Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

У травні 2024 року від представника АТ КБ «Приватбанк» засобами системи «Електронний суд» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов вказаний позов, в якому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.02.2023 у розмірі 93 339,59 грн та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову вказано, що відповідач 26.06.2019 підписав анкету-заяву та отримав кредитну картку «Універсальна». 07.02.2023 він ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт кредиту та заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Позивач зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору, однак відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 01.07.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні 11.09.2024. 10.10.2024 суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті. Судові засідання у даній справі неодноразово відкладались за клопотаннями сторін для досягнення мирного врегулювання. 11.03.2025 та 13.03.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача борг у розмірі 64 980,74 грн, що складається з простроченого тіла кредиту. 11.03.2025 відповідач подав до суду заяву про визнання уточнених позовних вимог, просить розгляд справи здійснювати без його участі та зменшити судовий збір на 50%. 03.04.2025 представник позивача Гірко С.Л. подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 26.06.2019 та 07.02.2023 між позивачем та відповідачем погоджено заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до умов якої відповідач отримав кредитні кошти у формі кредитної лінії на споживчі цілі безготівковим шляхом. Також відповідачем погоджений паспорт споживчого кредиту. Відповідно до умов договору, він укладається терміном на 12 місяців з можливістю продовження вказаного строку. Клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. В матеріалах справи також містяться надані позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, виписка про рух коштів по рахунку відповідача станом на 23.02.2025, за змістом якої заборгованість складається з тіла кредиту в розмірі 64 980,74 грн, паспорт відповідача. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти у формі кредитної лінії, однак відповідач порушив взяті зобов`язання, оскільки за ним рахується заборгованість, яка заявлена до стягнення, у розмірі 64 980,74 грн за простроченим тілом кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок порушення кредитних зобов`язань відповідачем. На підставі вимог ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, а також клопотання відповідача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків від ставки судового збору за подання до суду позовної заяви, тобто в розмірі 1 211,20 грн, іншу частину сплаченого збору повернути позивачу з бюджету.

Outcome: approved