Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Представник позивача -Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - в особі директора Марії Ткаченко, звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»: - заборгованість за заборгованість за Договорами № 2796100 від 17 вересня 2021 року, № 3484713353-134302 від 13 жовтня 2021 розмірі у розмірі 21 206 грн 60 коп.; - судові витрати по оплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, у розмірі 2 422 грн 40 коп.; - понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 вересня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН та [PERSON] укладено Договір № 2796100. Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 2000.00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 400 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Пункт 2.3.1.2. Договору передбачено, що Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. 26 січня 2022 було укладено договір № 26-01/2022-83 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2796100. 10 березня 2023 року було укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2796100. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 2796100. Також, 13 жовтня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір № 3484713353-134302. Відповідач [PERSON] здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем (ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс») було перераховано грошові кошти у розмірі 2000.00 грн, що підтверджується квитанцією та Довідкою. Згідно п.п. 2.3. Договору позики, дата видачі кредиту 13 жовтня 2021 року, дата повернення кредиту 27 жовтня 2021 року (включно), термін користування кредитом 14 діб. Відповідно до п.п. 2.5. Договору позики, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору). Умовами Договору позики на період зазначений в п.п. 2.3. Договору, плата за користування Кредитом встановлена в розмірі 1,95 % за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2.7. Договору позики встановлено, що Плата за користування Кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування Кредитом, визначену у п.п. 2.3. цього Договору та починається у дату списання Кредитних коштів з Рахунку Товариства й закінчується у дату зарахування Суми кредиту та плати за користування Кредитом на Рахунок Товариства. Відповідно до п.п. 9.2 Договору позики, цей Договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних Позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей Договір, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Пунктом 9.3. Договору позики встановлено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п.п. 9.2. цього Договору, має юридичну силу власноручного підпису. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. 15 лютого 2022 року було укладено договір № 15-02/22 відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3484713353-134302. 10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3484713353-134302. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 3484713353-134302. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 2796100 від 17 вересня 2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 9 300 грн 60 коп., з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 1 668 грн 00 коп.; - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги -7 432 грн 60 коп.; - Заборгованість за комісіями - 200 грн 00 коп. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 3484713353-134302 від 13 жовтня 2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 11 906 грн 00 коп., з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 2 000 грн 00 коп.; - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги -9 906 грн 00 коп. Враховуючи наведене, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 05 березня 2025 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 15 квітня 2025 року за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву; встановлено позивачу триденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачу - триденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи. Зокрема, відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем його реєстрації, проте 27 березня 2025 року конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 20 березня 2025 року, у межах строку, встановленого судом, відповідачем [PERSON] засобами поштового зв`язку надіслано до суду відзив на позовну заяву та клопотання про застосування строків позовної давності, разом з доказом направлення його копії позивачу, у якому він просить суд застосувати строк позовної давності. В разі якщо суд прийде до висновку про розгляд справи прошу суд відмовити в позовних вимогах позивачу ТОВ «КОЛЛЕКТ ІТЕНТР» в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що наданий Договір факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, як основний доказ є невідповідним доказом, адже є неповним документом, а тому не може бути врахованим судом як доказ. Враховуючи цей факт, позивач не має права на звернення до суду та стягнення з відповідача будь яких сум заборгованостей, адже в позовній заяві не міститься основного доказу наявності у позивача права на стягнення з відповідача будь яких сум заборгованостей. А тому, відповідач вважає, що позивачем не доведено, набуття права вимоги до відповідача, відповідно до вказаного ним Договору факторингу. Також відповідач вказує, що до матеріалів справи позивачем не додано детального розрахунку заборгованості, що унеможливлює правильного визначення суми які позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, відповідач вважає, що нараховані проценти є не справедливими та не законними, і не підлягають стягненню з нього, а сплачену ним суму комісії за весь період нарахування слід віднести в рахунок погашення відсотків та тіла кредиту. Відтак, відповідач стверджує, що з нього і могло бути стягнуто лише тіло кредиту без нарахування відсотків, а саме: за кредитним Договором № 2796100 - 2000 грн 00 коп., за кредитним договором № 3484713353 - 2000 грн 00 коп., разом 4000 грн 00 коп. Зокрема, відповідач акцентує увагу суду на тому, що відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а Договір № 2796100 було укладено 17 вересня 2021 року, договір № 3484713353-134302 було укладено 13 жовтня 2021 року, позовна заява подана 27 лютого 2025 року, таким чином пройшло більше трьох років, а тому просить суд задовольнити клопотання про застосування строків позовної давності до справи № 707/750/25. Дана заява та клопотання отримані судом 26 березня 2025 року і долучені до матеріалів справи. 08 квітня 2025 року від представника позивача - Ткаченко М.М. через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у яких представник позивача не погодилася з доводами відповідача та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. На підтвердження своєї правової позиції представник позивача зазначила, що відповідач не заперечує факт укладання договорів, отримання грошових коштів та виникнення зобов`язань між сторонами. Звертає увагу сторони відповідача та суду, що у 5 розділі Договору про споживчий кредит та Договору позики міститься застереження наступного змісту: Позичальник підтверджує, що до укладання Договору уважно ознайомився з текстом Кредитного договору та Правилами, а також отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України. Зокрема, представник позивача зауважує, що відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору про споживчий кредит та Договору позики, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку у відповідності до всіх погоджених умов. Також, представник позивача звертає увагу суду, що відповідачем відповідачем не надано будь-яких доказів щодо погашення заборгованості за Договором про споживчий кредит та Позики, ні новому, ні попереднім кредиторам, внаслідок чого утворилася заборгованість у заявленій до стягнення сумі. Крім того, представник позивача зазначає, що відповідно до п. 9.6 Договору №3484713353-134302 від 13.10.2021 року визначено, що Сторони домовились, що після закінчення Строку дії цього Договору, проценти за користування Кредитом можуть бути нараховані згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі передбаченому п.п.9.4. цього Договору та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної Вимоги Позикодавця Позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти Позичальника. Відтак, представник позивача стверджує, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача, що підтверджується належними доказами. Всі документи щодо вимоги за Договорами про стягнення заборгованості з [PERSON] були надані правонаступнику та відображені в матеріалах позовної заяви. Правом на подачу заперечень на відповідь на відзив відповідач не скористався. З клопотаннями про відкладення розгляду справи учасники справи не звертались. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Щодо Договору про споживчий кредит № 2796100 від 17 вересня 2021 року суд установив наступне. Судом установлено, що 17 вересня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 2796100. Згідно п.п. 1.2. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 2000 грн. Відповідно до п.п. 1.3. Договору, кредит надається строком на 16 днів з 17 вересня 2021 року. Пунктом 1.5 Договору передбачено, що загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 600,00 грн. в грошовому виразі та 39,650.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 2600.00 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Комісія за надання кредиту: 200.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 % від суми кредиту одноразово (п.1.5.1. Договору). Проценти за користування кредитом: 400,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2. Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом (п.1.6 Договору). За змістом пункту 2.3, 2.3.1.1, 2.3.1.2 Договору строк кредитування може бути продовжено наступним чином: Пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість. Позичальник відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту на певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2 договору. Пролонгація на стандартних умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позивальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.6 договору. Пунктом 4.2. Договору визначено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Як зазначено у п. 6 Договору про споживчий кредит, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Додатком № 1 до Договору про споживчий кредит № 2796100 від 17 вересня 2021 року, визначено графік платежів за вказаним договором, відповідно до якого заборгованість мала бути сплачена 03 жовтня 2021 року в розмірі 2600 грн. з яких: 2000,00 грн. - сума кредиту, 400,00 грн. - проценти за користування кредитом, 200,00 - комісія за надання кредиту. Згідно з копією довідки ТОВ «МІЛОАН» про ідентифікацію, відповідач підписав кредитний договір № 2796100 від 17 вересня 2021 року аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора U67725, який був відправлений 17.09.2021 на номер телефону [NUMBER] . ТОВ «МІЛОАН» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 2000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 56557325 від 17 вересня 2021 року. Також судом досліджені Правила надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН». Суд вважає доведеним укладення між ТОВ «МІЛОАН» як Первісним кредитором та [PERSON] . Договору про споживчий кредит № 2796100 від 17 вересня 2021 року. 26 січня 2022 було укладено Договір факторингу № 26-01/2022-83 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2796100. 10 березня 2023 року було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2796100. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 2796100. Щодо договору № 3484713353-134302 від 13 жовтня 2021 суд установив наступне. Суд встановив, що 13 жовтня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо» та відповідачем [PERSON] укладений Договір позики «Проста позика» № 3484713353-134302. Згідно з п. 2.1. Договору, за цим договором товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому цим договором. Відповідно до п. 2.2. Договору кредит надається в загальному розмірі 2 000,00 грн. Згідно з п. 2.3. Договору строк користування кредитними коштами складає 14 днів та починається з 13.10.2021 і закінчується 27.10.2021 (включно). Пунктом 2.5. Договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток № 1 до цього Договору). Як вбачається з Графіку розрахунків, відповідач взяв на себе зобов`язання сплатити тіло кредиту в сумі 2 000,00 грн та 546,00 грн процентів за користування кредитом. Відповідно до п. 2.7 Договору, плата за користування кредитом нараховується у процентному значенні за фактичну кількість днів користування кредитом, визначену у п. 2.3 цього договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства. Згідно п. 9.13 Договору сторони узгодили, що за користування наданими за цим Договором грошовими коштами у строк, передбачений п.п. 2.3 цього Договору встановлюється процентна ставка в розмірі 702% річних (або 1,95 % за один день користування грошовими коштами). Підписання договору з боку відповідача як позичальника здійснено за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що свідчить про його згоду з визначеними умовами. Крім цього, відповідачем [PERSON] було підписано «Паспорт кредиту. Інформація, яка надається до укладення Договору позики «Проста позика» та містить істотні умови договору». Відповідно до цього Паспорту кредиту, сторони узгодили основні умови кредитування: суму/ліміт кредиту від 500 до 25 000 грн; строк кредитування 24 місяці; процентну ставку 702 % річних; орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом. Суд установив, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо» та відповідачем [PERSON] . Договору позики № 3484713353-134302 від 13 жовтня 2021 року. Підписуючи Паспорт кредиту та Договір позики, відповідач був ознайомлений з розміром кредитного ліміту, розміром реальної річної процентної ставки, розрахунковою та платіжною датою кредиту, строком дії кредиту, розміром мінімального платежу та іншими умовами надання коштів у позику. На підтвердження надання відповідачу коштів на умовах, передбачених договором, до позовної заяви долучено довідку Platon, за змістом якої 13.10.2021 об 11:47 на платіжну картку № [NUMBER] , з описом: переказ для позики 3484713353-134302, перераховано кошти в сумі 2 000 грн 00 коп. 15 лютого 2022 року було укладено Договір про відступлення права вимоги № 15-02/22 відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3484713353-134302. 10 січня 2023 року було укладено Договір (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3484713353-134302. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 3484713353-134302. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 2796100 від 17 вересня 2021 року, станом на 14 лютого 2025 року відповідно до розрахунку заборгованості, становить 9 300 грн 60 коп., з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 1 668 грн 00 коп.; - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги -7 432 грн 60 коп.; - Заборгованість за комісіями - 200 грн 00 коп. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 3484713353-134302 від 13 жовтня 2021 року, станом на 14 лютого 2025 року відповідно до розрахунку заборгованості, становить 11 906 грн 00 коп., з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 2 000 грн 00 коп.; - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги -9 906 грн 00 коп. За змістом частини першої статті 205 ЦК України (тут і надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (тут і надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (стаття 3 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про електронну комерцію» сторони електронного правочину можуть користуватися послугами постачальників послуг проміжного характеру в інформаційній сфері. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що укладення між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . Договору про споживчий кредит № 2796100 від 17 вересня 2021 року, між ТОВ «Інкасо фінанс» та [PERSON] . Договору позики № 3484713353-134302 від 13 жовтня 2021 року в електронній формі відповідають приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 ЗУ «Про електронну комерцію». 26 січня 2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі й за Договором про споживчий кредит № 2796100 від 17 вересня 2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору про відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10 березня 2023 року, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 2796100 від 17 вересня 2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . Із Акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором про відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10 березня 2023 року встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» передало, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняло право вимоги до боржників у кількості 29 141. Із Витягу з Реєстру боржників до Договору про відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10 березня 2023 року вбачається, що [PERSON] є боржником за Договором про споживчий кредит № 2796100 від 17 вересня 2021 року, сума заборгованості становить 9 300 грн 60 коп. та складається з наступного: 1 668 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 014 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками; нараховані відсотки за кр.дог. - 2 418 грн 60 коп., 200 грн 00 коп.- заборгованість з комісії. 15 лютого 2022 року було укладено Договір про відступлення права вимоги № 15-02/22 відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 3484713353-134302. 10 січня 2023 року було укладено Договір (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 3484713353-134302. Із Акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» передало, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняло право вимоги до боржників у кількості 207 307. Із Витягу з Реєстру боржників до Договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року вбачається, що [PERSON] є боржником за Договором позики № 3484713353-134302 від 13 жовтня 2021 року, сума заборгованості становить 11 906 грн 00 коп. та складається з наступного: 2 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 546 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками; нараховані відсотки за кр.дог. - 9 360 грн 00 коп. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Слід зазначити, що згідно з вимогами статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. З правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог статті 516 ЦК України. Договори про відступлення права вимоги № 10-01/2023, укладені 10 січня 2023 року та № 10-03/2023 від 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», є дійсними та чинними, відомості про те, що вони оскаржувалися в судовому порядку, відсутні. Слід вказати про те, що заміна первісних кредиторів на ТОВ «Вердикт Капітал», а в подальшому на позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не можуть трактуватися на користь відповідача, як причини невиконання зобов`язання. В результаті дій позивача, відповідач [PERSON] не був позбавлений можливості сплатити тіло кредиту і відсотки у погоджений строк. Що ж до тверджень відповідача про те, що «наданий Договір факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, як основний доказ є невідповідним доказом, адже є неповним документом, а тому не може бути врахованим судом як доказ», суд не приймає до уваги, оскільки між сторонами не вкладався такий Договір факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року і він не стосується даної справи. Відтак, суд погоджується з доводами позовної заяви щодо переходу до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як до нового кредитора, прав вимог до [PERSON] за вищевказаними Кредитними договорами. Спір виник внаслідок порушення відповідачем зобов`язань у частині повернення кредитних коштів і наявності/відсутності підстав для стягнення заявленої позивачем заборгованості за кредитом. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 627 ЦК України закріплено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частинами першою та другою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною першою статті 625 ЦК України закріплено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відтак, суд вважає доведеним виконання ТОВ «МІЛОАН» зобов`язань за Договором про споживчий кредит № 2796100 від 17 вересня 2021 року та отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 2 000 грн 00 коп., відхиляє доводи відповідача про необґрунтованість заявлених вимог як такі, що спростовані вказаними доказами. Матеріали справи не містять доказів про повне належне виконання відповідачем умов договору, внаслідок чого заборгованість по тілу кредиту в розмірі 1 668 грн 00 коп. підлягає стягненню з відповідача. Так, сторони Договору № 2796100 від 17 вересня 2021 року узгодили розмір кредиту 2 000,00 грн, строк кредиту 16 днів з автопролонгацією ще на 60 днів, процентну ставку пільгову 1,25 % та процентну ставку стандартну, яка застосовується при автопролонгації 5 % в день. Слід вказати про те, що визначені договором підстави для продовження строку дії договору (автопролонгація) обумовлені не одноосібним рішенням кредитора, а діями відповідача як позичальника щодо неповернення коштів позики без дотримання початково обумовлених строків, на які вони надавалися. Це за погодженими сторонами умовами позики, є підставою для продовження строку дії договору. Як уже вказував суд, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування. Тобто, кредитор, ураховуючи неповернення відповідачем кредитних коштів мав право здійснювати нарахування процентів за Договором про споживчий кредит № 2796100 від 17 вересня 2021 року протягом 76 днів, до 02.12.2021 року. При цьому, протягом 16 днів, у період із 17.09.2021 по 03.10.2021 застосовується акційна процентна ставка 1,25 %, протягом строку автопролонгації дії договору в період із 04.10.2021 по 02.12.2022 застосовується процентна ставка 5 % в день. Слід зазначити, що умова про зміну процентної ставки із 1,25 % (акційної, пільгової) на стандартну (базову) визначена умовами Договору № 2796100 від 17 вересня 2021 року. Отже, ураховуючи, що відповідачем не надано доказів належного виконання ним умов договору позики та здійснення ним платежів для погашення тіла кредиту, сума процентів складає 6 400,00 грн (2 000,00 грн * 1,25 % * 16 днів) + (2 000,00 грн * 5 % * 60 днів). Щодо стягнення із відповідача на користь позивача разової комісії за надання кредиту в сумі 200,00 грн, то слід вказати про те, що сплата відповідачем такої визначена у п. 1.5.1 Договору про споживчий кредит № 2796100 від 17 вересня 2021 року та Паспорті споживчого кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, укладаючи кредитний договір, відповідач погодився на здійснення такого платежу за надання йому кредиту. Також, суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо» та відповідачем [PERSON] . Договору позики № 3484713353-134302. Підписуючи Паспорт кредиту та Договір позики, відповідач був ознайомлений з розміром кредитного ліміту, розміром реальної річної процентної ставки, розрахунковою та платіжною датою кредиту, строком дії кредиту, розміром мінімального платежу та іншими умовами надання коштів у позику. Суд вважає доведеним виконання ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» зобов`язань за Договором позики № 3484713353-134302 від 13 жовтня 2021 року та отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 2 000 грн 00 коп. Матеріали справи не містять доказів про належне виконання відповідачем умов договору, внаслідок чого наявна заборгованість по тілу кредиту в розмірі 2 000 грн 00 коп. підлягає стягненню з відповідача. Як уже зазначалося, сторони Договору позики № 3484713353-134302 від 13 жовтня 2021 року узгодили розмір кредиту 2000,00 грн, строк кредиту 14 днів, процентну ставку. Із розрахунку заборгованості за Договором позики № 3484713353-134302 від 13 жовтня 2021 року встановлено, що станом на 15 лютого 2022 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» становить 2 546,00 грн. Слід зазначити, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, після припинення строку кредитного договору, проценти не нараховуються. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 31.10. 2018 у справі № 202/4494/16-ц, від 05.04.2023 № 910/4518/16. Ураховуючи, що відповідачем не надано доказів належного виконання ним умов договору позики та здійснення ним платежів для погашення тіла кредиту, процентів за користування кредитними коштами, кредитор має право здійснити нарахування процентів за користування кредитними коштами у період із 13.10.2021 по 27.10.2021, тобто протягом 14 днів (строк кредиту визначений у Договорі). Здійснення нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку кредиту суперечила б умовам договору та вимогам ЦК України. Тому з відповідача підлягає стягненню 546,00 грн як проценти за користування кредитними коштами у період із 13.10.2021 по 27.10.2021. Щодо посилань представника позивача у відповіді на відзив на п. 9.6 Договору № 3484713353-134302 від 13 жовтня 2021 року у якому вказано, що «сторони домовились, що після закінчення строку дії цього Договору, проценти за користування Кредитом можуть бути нараховані Товариством, згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на усю суму боргу та встановлюються у розмірі 1404 % річних та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника. Отже підставою для сплати процентів за користування кредитом, нарахованих згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі, передбаченому пунктом 9.6 договору, є подія відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами інформаційно-телекомунікаційної системи та/чи на адресу електронної пошти позичальника. Матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу вимоги, тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків, нарахованих у розмірі 9 360,00 грн. Щодо заявлено відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року. Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, з 12.03.2020 року по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено. Отже, строки позовної давності не були пропущені позивачем, а підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні. Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10 лютого 2010 року, § 58). Інші аргументи та доводи сторін суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і не здатні вплинути на рішення суду. З огляду на вищевикладене, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за Договорами, у зв`язку з чим має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором про споживчий кредит № 2796100 від 17 вересня 2021 року у сумі 8 268 грн 00 коп. та за Договору позики № 3484713353-134302 від 13 жовтня 2021 року у сумі 2 546 грн 00 коп., що разом становить суму 10 814 грн 00 коп. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позову (51 %), до перерозподілу належать документально підтверджені судові витрати позивача зі сплати судового збору. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 235 грн 42 коп., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов наступних висновків. На підтвердження понесення позивачем судових витрат до суду надано: - договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», відповідно до якого адвокатське об`єднання бере на себе обов`язки надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором; - прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; - заявку ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про надання юридичної допомоги № 192 від 01 січня 2025 року, з якої вбачається, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатське об`єднання погодили надання юридичних послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] ; - витяг з Акта № 1 про надання юридичної допомоги; За змістом частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України закріплено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи положення статей 137 та 141 ЦПК України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідні для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі. Докази понесених судових витрат на правничу допомогу подано стороною позивача у строк, передбачений частиною восьмою статті 141 ЦПК України. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» послуг адвоката та понесення ним витрат на правову допомогу. Разом з тим, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial