Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий зміст позовної заяви На адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі також АТ КБ «Приватбанк», Банк) до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги Банк обґрунтовує тим, що 10.04.2023 року [PERSON] писала Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських (далі Заява). Відповідач підписав Заяву власноруч на планшеті, що відповідає вимогам постанови Національного банку України «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України» від 13 грудня 2019 року №\~151. Відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між Банком та [PERSON] за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону клієнта. У подальшому [PERSON] виявила бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 19.07.2023 року підписала Паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля, після чого із відповідачем за допомогою ОТР пароля було підписано кредитний договір б/н від 19.07.2023 р. (далі Договір) про надання строкового кредиту у розмірі 88\~000 грн шляхом перерахування коштів на поточний рахунок [PERSON] на строк 36 міс. із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18 % Додатково із відповідачем за допомогою ОТР пароля підписаний Графік кредиту. У позовній заяві зазначено, що відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки, а саме згідно п. 4.1. Договору кожного місяця, починаючи з наступного місяця після укладання Договору, здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані Банком проценти за користування кредитом, рівними платежами в розмірі та строки, зазначені згідно Графіку. Банк стверджує, що позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратам відповідно до умов договору та Графіку кредиту, що має відображення у Розрахунку заборгованості за Договором та підтверджується випискою за рахунком. Таким чином, на думку позивача, у порушення умов Договору, та приписів ЦК України, [PERSON] зобов`язання за Договором відповідно до Графіку кредиту не виконала, хоча статтею\~629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивач зазначає, що наведені у позовній заяві обставини підтверджуються наступними доказам: розрахунком заборгованості, випискою по рахунку, довідкою про зміну умов кредитування, копією Заяви, копією Договору, копією Паспорту кредиту, копією документу, що посвідчує особу. Відтак, АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з [PERSON] на користь Банку заборгованість за Договором № б/н від 19.07.2023 у розмірі 72\~657,65 грн, а саме: 68444,48 грн (заборгованість за тілом кредиту) та 4213,17 грн (заборгованість за нарахованими відсотками), а також судові витрати, зокрема судовий збір у розмірі 2422.40 грн (а.с. 1 7). 2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив Відповідач [PERSON] своїм правом на відзив, що передбачене статтею\~178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), не скористалася. 3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2024\~року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 115, 116). Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документу. Утім суд бере до уваги те, що представник позивача заявив клопотання щодо проведення слухання справи без участі представника позивача; у цьому документі представник позивача також вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 125). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №\~0610215387693, №\~0610220664336, №\~0610229389184, , а також оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме (а.с. 121, 124, 127, 130). Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до статті 128 ЦПК України: суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою (частина перша); судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але непізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення\~завчасно (частина п`ята); у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців,\~за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (пункт 2 частини сьомої); днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункти 1 4 частини восьмої). Верховний Суд, аналізуючи приписи пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, зазначив, що відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі, отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова від 30 листопада 2022\~року, справа №\~760/25978/13-ц). Згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Як було заначено, позивач скористався вимогами зазначеної норми. Тож суд вважає за можливе проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такий висновок суду кореспондує з висновком Верховного Суду, який полягає у тому, що у випадку якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова від 01 жовтня 2020 року, справа №361/8331/18). Відтак, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, позивач заявив клопотання про розгляд справи без його участі, а тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Крім того, суд зазначає, що у зв`язку з неявкою учасників справи, беручи до уваги приписи частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи. ІІ. Мотивувальна частина 1. Фактичні обставини встановлені судом. 10 квітня 2023 року [PERSON] підписала Заяву (а.с. 52 75) шляхом проставлення власноручного підпису на планшеті Банку (а.с. 75). 19 липня 2023 року між [PERSON] та Банком було укладено Договір (кредитний договір б/н). Відповідно до Договору сума кредиту складає 88\~000 грн, строк кредитування 36 місяців, загальні витрати за кредитом 47\~520 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту 135\~520 грн, реальна річна процентна ставка 35,15%, повернення кредиту відбувається щомісяця рівними частинами згідно графіку платежів, який є невід`ємною частиною Договору (п. 8.13 Договору), договір укладено в електронній формі (а.с. 76 89). Договір між Банком та [PERSON] підписано шляхом проставлення власноручного підпису на планшеті Банку (а.с.\~89). 19 липня 2023 року [PERSON] підписала графік платежів як додаток №\~1 до Договору, яким встановлено графік види та розмір платежів починаючи з 19.07.2023 до 19.06.2026, загальною кількістю в 36 платежів кожен у розмірі 3\~764,44 грн (а.с. 90 94). Графік підписано відповідачем шляхом проставлення власноручного підпису на планшеті Банку (а.с. 94). Також 19 липня 2023 року відповідач погодила паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого кредит складає 88 000 грн, строк кредитування 36 місяців, загальні витрати за кредитом 47\~520 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту 135 520 грн, процентна ставка 1,5% сплачується щомісяця від загальної суми кредиту (18% річних), реальна річна процентна ставка 35,15%, повернення кредиту відбувається щомісяця рівними частинами (а.с. 95 100). Паспорт споживчого кредиту підписано простим електронним підписом ОТР. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором станом 21.11.2024 загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 72\~657,65 грн, а саме: 68444,48 грн заборгованість за тілом кредиту та 4213,17 грн заборгованість за нарахованими відсотками (а.с.\~43 48). Згідно виписки по рахунку за картою [NUMBER] за період з 19.07.2021 22.11.2024 відповідач з 19.07.2023 користувалася наданими кредитними коштами, періодично здійснювала операції з поповнення картки (а.с. 49, 50). У довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картки, оформленої на [PERSON] , за картою [NUMBER] змінено кредитний ліміт 88\~000,00 грн (а. с. 51). 2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. 2.1. Особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством (частина перша статті 1 ЦК України). Цивільне законодавство ґрунтується на відповідних засадах, однією з яких є свобода договору (пункт 3 статті 3 ЦК України). За статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша); правочини можуть бути односторонніми та дво-\~чи багатосторонніми (договори) (частина друга). Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (абзац перший). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (абзац другий). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). У статті 639 ЦК України вказано: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша); якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина друга). Банк вказав, що відповідач підписала Договір власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови Національного банку України «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України» від 13 грудня 2019 року №\~151. Так, вказаною Постановою, було затверджено Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, яке втратило чинність на підставі Постанови Національного банку України від 20 грудня 2023 року № 172, проте було чинне на момент укладення Договору між Банком та [PERSON] . Відповідно до згаданого Положення електронний сенсорний пристрій електронний пристрій із сенсорним екраном, на якому особа може створити власноручний підпис (підпункт\~1 пункту 3), цифровий власноручний підпис власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом (підпункт 5 пункту 3), цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення (пункт 6), використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом (пункт 7), банк самостійно визначає технологію створення електронних документів, які клієнт підписує цифровим власноручним підписом, та забезпечує дотримання вимог цього Положення (пункт 8). Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, з-поміж інших нормативних актів, було розроблене на основі Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року №\~851-IV (далі\~ Закон № 851), Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» від 5 жовтня 2017 року № 2155-VIII (далі Закон №\~2155). Відповідно до статті 5 Закон № 851електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа (частина перша); електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму (частина тертя); візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (частина четверта). Згідно з частиною другою статті 14 Закону № 851 використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством. За частиною першою статті 1 Закону №\~2155 автентифікація електронний процес, що дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних (пункт\~1); електронний підпис електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис(пункт 15); засіб електронного підпису чи печатки апаратно-програмний пристрій чи програмне забезпечення, що використовуються для створення електронного підпису чи печатки (пункт 18); засіб кваліфікованого електронного підпису чи печатки засіб електронного підпису чи печатки, що відповідає вимогам, встановленим частинами першою четвертою статті 19 Закону №\~2155 (пункт\~20); кваліфікований сертифікат автентифікації веб-сайту сертифікат автентифікації веб-сайту, що видається кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг, засвідчувальним центром або центральним засвідчувальним органом і відповідає вимогам, встановленим частиною другою статті 23 Закону №\~2155 (пункт 29); кваліфікований електронний підпис удосконалений електронний підпис, що створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису (пункт 27). Відповідно до частини шостої статті 18 Закону №\~2155 кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII (далі Закон №\~675). Відповідно до частини першої статті 3 Закону №\~675 електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5); електронний підпис одноразовим ідентифікатором\~дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт\~6). Порядок укладення електронних договорів регулюється статтею 11 Закону №\~675. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (частина перша статті 11 Закону №675). Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 11 Закону №675). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті\~11 Закону №\~675). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону №\~675). Відповідно до частини шостої статті 11 Закону №\~675 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За частиною дванадцятою статті 11 Закону №\~675 електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з частиною першою статті 12 Закону №\~675 якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наявні в матеріалах справи докази, досліджені судом у судовому засідання, дають підстави для висновку про дотримання всіх встановлених законодавством вимог при підписанні відповідачем у електронній формі наведених у позовній заяві документів, що у своїй сукупності установили відповідні договірні правовідносини між позивачем та відповідачем. 2.2. Як вказано у статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша). У зв`язку з цим Конституційний Суд України зазначив: «одним із загальновизнаних принципів міжнародного права є «pacta\~sunt\~servanda» (договорів слід додержувати). Цей принцип входить і до системи цивільного права, зокрема він міститься в тих статтях Кодексу, які встановлюють, що зобов`язання має бути виконане належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що їх звичайно виставлено (частина перша статті 526); договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття\~629)» (абзац\~четвертий пункту 6 мотивувальної частини Рішення від 22 червня 2022 року №6-р(II)/2022). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (статті 1046 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Судом встановлено, що при укладенні між сторонами цієї справи кредитного договору було дотримано його письмової форми. 2.3. Згідно із частиною першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо); умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в аспекті цієї справи\~АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як встановлено судом, у Договорі були визначені істотні умови щодо основних умов кредитування, зокрема тип кредиту, строк кредитування, процентна ставка відсотків річних, порядок повернення кредиту, а також права та обов`язки клієнта, права та обов`язки Банку, відповідальність сторін Договору, інші умови. У Паспорті споживчого кредиту наведено: інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація, інші важливі правові аспекти. У графіку платежів було визначено розмір щомісячних платежів, проценти за користування кредитом, кінцева дата його погашення. Тож надані позивачем докази, наявні в матеріалах справи та досліджені судом, свідчать про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення статті\~638 ЦК України, та підписання відповідачем договору. Водночас відповідач зазначені обставини жодним чином не спростовував; будь-яких заперечень щодо факту отримання коштів від позивача та користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, відповідач до суду не надав. Крім того, [PERSON] частково сплачував заборгованість за договором, що свідчить про визнання факту укладення кредитного договору між нею та АТ КБ «ПриватБанк», та те, що їй були відомі умови кредитування. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, суд констатує, що Банк довів ті обставини, на які він посилався звертаючись з позовом до суду, водночас відповідач жодним чином не спростував їх. ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви Враховуючи наведене вище суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, доходить висновку, що позові вимоги слід задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача кошти на загальну суму 72\~657,65 грн, а саме: 68444,48 грн (заборгованість за тілом кредиту) та 4213,17 грн (заборгованість за нарахованими відсотками). Відповідно до\~частини першої,\~пункту 3\~частини другої\~статті 141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи той факт, що позов задоволений в повному обсязі, а позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 25 листопада 2024 року № BOJ65B44WC (а.с. 20), обов`язок щодо сплати судового збору на користь АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 2 422,40 грн слід покласти на [PERSON] .

Outcome: approved