Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

09 січня 2025 року позивач ТзОВ "Споживчий Центр" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що 21.08.2023 року між ТзОВ " Споживчий Центр" та [PERSON] було укладено Кредитний договір №21.08.2023-100000721, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 6000 грн., на строк 70 днів. Кредитний договір (оферти) № 21.08.2023-100000721 від 21.08.2023 р. був переоформлений шляхом укладення додаткового договору до кредитного договору між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] кредитного договору (оферти) № 09.10.2023-010000179 від 09.10.2023 р. Внаслідок такого правочину, правовідносини між Кредитодавцем та позичальником, у тому числі розмір процентів та період їх нарахування, визначаються умовами останнього Кредитного договору. ТзОВ "Споживчий Центр" виконало свою частину умов кредитного договору у повному обсязі. Разом з тим, [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у неї станом на 17.12.2023 року ,утворилась заборгованість у розмірі 9 681,95 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4700 грн., по процентам в розмірі 4276,95 грн., комісії 705 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ "Споживчий Центр" 9681,95 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Ухвалою від 09 січня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, вказує, що не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від відповідача не надходило, відзив на позов не подавала. Про дату час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена у відповідності до вимог ЦПК України у тому числі й на офіційному веб сайті Судова влада України. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що 21.08.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] . укладено Кредитний договір (оферти) № 21.08.2023-100000721, за умовами якого відповідачу надано споживчий кредит для задоволення особистих потреб у розмірі 6000 грн., на строк 70 днів (а.с.17-25). Зазначений договір підписано у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом відповідачки з використанням одноразового ідентифікатора (Т275), що був надісланий на її фінансовий номер мобільного телефону згідно смс-повідомлення Кредитний договір (оферти) №21.08.2023-100000721 від 21.08.2023 р. був переоформлений шляхом укладення додаткового договору до кредитного договору між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] кредитного договору (оферти) № 09.10.2023-010000179 від 09.10.2023 року (а.с.7-15). Зазначений договір підписано у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом відповідачки з використанням одноразового ідентифікатора (Н684), що був надісланий на її фінансовий номер мобільного телефону згідно смс-повідомлення. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Вказаний вище договір був укладений в електронній формі та від імені його сторін був підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання кредиту в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні договірні правовідносини. В п.3.1 Кредитного договору зазначено, що за цим Договором, Кредитодавець зобов`язується надати кредит Позичальникові на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти та комісію (а.с.9). ТзОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит на умовах та у розмірі, встановленому договором, що підтверджується квитанцією про виплату коштів №2354638762 від 21.08.2023 за допомогою платіжної системи LIQPAY в сумі 6000 грн. (а.с.26). Позивач виконав свою частину умов кредитного договору у повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 17.12.2023 утворилась заборгованість у розмірі 9 681,95 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4700 грн., по процентам в розмірі 4276,95 грн., комісії 705 грн. (а.с.27). Згідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 1 ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої та шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в ході розгляду справи не надала альтернативних розрахунків заборгованості за кредитним договором, не спростувала проведеного розрахунку, а тому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Отже, [PERSON] істотно порушила умови кредитного договору, ст.526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України не повернула суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Споживчий центр» щодо нарахування суми заборгованості за тілом кредиту та процентами є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а саме, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за Кредитним договором № 21.08.2023-100000721 від 21.08.2023 у розмірі 9 681 (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят одна) грн. 95 коп. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 2422 грн. 40 коп. пропорційно частині задоволених вимог. На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved