Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Представник заявника адвокат Шумський І.В., який діє на підставі Договору про надання юридичної (правової) допомоги від 10.02.2024, Ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 19.02.2024 серії АР №1163843, Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП №001196 від 29.11.2016, звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить: 1) визнати [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] ; 2) призначити громадянина України [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) опікуном [PERSON] , [INFO] . Заява обґрунтована тим, що заявник [PERSON] є племінником [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом ІІ групи загального захворювання, перебуває на обліку в КНЗ «Запорізька обласна психіатрична лікарня» та має діагноз: енцефалопатія, органічне порушення головного мозку, та потребує постійного стороннього догляду. Батьки [PERSON] давно померли, рідні сестри перебувають за межами України, а дружини чи дітей в нього немає. Заявник по справі - [PERSON] є єдиним близьким родичем [PERSON] . У зв`язку із вище викладеним, заявник просить суд визнати [PERSON] недієздатним та призначити його опікуном, оскільки останній не має інших родичів, які б могли здійснювати за ним постійний догляд. Ухвалою суду від 12.04.2024 року відкрито провадження по справі та задоволено клопотання про витребування доказів з Структурного підрозділу КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради всієї медичної документації відносно громадянина України [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] ; А також, витребувано інформацію з державної прикордонної служби України про перетин державного кордону (виїзд за межі України) стосовно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 15.04.2024 [PERSON] дійсно перебуває за межі території України та станом на 01.05.2024 на територію України не поверталась. Інформація щодо перетину кордону України відносно [PERSON] , [INFO] в період з 08.11.2017 по 01.05.2024 в Базі даних відсутня. Ухвалою суду від 26.03.2025 повторно витребувано докази щодо перетину кордону стосовно громадянки України [PERSON] , [INFO] та громадянки Грузії [PERSON] , [INFO] . 04.04.2025 на адресу суду надійшла відповідь про неможливість надання інформації відносно громадянки Грузії [PERSON] , [INFO] , оскільки її прізвище, ім`я по батькові не вказано латинськими буквами що суперечить п. 12 Положення ідентифікації осіб, а тому ідентифікувати особу не сталося можливим. В матеріалах справи такі данні відсутні, а позивачем та його представником надані не були. 17.09.2024 до суду надійшло Подання районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району про призначення [PERSON] опікуном над дядьком [PERSON] . Ухвалою суду\~від 17.09.2024\~року призначено\~по цивільній\~справі судово-психіатричну\~експертизу,\~провадження по\~справі зупинено\~на час\~проведення експертизи. Проведення експертизи доручено спеціалістам Запорізької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судової-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» (Оріхівське шосе, 10, Запоріжжя, Запорізька область, 69033). 25.10.2024 до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта. Ухвалою суду від 25.10.2024 року поновлено провадження по справі. В судове засідання учасники процесу не з`явились, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. В судовому\~засіданні 12.03.2025\~року особа,\~відносно якої\~встановлюється опіка\~ [PERSON] \~суду пояснив,\~що заявник\~ [PERSON] \~є його\~племінником,\~який проживає\~поруч \~з ним\~по сусідству\~та допомагає\~йому у\~придбанні ліків,\~допомагає фінансово,\~раз в\~місцяь відвозить\~до лікарні. Його племінник\~ [PERSON] \~буває в\~будинку 2-3\~рази на\~місяць.\~ Разом\~з [PERSON] \~в будинку\~проживає жінка\~Ірина, яка здійснює за ним постійний догляд: прибирає у будинку, готує йому їжу, пере речі, допомагає по господарству, здійснює за ним постійний догляд. В судовому засіданні 26.03.2025 року представник [PERSON] адвокат Стариченко М.П. не заперечував щодо задоволення заяви [PERSON] . Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району Онищенко Л.А. в судовому засіданні 26.03.2025 підтримала Подання від 16.09.2024 щодо призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] . В судовому засіданні 26.03.2025 заявник [PERSON] просив суд заяву задовольнити та призначити його опікуном над його дядьком [PERSON] , суду пояснив, що він фінансово допомагає дядькові, купує йому ліки, відвозить до лікарні, сплачує за комунальні послуги, 2-3 рази на місяць буває у будинку, де мешкає [PERSON] та привозить продукти та гроші. Разом вони не проживають. Заявник зареєстрований та мешкає за іншою адресою. Разом з [PERSON] постійно мешкає жінка, яка переїхала з окупованої території та здійснює постійний догляд за ним на договірній основі. Представник [PERSON] адвокат Шумський І.В просив суд заяву задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, які були надані раніше, дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Фізична особа, яка внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, може бути, відповідно до ст. 39 ЦК України, визнана судом недієздатною. Згідно Закону України «Про психіатричну допомоги під тяжким психічним розладом розуміють порушення психічної діяльності функціонального характеру (затьмарення свідомості, порушення адаптації та сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), яке позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, оцінювати свій психічний стан і поведінку. Предметом судової діяльності є безпосереднє визначення наявності підстав для встановлення такого правового статусу фізичної особи, як обмеження у дієздатності чи визнання її недієздатною. Фізична особа визнається недієздатною лише на підставі рішення суду у порядку, встановленому ЦПК України. Необхідність судового порядку визнання громадянина обмежено дієздатним або недієздатним обумовлюється істотною зміною правового становища громадянина, який на невизначений період позбавляється можливості самостійно здійснювати свої права і обов`язки. Судова процедура покликана гарантувати правомірність правообмежень, які вживаються до громадянина, особливо якщо судовий розгляд ініційовано особами, що претендують на роль опікунів або піклувальників. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст.76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч. 2 п. 1ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Встановлення хронічної хвороби, недоумства, іншого важкого захворювання, що спричинили стійкий розлад психіки, належать до компетенції відповідних медичних закладів. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка (ч. 1ст. 41 ЦК України). Згідно зі ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових та майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над особами, визнаними недієздатними. Відповідно до положень ч. 1ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Згідно з абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. Відповідно до статті 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними, такий висновок експертизи повинен бути обґрунтованим та мати конкретний характер. При проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 № 8акцентовано увагу судів на тому, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. З аналізу наведених норм слідує, що висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не можуть покладатися докази, які ґрунтуються на припущеннях. З Висновку судово-психіатричного експерта №455 від 14.10.2024 слідує, що [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки психічного розладу у вигляді деменції, внаслідок органічного ураження головного мозку травматичного генезису. Тому, він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. (а.с.172-176) Також у мотивувальній частині висновку експертом зазначено, що « [PERSON] встановлена 2 група інвалідності безстроково. Самостійно на вулицю не виходить. До крамниці не ходить ,покупки не робить, рахунок грошам не веде. Суспільним транспортом не користується. Самостійно одягається, але одежу по сезону не вибере. Гігієнічні процедури виконує після неодноразових нагадувань. Приглядає доглядальниця. Психічний стан: не розуміє де знаходиться, дезорієнтований у поточній даті, не називає пору року. Безпомічний.» Кваліфікація експерта сумнівів не викликає. Доказів, що ставили б під сумнів висновок експерта, в судовому засіданні не здобуто. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання [PERSON] недієздатним. Щодо заяви в частині призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , суд зазначає наступне. Згідно з поданням районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, орган опіки та піклування вважає можливим призначити [PERSON] опікуном над дядьком [PERSON] (а.с. 156) Заявник - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Батьками заявника є [PERSON] . [INFO] та [PERSON] , [INFO] , ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження заявника та відповідним нотаріальним перекладом (13, 14-16). Мати заявника - [PERSON] , [INFO] має рідну сестру - [PERSON] , [INFO] (тітка заявника) та має рідного брата - [PERSON] , [INFO] (дядько заявника (а.с. 52, 53). [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мають спільних батьків: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Це рідні дідусь та бабуся заявника. Дідусь помер в 70-роках минулого століття, а бабуся померла [INFO] (а.с. 61). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та фактично мешкає у [ADDRESS] (а.с. 30) Заявник [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Судом встановлено\~та підтверджено\~поясненнями сторін,\~що з\~ [PERSON] \~постійно мешкає\~жінка,\~яка переїхала\~з окупованої\~території та\~здійснює постійний\~догляд за\~ним:\~прибирає у\~будинку,\~готує йому\~їжу,\~пере речі,\~допомагає по\~господарству,\~здійснює за\~ним догляд.\~Заявник [PERSON] буває у будинку 2-3 рази на місяць, де мешкає [PERSON] та привозить продукти та гроші. Разом вони не проживають, зареєстровані по різним адресам. Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07.04.2022 у справі №712/10043/20, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.1999 № 34/166/131/88. Отже, призначення опікуна недієздатній особі здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Системний аналіз наведених норм права указує, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №736/1508/17 (провадження № 61-39361св18). Таке подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (п.3.1 Правил опіки та піклування). Аналізуючи норми ЦК України та ЦПК України у цьому питанні, слід звернути увагу, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК слідує, що вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, полягає в тому, що саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. У даній справі подання органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про призначення [PERSON] опікуном над недієздатним дядьком [PERSON] не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном над [PERSON] . При цьому, [PERSON] є приватним виконавцем та є платником податків (а.с. 19, 17,18) та здійснює свою діяльність на постійній основі. Так, судом справа неодноразово призначалась до судового розгляду, заявник [PERSON] 09.09.2024, 30.12.2024, 10.03.2025 звернувся до суду з клопотаннями про неможливість його особистої участі у судових засіданнях, оскільки він як державний виконавець буде проводити заплановані заздалегідь виконавчі дії за межами м. Запоріжжя, що також свідчить про неможливість заявника надавати особисто постійний догляд своєму дядькові [PERSON] , який є інвалідом ІІ групи та потребує постійного догляду. Матеріали справи також не містять будь-яких доказів про наявність у [PERSON] позитивного відношення, прив`язаності до особи, яка бажає стати опікуном, що свідчило б про наявність довірливих та доброзичливих стосунків між ними, а, відтак, і про те, що призначення опікуном саме заявника відповідатиме його інтересам. Таким чином, судом не було здобуто доказів того, що заявник, який на даний час працює приватним виконавцем, та, кандидатуру якого орган опіки і піклування вважає прийнятною, має достатнього часу для опіки над [PERSON] , дбатиме про підопічного, забезпечить його постійним доглядом і вживатиме заходів щодо захисту прав та інтересів свого дядьки та в цілому зможе виконувати обов`язки опікуна. Суд також враховує пояснення як [PERSON] так і самого [PERSON] ,\~які в\~судовому засіданні\~повідомили,\~що вони\~прописані та\~мешкають за\~різними адресами,\~заявник [PERSON] буває у будинку [PERSON] 2-3 рази на місяць, що говорить про неможливість надання особисто постійного догляду дядькові. Заявник допомагає грошима, купує ліки та відвозить [PERSON] до лікаря. Інші обов`язки щодо піклування за [PERSON] здійснює жінка [PERSON] , яка мешкає з останнім у будинку [ADDRESS] та здійснює постійний систематичний догляд за [PERSON] на фінансовій основі. Крім того, згідно матеріалів справи у [PERSON] є тітка [PERSON] , [INFO] , доказів її перебування за межами України суду не надано, тобто він має ще одного родича, яка може здійснювати за ним постійний догляд. Проте, органом опіки та піклування не обґрунтовано надано Висновок без посилання на наявні докази щодо неможливості тітки [PERSON] бути його опікуном. В зв`язку з вище наведеним у сукупності, суд критично ставиться до подання органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 16.09.2024 № 03-10/125, вважає його прийнятим із застосуванням суто формального підходу для вирішення питання про призначення заявника опікуном над [PERSON] , та в зв`язку з цим не враховує його під час ухвалення рішення. Виходячи з викладеного, суд вважає, що у задоволенні заяви [PERSON] про призначення його опікуном над недієздатним [PERSON] слід відмовити за її необґрунтованістю. Отже, заява підлягає частковому задоволенню відповідно до наведених висновків. Між тим, частиною першою статті 65 ЦК України передбачено, що до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. З огляду на вищевикладене, до встановлення опіки і призначення опікуна недієздатному [PERSON] , необхідно покласти на орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району здійснення обов`язків з опіки над останнім. Суд зазначає, що до встановлення опіки і призначення опікуна недієздатному [PERSON] , орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, відповідно до ст. 67 ЦК України, зобов`язаний дбати про підопічного про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням; зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Згідно ч. 2 ст.299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: partial