Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька. В обґрунтування вимог позовної заяви позивач зазначає, що 05.09.2004 між ним та [PERSON] у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім?ї було зареєстровано шлюб, актовий запис №1950. Від вказаного шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 18.10.2012 року у справі №2-6320/12 вказаний шлюб було розірвано. Зазначено, що 14.03.2013 у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім?ї повторно зареєстрували шлюб, актовий запис № 441, а 09.01.2014 у позивача та відповідачки народилася третя дитина - донька [PERSON] , про що 18.01.2014 року складено відповідний актовий запис №202; свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 19.06.2014 у справі № 2-3911/14 шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 14.03.2013 у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім?ї, актовий запис № 4416 визнано недійсним. Зазначає, що після розірвання подружніх зв?язків, із донькою майже не спілкується. А відповідачка, повідомила йому, що третя дитина не його. 09.12.2024 позивач разом з відповідачкою та дитиною [PERSON] звернувся до Медико-генетичного центру «МАМА ПАПА» з метою проведення молекулярно - генетичного експертного дослідження, за результатами якого отримано висновок №45848-51369 у якому зазначено, що що [PERSON] не є батьком [PERSON] . Оскільки позивач не вважає себе батьком малолітньої дитини останній звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 27.12.2024 відкрито загальне повне провадження. Відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву про визнання позовних вимог та проведення судового розгляду без її участі. Позивач до судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі та винесення рішення в підготовчому засіданні, оскільки відповідачка визнала позовні вимоги Відповідач в судове засідання не з`явився про час, день та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомив, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача. Третя особа в судове засідання не з`явилася про час, день та місце розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомила. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася дитина - [PERSON] , про що 18.01.2014 року складено відповідний актовий запис №202. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком - [PERSON] записаний [PERSON] . Частиною 1 статті 122 СК України презюмується, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Права та обов?язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (ст. 121 СК України). Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 19.06.2014 у справі № 2-3911/14 шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 14.03.2013 у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім?ї, актовий запис № 4416 визнано недійсним. Відповідно до результату дослідження № 45848-51369 від 09.12.2024 Медико - генетичного центру «МАМА ПАПА», вказано, що з результатів дослідження, отриманих шляхом аналізу STR-локусів ДНК, ймовірність батьківства становить 0%. Передбачуваний батько - [PERSON] виключається як біологічний батько тестованої дитини - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред?явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Частиною 6 цієї ж статті передбачено, що до вимоги чоловіка про виключення запису про ного як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Особа, яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство лише у відповідний часовий проміжок, а саме: від народження дитини і до досягнення нею повноліття (ч. 3 ст. 136 СК України). Тлумачення статті 136 СК України свідчить, що підставою для оспорювання презумпції батьківства є невідповідність встановленого батьківства факту біологічного походження. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей з актового запису про народження дитини. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз. Абз. 3 п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України N° 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-аналіз є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Рішення ЄСПЛ у справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року N° 3451/05, § 34, «Kalacheva V.Russian Federation»). За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та беручи до уваги результати дослідження, щодо батьківства, суд приходить до висновку про доведеність позивачем позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідач визнала позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: approved