Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Представник позивача адвокат Левченко Марія Миколаївна звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 07 серпня 2004 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина, який на сьогодні є повнолітнім і навчається на денній формі факультету інформаційних технологій Київського національного університету імені Тараса Шевченка на платній основі. Син позивача та відповідача через велике навантаження у навчальному процесі та відсутності практичних професійних навичок не має можливості підробляти і потребує постійної фінансової підтримки, оскільки є витрати кожного місяця на їжу, одяг, проїзд, навчання. Отже, [PERSON] потребує матеріальної допомоги, зокрема, від батька, адже є студентом денної форми університету, не працює та не отримує стипендії. Натомість батько [PERSON] - [PERSON] добровільно матеріальної допомоги повнолітньому сину надає у сумі, яку встановлює на власний розсуд. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено на суддю Дарницького районного суду м. Києва Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2025 року справу прийнято до провадження, призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судове засідання. 07 березня 2025 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, яким визнає позовні вимоги частково, а саме просить встановити аліменти на утримання його повнолітнього сина [PERSON] , що навчається у розмірі 1/10 частки від свого заробітку. Окрім того, одержувачем аліментів просить вказати безпосередньо свого сина. В обґрунтування своїх часткових заперечень проти позову зазначає, що перебував з позивачкою у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2004 року, під час якого у них народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 грудня 2024 року їх з позивачкою шлюб було розірвано, після чого діти залишились проживати разом з матір`ю. Він активно брав і бере участь у вихованні та утриманні своїх дітей. Синові, зокрема, надсилав грошові кошти на його особистий картковий рахунок. Зазначив, що він є стороною договору з університетом про навчання сина, чим взяв на себе зобов`язання оплачувати його навчання, що і виконує належним чином. Вказав, що дійсно кошти за навчання вносились на рахунок університету позивачкою, але цій кошти давав він. Окрім того, оплата за навчання була здійснена під час перебування з позивачкою у шлюбі, тож кошти, вважає спільною сумісною власністю. Крім того, зазначив, що 10 січня 2025 року Дарницьким районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з нього на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу). 07 лютого 2025 року на підставі цього наказу відкрито виконавче провадження і 13 лютого 2025 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення на його заробітну плату, яка виконується за місцем його роботи - ТОВ «Грінтех Харвест». Також, просив взяти до уваги, що він матеріально забезпечує своїх батьків пенсійного віку - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що відомо позивачці. Також, вважає, що оскільки син, на утримання якого позивач просить стягнути аліменти, є повнолітнім, він самостійно вправі розпоряджатися аліментами, тож просить одержувачем аліментів зазначити сина. 13 березня 2025 року третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - [PERSON] до суду подані письмові пояснення, якими він підтримав позов. Зазначив, що останній раз отримував від батька кошти на свою карту 13 жовтня 2024 року у розмірі 1 000,00 грн. Заперечує твердження батька щодо надсилання ним грошей на зазначену батьком банківську карту, оскільки вона заблокована з серпня 2023 року. Вказав, що увесь його час займає навчання, що не дає змогу працювати. Мати, окрім нього, утримує молодшу сестру, зокрема, оплачує її навчання та додаткові заняття. Відтак, просив позов задовольнити та розглянути справу без його участі. 14 березня 2025 року до суду від представника позивача адвоката Левченко Марії Миколаївни надійшла відповідь на відзив, якою представник позивача зазначила, що докази добровільного фінансового утримання відповідачем дітей відносяться ще до періоду, коли сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Остання виплата на утримання дітей у розмірі 10 000,00 грн була здійснена відповідачем у грудні 2024 року. Крім того, розмір необхідних коштів дітям відповідач визначає на власний розсуд. Заперечила утримання відповідачем власних батьків, оскільки ті мають у приватній власності пай, домашнє господарство та фінансово самостійно себе забезпечують. Представник позивача вказує, що відповідач є працездатним і має можливість надавати матеріальну допомогу сину, що продовжує навчання. У судовому засіданні представник позивача адвокат Павловська Яна Вадимівна позов підтримала. Зазначила, що повнолітній син позивача та відповідача продовжує навчання на платній основі на денній формі навчання у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка. Самостійного доходу не має, тому потребує матеріальної допомоги батьків. Відповідач працевлаштований, має постійний дохід у розмірі 50 000,00 грн, тим самим має змогу сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що він ніколи не відмовлявся від утримання своїх дітей і добровільно надавав позивачці кошти на усі необхідні потреби. Вказав, що за навчання сина оплата відбулась під час перебування з позивачкою у шлюбі, тож це були спільні кошти, а не позивача, як вона про це зазначає. Крім того, зауважив, що договір про навчання сина укладений на його ім`я і він зобов`язується й надалі оплачувати навчання сина за цим контрактом. Просив взяти до уваги, що позивачка є фізичною особою-підприємцем і отримує дохід від здачі власної квартири в оренду та має щонайменше від цього щомісячний дохід у розмірі 11 000,00 грн. Також, судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва з нього стягнуті аліменти на утримання його малолітньої доньки [PERSON] у розмірі частки від усіх його доходів. Відтак, враховуючи усе наведене, він готовий сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина у розмірі 1/10 від свого доходу, що дорівнюватиме приблизно 5 000,00 грн щомісячно. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 07 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 грудня 2024 року у справі № 753/22702/24 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05 липня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві та доньку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 06 грудня 2024 року № 1123 [PERSON] є здобувачем освіти 3 курсу денної форми навчання за спеціальністю 125 «Кібербезпека» факультету інформаційних технологій. Строк навчання з 19 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року. Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців Київського національного університету імені Тараса Шевченка № 1117/1 ІТ від 19 вересня 2022 року (далі - Договір), укладеного між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка (Університет за договором) та [PERSON] (Замовник за договором), договір укладений в інтересах здобувача вищої освіти [PERSON] . Відповідно до розділу ІІІ Договору, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 152 000,00 грн, тобто по 38 000,00 грн за рік навчання. Замовник вносить плату щосеместрово. Відповідно до кожної з квитанцій АТ «Райффайзен Банк» від 15 вересня 2022 року, 11 вересня 2023 року, 12 вересня 2024 року на рахунок Київського національного університету імені Тараса Шевченка за навчання [PERSON] було сплачено по 38 000,00 грн. Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 10 січня 2025 року у справі № 753/352/25 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою головного державного виконавця Дарницького ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання вказаного судового наказу відкрито виконавче провадження № 77035200. В рамках цього виконавчого провадження 13 лютого 2025 року головним держаним виконавцем Дарницького ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] , копію якої направлено до місця роботи відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінтех Харвест» для виконання. З роздруківки з мобільного банківського додатку вбачається, що станом на січень 2025 року відповідач отримав заробітну плату у розмірі 46 067,19 грн. Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України) Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець покладає на батьків обов`язок утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Судом встановлено, що син сторін [PERSON] на день звернення позивачкою до суду та на день ухвалення рішення не досяг 23 років, продовжує навчання на денній формі навчання, не працює, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Навчання на денній формі в університеті позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Щодо матеріального стану відповідача, то слід зазначити, що ним не спростовано того, факту, що він не може надавати таку матеріальну допомогу. Крім того, відповідач частково визнав позовні вимоги та зазначив, що спроможний щомісячно сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/10 частки від усіх його заробітку до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення сином 23-х років. В той же час, суд зауважує, що обов`язок утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Враховуючи викладене, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, оцінюючи у сукупності зібрані докази, з урахуванням матеріального становища сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Зокрема, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку та працевлаштований, отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати, за станом здоров`я є здоровою особою. Доводи відповідача про утримання ним своїх непрацездатних батьків, з огляду на заперечення позивача проти цієї обставини, не доведені відповідачем належними доказами. Проте, суд зважає на ту обставину, що з відповідача стягуються на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Разом з тим, беручи до уваги потребу в матеріальній допомозі повнолітнього сина, що продовжує навчатися на денній формі здобуття освіти, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/9 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 05 січня 2025 року і до припинення сином навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років, що відповідає вимогам законодавства, забезпечить потреби повнолітньої дитини, яка навчається, та буде належним способом захисту інтересів дитини. Що стосується доводів відповідача про необхідність зазначення у рішенні суду одержувачем аліментів безпосередньо повнолітнього сина [PERSON] , суд зазначає таке. Відповідно до ст. 179 Сімейного кодесу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Син сторін [PERSON] не скористався своїм правом на подання позову до суду про стягнення зі свого батька аліментів на своє утримання. Разом з тим, таким правом скористалась мати дитини - позивачка у справі, що відповідає вимогам чинного законодавства, з огляду на що суд стягує з відповідача аліменти на утримання його повнолітнього сина, який продовжує навчання саме на користь позивача. При цьому, суд роз`яснює, що, відповідно до ст. 179 Сімейного кодексу України [PERSON] має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними позивачем на його утримання. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial