 згідно умов цього договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язується відступити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги, зазначені і реєстрі права вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 4.1 вищевказаного договору про відступлення права вимоги №2808-23, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача. Платіжною інструкцією №4565 від 28.08.2023 (а.с. 26) підтверджується оплата ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на рахунок отримувача ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» згідно договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 на суму 1648712, 45 грн. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023, акту приймання-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу (а.с. 24-25), позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №678502 від 10.08.2021 року у загальній сумі заборгованості 36421 грн. 38 коп., з яких заборгованість за основною сумою\~20846,70 грн., заборгованість за відсоткам\~15574,68 грн. До матеріалів позову позивачем долучено досудову вимогу на адресу [PERSON] щодо відступлення прав вимоги заборгованості за кредитним договором № 678502 від 10.08.2021 року та погашення кредитної заборгованості на користь позивача (а.с. 28). Згідно з ст.ст.525,\~526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до положень частини 1\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2\~статті 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього\~Кодексу. В силу\~ст.\~610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1\~ст.611 ЦК України). У відповідності до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із розрахунком заборгованості позичальника [PERSON] за кредитним договором №678502 від 10.08.2021 року, станом на 28.08.2023 року загальний розмір такої заборгованості складає 36421 грн. 38 коп. (а.с. 27). З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів порушив, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитним договором у розмірі 20846 грн 70 коп та нарахованих у межах строку дії договору відсотків у розмірі 15574 грн 68 коп. Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про погашення боргу, про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до\~ст. 617 ЦК України. Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує обов`язки за договором, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості та її розміру, не надав суду доказів, що прострочення виконання грошового зобов`язання сталося не з його вини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~слід також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с. 1). Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до такого. Відповідно до пункту 6 частини 1\~статті 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом пункту 1 частини 3\~статті 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» понесені витрати на правову (правничу) допомогу адвоката у загальному розмірі 6000 гривень. На обґрунтування зазначених витрат представником позивача надані суду наступні докази: договір про надання юридичних послуг № 42649746 від 01.11.2024, укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Білецьким Б.М., із додатковими угодами; акт про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом № 678502 від 28.01.2025 року, який складається з правового аналізу обставин та надання правових консультацій, підготовки позовних заяв про стягнення кредитної заборгованості з боржника [PERSON] , формування додатків до позовної заяви згідно детального опису робіт, виконаних адвокатом у загальній сумі 6000 грн. (а.с. 29-33, 35-37). Під час розгляду справи стороною відповідача не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу на загальну суму 6000 гривень, а також враховуючи ціну позову, складність справи, обсяг наданих послуг суд робить висновок, що такі витрати відповідають критерію реальності, справедливості та необхідності. За таких обставин, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved