Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Позивачка звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання. Позов обґрунтовано тим, що позивачка є пенсіонером та проживає одна. На даний час у неї серйозні проблеми із здоров`ям, вона потребує лікування. Відповідачка є її донькою, маючи матеріальну можливість, не допомагає матері та не піклується про неї. [PERSON] добросовісно піклувалась про доньку та її виховання, окрім того допомагала їй з вихованням внука [PERSON] . Тому просить стягувати із відповідачки аліменти на своє утримання у розмірі 5000 гривень щомісячно довічно. За наведених обставин позов просить задовольнити. Позивачка та її представник в судові засідання не з`являлись, 10.12.2024 року представник позивачки, адвокат Бойчук Н.В., подала заяву про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, заяву просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судові засідання не з`явилялась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Причину неявки суду не повідомила. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно зі ст. 51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Ч. 1 ст. 202 СК України визначено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги (постанова Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц). Відповідно до положень ч. 3 ст. 75 СК України, абз. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", непрацездатними громадянами є особи, які досягли пенсійного віку або особи з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Згідно зі ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] 1946 року народження є особою пенсійного віку (а.с.8). Згідно витягу із реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.7). Згідно копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] поставлено діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, Кардіосклероз дифузний (а.с.10). Згідно довідки №14361 від 04.09.2024 року за адресою [ADDRESS] зареєстровано лише одну особу - позивачку (а.с.9). Згідно довідки про доходи [PERSON] її дохід за період із 01.12.2023 по 30.11.2024 року становив 66 725.91 гривень пенсії та 5571.30 гривень житлової субсидії (а.с.65-66). [PERSON] є повнолітньою донькою позивачки на що вказує її свідоцтво про народження: серії [NUMBER] від 06.09.2024 (а.с.14). Згідно даних із Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань [PERSON] значиться як фізична особа-підприємець (а.с.24). Згідно інформації із реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] на праві власності зареєстровано декілька об`єктів нерухомого майна (а.с.15-23). Інформації про свої доходи відповідачка суду не надала. Така інформація також відсутня у Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області. На даний час [PERSON] потребує матеріальної допомоги, яку відповідачка, яка є її дочкою, не надає, хоча зобов`язана її надавати згідно вимог Сімейного Кодексу України (ч.1 ст. 202 СК України). З матеріалів справи не вбачається підстав, передбачених ст. 204 СК України, для звільнення її (відповідачки) від сплати аліментів на утримання позивачки. Аналізуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності, виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивачки та відповідачки, зважаючи на непрацездатність позивачки та її потребу в матеріальному утриманні, враховуючи що у позивачки відсутня можливість отримати матеріальну допомогу від інших, крім дочки осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору та приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісяця. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, у даному випадку із 19 листопада 2024 року. Суд також враховує, що позивачка при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» , а тому, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Щодо вимоги про стягнення із відповідачки судових витрат на правову допоміг суд зазначає наступне. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачкою надано - договір про надання правової допомоги від 08.11.2024 року., платіжну інструкцію на суму 4800 гривень та акт виконаних робіт. В п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України вказано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частині четвертій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В свою чергу, в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Підстав для зменшення витрат на правову допомогу нема, таким чином заявлений розмір витрат на професійну правову допомогу підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки. На підставі викладеного, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 75,79, 202, 205 СК України,

Outcome: approved