Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та відповідачем було укладено договір зберігання, відповідно до умов якого, він передав відповідачу на зберігання валютні кошти у розмірі 5000 євро на умовах вказаного договору. За умовами договору, 13.04.2024 у відповідача виник обов`язок повернути в натурі валютні кошти у розмірі 5000 євро, однак зазначений обов`язок останній не виконав. Відповідач ухиляється від спілкування та виконання обов`язку, його засоби зв`язку не працюють. Просив зобов`язати [PERSON] виконати свої зобов`язання за договором зберігання від 13.06.2023 в натурі, а саме повернути [PERSON] зі зберігання валютні кошти у сумі 5000 євро та стягнути судові витрати. 22.05.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 31.05.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 15.07.2023 він повернув позивачу грошові кошти у розмірі 450 євро, що підтверджується розпискою, яку склав [PERSON] . Разом з тим, залишкову суму у розмірі 4550 євро було примусово вилучено у нього під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні№42023102080000004. Його вина, в тому, що він не може повернути грошові кошти та виконати умови договору зберігання від 13.06.2023, відсутня. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 13.06.2023 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір зберігання, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, згідно з актом приймання-передачі від 13.06.2023 № 1, який є невід`ємною частиною цього договору, [PERSON] передає, а [PERSON] приймає на зберігання проятгом строку дії цього договору грошові кошти загальною вартістю 5000 євро. (п.1.1. договору). Відповідно до п. 2.1.2., 2.1.3. договору зберігання від 13.06.2023 зберігач зобов`язаний зберігати майно окремо від інших речей, з дотриманням усіх необхідних умов, які забезпечують збереження майна поклажодавця; нести відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження майна поклажодавця, переданого на зберігання зберігачеві, у відповідності із цим договором та чинним законодавством України з моменту одержання майна від поклажодавця та до моменту його повернення поклажодавцеві. Відповідно до п. 6.1. договору зберігання від 13.06.2023 цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Строк зберігання до 13.04.2024. Відповідно до акту приймання-передачі №1 від 13.06.2023 [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000 євро, п`ятдесят купюр по 100 євро. 15.07.2023 [PERSON] склав розписку, в якій зазначив, що отримав від [PERSON] 450 євро, які є частиною переданих грошових коштів згідно до договору зберігання від 13.06.2023. Відомості про виконання відповідачем своїх зобов`язання відповідно до умов укладеного договору у сумі 4550 євро відсутні. [INFO] під час обшуку у [PERSON] , серед іншого, було вилучено грошові кошти у розмірі 4550 євро, на які в подальшому ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 20.07.2023 у справі №759/13255/23 накладено арешт. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. В силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповдіно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Відповдіно до ч. 1 ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов`язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Відповдіно до ч. 1 ст. 938 ЦК України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Відповдіно до ч. 1 ст. 942 ЦК України зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Відповдіно до ч. 1 ст. 943 ЦК України зберігач зобов`язаний виконувати свої обов`язки за договором зберігання особисто. Відповдіно до ч. 1 ст. 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Відповдіно до ч. 1 ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. У постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №643/14079/17 вказано, що за загальним правилом, за втрату речі, під час строку зберігання, зберігач відповідає, якщо: відбулося порушення обов`язку повернути поклажодавцеві у схоронності річ; поклажодавцеві завдано збитків у вигляді втрати речі; наявний причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) зберігача і негативними наслідками, що виявились результатом таких дій (бездіяльності); вини зберігача у настанні щодо речі негативних наслідків, яка проявилась у будь-якій формі, тобто умислу чи необережності зберігача до невиконання чи неналежного виконання своїх обов`язків. Натомість професійний зберігач має довести наявністьвтрату речі сталася внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця. У всіх інших випадках, навіть якщо вини професійного зберігача немає, він зобов`язаний відшкодувати збитки поклажодавцеві. У разі якщо зберігання здійснюється зберігачем після закінчення строку зберігання, то зберігач відповідає лише за наявності його умислу або грубої необережності. Судом встановлено, що 13.06.2023 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір зберігання, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти загальною вартістю 5000 євро, строк зберігання до 13.04.2024. 15.07.2023 [PERSON] отримав від [PERSON] 450 євро, які є частиною переданих грошових коштів згідно до договору зберігання від 13.06.2023. Таким чином, у відповідача залишилось на зберіганні 4550 євро, які він мав зберігати до 13.04.2024. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, які виникли у нього з договору зберігання від 13.06.2023, та не повернув грошові кошти в розмірі 4550 євро в строк до 13.04.2024. Доказів на підтвердження протилежного матеріали справи не містять. Судом не приймаються до уваги доводи відповідача про неможливість виконати зобов`язання, визначене умовами договору зберігання від 13.06.2023, через відсутність його вини. Як вбачається з протоколу обшуку від 17.07.2023, у підозрюваного в кримінальному провадженні №42023102080000004 від 26.01.2023 [PERSON] були вилучені поміж іншого грошові кошти у розмірі 4550 євро. Відповідач не довів ту обставину, що відсутня його вина у невиконанні умов договору зберігання від 13.06.2023. Оскільки під час строку зберігання гроші були вилучені під час проведення слідчих дій у відповдіача, який є підозрюваним у кримінальному провадежнні, то це спричинило завдання збитків поклажодавцеві у вигляді втрати грошей в сумі 4550 євро. Відтак, відповідач зобов`язаний виконати свої зобов`язання за договором зберігання від 13.06.2023 в натурі та повернути [PERSON] зі зберігання валютні кошти у сумі 4550 євро. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру (91%) задоволених в сумі 1960,15 грн.

Outcome: partial