Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачкою [PERSON] у відділі державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №54. У обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в подружжя є донька [PERSON] , 2015 р.н., та син [PERSON] , 2022 р.н. Останнім часом їхнє сімейне життя повністю розладналося, вони віддалилися та перестали розуміти один одного, пропала любов та взаємоповага, тривалий час вони не живуть сімейним життям, стали чужими людьми. Такі відносини гнітять їх обох. За таких обставин вважає, що їхній шлюб повністю розпався, немає надії на його збереження та проживання з відповідачкою однією сім`єю. Просить не надавати строк на примирення, оскільки перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Судові витрати просить покласти на нього. Ухвалою судді від 13 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не прибув. Його представник адвокат Дуткевич М.В. у судовому засіданні просив позов задовольнити, з підстав, наведених у позовній заяві, судові витрати просить не стягувати з відповідачки. Також ствердив, що позивач зареєстрований за адресою [ADDRESS] , проте там проживає лише відповідачка з дітьми, а позивач фактично проживає за іншою адресою в м.Болехові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, просить не надавати строк на примирення та розірвати шлюб. Також відповідачка пояснила, що вони з відповідачем припинили подружні відносини більше, ніж пів року тому, спільного господарства не ведуть, більше двох місяців проживають окремо. Вони віддалилися один від одного, немає жодного сенсу продовжувати перебувати в такому формальному шлюбі, шансів на примирення між ними також немає, тому наполягає на розірванні шлюбу. Спору про проживання дітей немає, на цей час діти проживають разом з нею. Після розірвання шлюбу просить суд залишити їй прізвище « [PERSON] ». Вислухавши представника позивача та відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За змістом ч.ч.3, 4 ст. 56 СК України: кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Як установлено судом, шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 21 жовтня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болехівського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №54, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.10.2014. Подружжя має двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , 2015 р.н., та сина [PERSON] , 2022 р.н., що стверджується відповідними копіями свідоцтв про народження. Суд установив, що більше, ніж пів року тому, сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї стало те, що вони віддалилися та перестали розуміти один одного, стали чужими людьми, між ними пропала любов та взаємоповага. Такі відносини гнітять їх обох. Перебування сторін у шлюбі є формальним, примирення не можливе. Суд враховує ту обставину, що у сторін є малолітні діти, проте з огляду на вищенаведені обставини справи, розцінює як таку, що не перешкоджає прийняттю рішення про розірвання шлюбу. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно, та її збереження за таких обставин суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання відповідачкою позову про розірвання шлюбу не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання позовних вимог і доходить висновку про задоволення позову. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне з`ясувати прізвище відповідачки після розірвання шлюбу. [PERSON] заявила клопотання про залишення їй прізвища, яке вона отримала після реєстрації шлюбу, що не суперечить змісту ст.113 Сімейного кодексу України, відповідно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже за бажанням відповідачки суд залишає їй прізвище, яке вона отримала після реєстрації шлюбу. При зверненні до суду з позовом позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Проте, враховуючи заявлене в позовній заяві прохання позивача про залишення судових витрат за ним, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved