Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання за нею права власності на: житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS] ; земельну частку (пай) розміром 32,80 в ум.кад.га., згідно сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої частки серії ІФ, реєстраційний № 133 від 31.03.1997 року, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Свої вимоги обґрувала тим, що її сестрі [PERSON] , згідно Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 16.06.1989 року на праві власності, як голові колгоспного двору, належало будинковолодіння по [ADDRESS] . Також членом колгоспного двору був її чоловік [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина за законом на вске належне їй майно. Після її смерті в управління та володіння спадковим майном вступив її чоловік [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав і [INFO] помер. [PERSON] згідно сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої частки серії ІФ реєстраційний № 133 від 31.03.1997 року належала на праві приватної власності земельна частка (пай) розміром 32,80 в ум.кад.га на території Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франгківської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на все належне йому майно, яку вона прийняла, як спадкоємець четвертої черги, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У [PERSON] дітей та спадкоємців 1-3 черги не було. Однак, в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що нею не підтверджено факт проживання із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідно до ст. 1264 ЦК України; у Сертифікаті на право приватної власності на землю в межах середньої частки серії ІФ, реєстраційний № 133 від 31.03.1997 року мається розбіжності у по батькові спадкодавця, а саме [PERSON] ; не доведено факт реєстрації шлюбу, а саме між [PERSON] та [PERSON] та не можливо визначити частку у власності колгоспного двору у спадщині після спадкодавця [PERSON] , що позбавляє її можливості оформити спадщину. А тому їй необхідно в судовому порядку визнати за нею право власності на: житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS] ; земельну частку (пай) розміром 32,80 в ум.кад.га., згідно сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої частки серії ІФ, реєстраційний № 133 від 31.03.1997 року, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав зазначених ньому, просила його задовольнити. Представник відповідача Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, однак на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу без участі представників Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с. 39). Свідки: [PERSON] та [PERSON] , які є жителями с. Гончарів Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~областіта сусідами позивача, в судовому засіданні ствердили, що знають позивача [PERSON] та знали її покійну сестру [PERSON] та її покійного чоловіка [PERSON] . Ствердили, що сестра позивача [PERSON] до дня смерті, а саме [INFO] проживала разом з чоловіком [PERSON] по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] її сестра [PERSON] у 1997 році приїхала до [PERSON] і вони почали жити разом однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, проводили спільні витрати, між ними були наявні подружні взаємні права та обов`язки. [PERSON] помер у 2004 році, позивач провела його похорон за християнськими звичаями та залишилася проживати за вищевказаною адресою. Вислухавши думку позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено,\~що згідно\~виписки з\~погосподарської книги\~Обертинської селищної\~ради Тлумацького\~району Івано-Франківської\~області,\~виданої виконавчим\~комітетом Обертинської\~селищної ради\~Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~області №\~352\~від 09.09.2024\~року (а.с.\~6)\~в житловому\~будинку,\~що розташований\~за адресою: [ADDRESS] , який побудований до 05.08.1992 року і числився як колгоспний двір, були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] (сестра позивача), [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 16.06.1989 року, яке видане на підставі рішення виконкому Тлумацької районної Ради народних депутатів за № 99 від 14.06.1989 року, зареєстрованого в ОКП «Коломийське міжрайонному бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі під реєстровим № 24, [PERSON] (сестра позивача) на праві власності, як голові колгоспного двору, належав в цілому житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS] ( [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 82933 від 15.11.2024 року, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в Коломийському МБТІ право власності зареєстровано в реєстровій книзі під реєстровим № 24 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] за [PERSON] (сеста позивача) як головою колгоспного двору, форма власноті приватна, частка - 1/1, підстава виникнення права власності свідоцтво про право власності, видане 16.06.1989 року виконкомом Тлумацької районної Ради на підставі рішення № 99 від 14.06.1989 року (а.с. 5). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №\~411037904 від 03.02.2025 року (а.с. 8) відомості щодо реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] в реєстрі відсутні. Згідно Сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ реєстраційний № 133 від 31.03.1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки за № 133, виданого на підставі рішення 10 сесії ХХІІ скликання Обертинської Ради народних депутатів від 25.03.1997 року [PERSON] на праві власності належала земельна частку (пай) розміром 32,80 в ум.кад.га на території Обертинської селищної Ради Тлумацького (на даний час Івано-Франківського) району Івано-Франківської області в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості (а.с. 9). У вказаному сертифікаті по батькові спадкодавця [PERSON] вказано як « [PERSON] ». [INFO] померла [PERSON] (сестра позивача), а [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 11). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON] (сестра позивача), для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] (сестра позивача) її чоловік [PERSON] прийняв спадщину за законом, оскільки вступив в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 389 від 01.10.2024 року (а.с. 12). Згідно відповідей приватних нотаріусів Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 111/01-16 від 12.02.2025 року (а.с. 40) та [PERSON] № 73/01-16 від 19.02.2025 року (а.с. 69), Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 108/01-16 від 27.02.2025 року (а.с. 70) спадкова справа після смерті [PERSON] (сестра позивача) не заводилася. В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водословської Н.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак позивач отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що: позивачем не підтверджено факт проживання із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідно до ст. 1264 ЦК України; у Сертифікаті на право приватної власності на землю в межах середньої частки серії ІФ реєстраційний № 133, виданим Обертинською селищною радою 31.03.1997 року, розбіжності у по батькові спадкодавця, а саме [PERSON] ; не доведено факт реєстрації шлюбу, а саме між [PERSON] та [PERSON] ; не можливо визначити частку у власності колгоспного двору у спадщині після спадкодавця [PERSON] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської\~Н.В. № 1044/01-16 від 03.12.2024 року (а.с. 21). Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення.У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно довідки виконавчого комітету Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 943 від 05.11.2024 року (а.с. 10) [PERSON] дійсно включений в списки громадян, що мають право на середню земельну частку (пай), які є складовою роздержавлення і приватизації земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Обертинської селищної ради згідно рішення 10 сесії ХХІІ скликання Обертинської ради народних депутатів від 25.03.1997 року. Розмір земельної частки (паю) становить 32,80 умовно кадастрових гектарів. [PERSON] було видано сертифікат на право власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ реєстраційний номер 133. Відповідно до довідки виконавчого комітету Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 394 від 01.10.2024 року (а.с. 13) [PERSON] (сестра позивача) була постійною жителькою с. Гончарів Тлумацького району Івано-Франківської області. Після її смерті в управління спадковим майном вступив її чоловік [PERSON] ( [PERSON] ), який проводив похорон померлої дружини, проживали разом, вели спільне господарство. На день смерті [PERSON] (сестра позивача) була заеєстрована та проживала разом з чоловіком [PERSON] ( [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] ( [PERSON] ) був постійним жителем с. Гончарів Тлумацького району Івано-Франківської області та на день смерті був зареєстрований та проживав за вищевказаною адресою. З 1997 року разом з [PERSON] ( [PERSON] ) постійно проживала однією сім`єю [PERSON] (позивач), вони вели спільне господарство, обробляли земельні ділянки, сплачували комунальні платежі. [PERSON] матеріально підтримувала [PERSON] ( [PERSON] ), незадовго до смерті здійснювала за ним догляд, провела його похорон. Заповіт від імені [PERSON] (Івановича) в селищній раді не посвідчувався. Згідно довідки виконавчого комітету Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 942 від 05.11.2024 року (а.с. 14) за адресою: [ADDRESS] проживав [PERSON] , який помер [INFO] . За даними погоподарського обліку по с. Гончарів Тлумацького району Івано-Франківської області іншої особи за прізвищем, іменем та по батькові як [PERSON] в с. Гончарів не було і немає. Згідно архівної довідки державного архіву Івано-Франківської області № І-29 (Ц)/06-06 від 13.12.2024 року (а.с. 17) [PERSON] народився [INFO] у с. Острівець Гвіздецького району Станіславської області (нині Коломийського району Івано-Франківської області), актовий запис № 11 від 24.08.1948 року, складений виконавчим комітетом Островецької сільської ради. Батько не вказаний. Мати: [PERSON] , за національністю українка. Дані відомості також підтверджуються копією книги реєстрації народжень за 1948 рік Відділу реєстрації актів циільного стану Городенківського районного управління юстиції (а.с. 18) та копією актового запису про народження [PERSON] № 11 від 24.08.1948 року (а.с. 19-20). Оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про доведеність фактів, які зазначені позивачем в позовній заяві, оскільки вони дійсно мають для позивача юридичне значення, так як зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача, питання про повернення судового збору не вирішується. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved