Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся\~до суду\~з позовом\~до[PERSON] про розірвання Договору-продажу та стягнення заборгованості в розмірі 20021,84 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10\~000 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 16 червня 2024 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) укладено Публічний договір купівлі-продажу товару, в усній формі із застосуванням засобів дистанційного зв`язку (мережі інтернет, застосунку хтя дзвінків та обміну повідомленнями Viber), розміщений за посиланням https://korobloft.com.ua/dohovir- publichnoi-oferty/, (надалі - Договір), а саме купівлю Товару - Лавка вулична Terrace З в лофт стилі у кількості 2 шт (https://korobloft.com.ua/lavka-vulychna-terrace-3-v-loft- styli/), відповідно до п.1 Розділу 2 Договору «Предмет Договору», Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю замовлений та оплачений Покупцем товар (меблі), а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти замовлений товар від Продавця. Відповідно до п.1 Розділу 3 Договору «Строк та умови доставки товару, умови приймання-передачі товару», строк протягом якого Продавець зобов`язаний доставити Покупцеві замовлений ним товар, становить 60 робочих днів з дати оплати Покупцем вартості товару відповідно до умов даного Договору. Відповідно до Платіжної інструкції (код документа 9342-3513-3304-9099) від «16» травня 2024 року [PERSON] (Покупець) на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] (Продавець) [NUMBER] перераховано попередню оплату за меблі в сумі 19 500, 00 грн., однак в порушення умов Договору, ФОП [PERSON] (Продавець) не здійснила доставки Товару у вказаний строк, строк доставки минув «08» серпня 2024 року. Відповідно до п.1 Розділу 11 Договору «Інші умови Договору», Договір є обов`язковим для виконання Сторонами по даному Договору та згідно п.1 Розділу 7 Договору «Відповідальність Сторін Договору та порядок розгляду та врегулювання спорів», У випадку невиконання або неналежного виконання будь-якою зі Сторін обов`язкових умов даного Договору, така Сторона несе відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Відповідач прострочив виконання зобов`язань, заборгованость становить 19500,00 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, необхідно стягнути: 110,59 грн - 3% річних, згідно ч. 2 ст. 625 ЦКУ; 411,25 грн - втрати від інфляції, згідно ч. 2 ст. 625 ЦКУ, а тому виникла необхідність звернутися до суду. Ухвалою від 04.11.2024 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила заява, в якій просять проводити озглдя справи у відсутності їхнього представника та без фіксуванння технічними засобами, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак була належним чином повідомлена про день і час слуханння справи шляхом розміщення оголошення на сайті суду про виклик відповідача в судове засідання, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи, тому на підставі викладеного, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин та не подала відзив, відтак суд знаходить можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, з особливостями встановленими гл.ІІ «Заочний розгляд справи» ЦПК України, при цьому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вимогами ст. ст.13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що 16 червня 2024 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено Публічний договір купівлі-продажу товару, в усній формі із застосуванням засобів дистанційного зв`язку (мережі інтернет, застосунку хтя дзвінків та обміну повідомленнями Viber), розміщений за посиланням https://korobloft.com.ua/dohovir- publichnoi-oferty/, а саме купівлю Товару - Лавка вулична Terrace 3 в лофт стилі у кількості 2 шт., відповідно до п.1 Розділу 2 Договору «Предмет Договору», Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю замовлений та оплачений Покупцем товар (меблі), а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти замовлений товар від Продавця. Відповідно до Платіжної інструкції (код документа 9342-3513-3304-9099) від «16» травня 2024 року [PERSON] (Покупець) на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] (Продавець) [NUMBER] перераховано попередню оплату за меблі в сумі 19 500, 00 грн., однак в порушення умов Договору, ФОП [PERSON] (Продавець) не здійснила доставки Товару у вказаний строк, строк доставки минув «08» серпня 2024 року. Строк доставки минув 08.08.2024р. та відповідач прострочив виконання зобов`язань. Згідно з п.п.1 п.1 Розділу 6 Договору «Права та обов`язки Сторін Договору», Продавець зобов`язаний здійснити доставку товару, а також передати товар Покупцеві дотримуючись умов даного Договору; Відповідно до п.п.2 п.1 Розділу 6 Договору «Права та обов`язки Сторін Договору», Продавець зобов`язаний додержуватися умов даного Договору та виконувати рбов`язки, які прямо передбачені умовами даного Договору чи випливають з умов дарого Договору, однак в порушення умов Договору, ФОП [PERSON] не здійснила доставки Товару у вказаний строк. Відповідно до п.1 Розділу 11 Договору «Інші умови Договору», Договір є обов`язковим для виконання Сторонами по даному Договору. Згідно п.1 Розділу 7 Договору «Відповідальність Сторін Договору та порядок розгляду та врегулювання спорів», у випадку невиконання або неналежного виконання будь-якою зі Сторін обов`язкових умов даного Договору, така Сторона несе відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання вмикають на підставі договору (ст.179 Цивільного кодексу України), і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 626, 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.633 Цивільного кодексу України, Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає .або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст.656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі- продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Відповідно до ст.663 Цивільного кодексу України, Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар,- 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві (ст. 664 ЦК України). Ч.1 ст.665 Цивільного кодексу України визначено, шо у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі- продажу. Згідно ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до ч.3 ст.693 Цивільного кодексу України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця. Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобо-в' язання, На підставі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова за зобов?язанням, або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань, Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору. Згідно з частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення зобов`язання дає підстави до застосування господарських санкцій - заходів впливу на правопорушника, - внаслідок чого для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки (частина 1 ст. 611 Цивільного кодексу України). Згідно з ч.3 ст.693 Цивільного кодексу України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця. Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Строк поставки оплаченого товару минув, отже позивач має право отримати компенсацію в розмірі інфляційних втрат на 3% річних. Відтак стягненню в користь позивача підлягає заборгованість у розмірі 20\~021,84 грн., яка складається з наступного : 19\~500,00 грн. сума попередньої оплати за Товар; 110,59грн. 3% річних, 411,25 грн. втрати від інфляціх. Відповідно до ч.ч.1,6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається із матеріалів справи, для відновлення порушеного права, позивач змушений був звернутись за правовою допомогою до адвоката Гавриченко Жанни Володимирівни (Свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю №001687 від 18.09.2019), про що між ними було укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги № 020924 від «02» вересня 2024 року, та відповідно до п.4.4. Договору, за надання правової допомоги, відповідно до даного Договору, Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар у розмірі 10 000,00 (десять тисяч) гривень. Згідно п.4.5. Договору, Гонорар сплачується готівкою або шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Адвоката протягом 10 (десяти) календарних днів з дня прийняття Рішення у справі судом першої інстанції. Крім того, відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Cудом також враховано, що ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо. При визначенні суми компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суті виконаних послуг та витраченого адвокатом часу. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду від 15.11.2021 у справі №320/5284/19. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 02.09.2024р., таким чином враховуючи наведене та положення ст.141 ЦПК України, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу із відповідача на користь позивача є обґрунтованими та відповідно підлягають стягненню в розмірі 10 000 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме сума заборгованості у розмірі 20\~021,84 грн. підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до п.6 ч.1 ст.\~264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.\~141 ЦПК України\~та ст.\~4 Закону України "Про судовий збір"\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 1\~937,92 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved