Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

09 квітня 2025 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» надійшла заява [PERSON] , за участю заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті особи в певний час. В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що [PERSON] , зробила розпорядження на випадок своєї смерті, згідно з яким заповідала їй квартиру, що розташована в [ADDRESS] , що підтверджується заповітом, який складений і посвідчений державним нотаріусом Сердюк Н.І., зареєстрований в реєстрі за № 7673. [INFO] у м. Сєвєродонецьк Луганської області, Україна померла [PERSON] , [INFO] , про що свідчать свідоцтво про смерть та медичне свідоцтво про смерть, видані на тимчасово окупованій території. Оскільки ця територія є тимчасово окупованою, то документи не мають юридичної сили і факт смерті [PERSON] їй потрібно встановити в судовому порядку для подальшого оформлення свідоцтва про смерть встановленого державного зразка. Просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянки України, уродженки м. Попасна Луганської області, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , яка померла [INFO] у м. Сєвєродонецьк Луганської області, Україна, причина смерті контузія, ІХС. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, та просила задовольнити заяву, посилаючись на обставини, викладені в ній. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання судової повістки та доданих матеріалів на офіційну електронну адресу: vcs@slm.dn.drsu.gov.ua, однак не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні попри належне повідомлення, про причини своєї неявки суд не повідомив, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті згідно ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до положення ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого, їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами), заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Попасна Луганської області, про що свідчить копія її паспорту серії [NUMBER] , виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 29.09.1997 року. Судом встановлено, що 22 вересня 1994 року, [PERSON] , зробила розпорядження на випадок своєї смерті, згідно з яким заповідала заявниці [PERSON] квартиру, що розташована в [ADDRESS] , що підтверджується заповітом, який складений і посвідчений державним нотаріусом Сердюк Н.І., зареєстрований в реєстрі за № 7673. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.04.2025 року, виданого Сєверодонецьким міським відділом актів цивільного стану, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Сєвєродонецьк. Згідно лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті № 397 від 31.03.2022 року, форма № 106/у. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , причина смерті: контузія, ІХС. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У частині другій статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-який акт (рішення, документ), видані органами та/або особами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійним і не створює правових наслідків У той же час у відповідності до статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» передбачено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо смерті людини, з метою захисту прав громадян України, ніяким чином не легітимізує таку владу. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави. З урахуванням вищенаведеного, суд не має підстав ставити під сумнів у сукупності наданих доказів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявницею та підтверджених наданими письмовими доказами, стосовно того, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Сєвєродонецьк Луганської області, Україна. Згідно з ч. 8 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Беручи до уваги, що від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових прав [PERSON] , а законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також той факт, що [PERSON] має на меті встановити факт смерті [PERSON] , для отримання свідоцтва про смерть встановленого державного зразка та для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 316, п. 8 ст. 315, 317 ч.1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved