Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивач ТОВ «Свеа Фінанс» звернувся до суду з позовом в якому просив стянути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 48 000,00 гривень та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Позивач вказував, що між ТОВ «Слон кредит» та відповідачем 13.12.2023 року було укладено договір про надання споживчого кредиту №1338579 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Укладення договору було здійснено сторонами за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи (далі-ІТС) ТОВ "Слон Кредит", доступ до якої забезпечувався споживачу через вебсайт http://sloncredit.ua/. 13.12.2023 року в 09:01:57 після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ "Слон Кредит" засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТОВ "Слон Кредит" сформувало договір про надання споживчого кредиту за №1338579, надало його [PERSON] для ознайомлення і направило на його номер мобільного телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікаток К693. Вказаний ідентифікатор було введено [PERSON] у відповідний розділ ІТС. Таким чином було укладено договір про надання споживчого кредиту між ТОВ "Слон Кредит" та [PERSON] , шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до п.1.2 Договору на умовах, встановлених договором, ТОВ «Слон кредит» надало [PERSON] кредит у розмірі 4800 гривень, а відповідач зобов`язався повернути кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Строк кредиту 360 днів. ТОВ «Слон кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. Згідно із документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», позичальнику на його особисту банківську карту [NUMBER] , яку останній вказав в ІТС при оформленні договору, було перераховано 4800,00 грн. 24.07.2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено Договір Факторингу № 2407-24. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору Факторингу № 2407-24 від 24.07.2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала 31680,00 грн. Позичальник [PERSON] на користь нового кредитора жодних платежів не здійснював, в той час як новий кредитор скористався свої правом нарахування сум, передбчених графіком платежів, до кредитного договору. Таким чином, станом на дату звернення до суду, загальна заборгованість становить 48000,00 гривень, з них 4800,00 грн заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками 43200,00 грн. Відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч.7 ст.178 ЦПК України відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши надані у справі докази, приходить до висновку про задоволення позову. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою статті 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. У відповідності до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 1048 та 1049 ЦК України визначено що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової кошти вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Відповідно до ст.513ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові . Зі змісту ч. 1 ст.207 ЦК України вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, 13.12.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №1338579, який підписаний відповідачем, разом із таблицею обчислення загальної вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту електронним підписом з одноразовим ідентифікатором К693. За умовами договору ТОВ «Слон Кредит» надало позичальнику грошові кошти у сумі 4800 грн в позику на споживчі потреби строком кредитування 360 днів, стандартна процентна ставка 2,50% в день. Згідно інформації від надавача платіжних послуг ТОВ «Пейтек Україна», позичальнику на його особисту банківську карту [NUMBER] було перераховано 4800,00 грн. 24.07.2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанас» укладено договір факторингу № 2407-24, за яким ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги, у тому числі до відповідача за договором про надання споживчого кредиту №1338579 від 13.12.2023 року, на суму 31680,00 грн.. Згідно п.3.1.1. вказаного Договору факторингу №2407-24 від 24.07.2024 року права вимоги відступаються (передаються в розмірі заборгованостей, що зазначені в п.2.2. цього договору, на дату відсутуплення з правом подальшого нарахування, (отримання майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій, та інших платежів, що передбачені кредитними договорами. Згідно розрахунку заборгованості за договором 1338579 від 13.12.2023 року за [PERSON] рахується заборгованість перед ТОВ «Слон Кредит» становить 48000,00 грн з яких 4800,00 гривень заборгованість за тілом кредиту, 43 200,00 гривень заборгованість за відсотками по кредиту. Відповідачем [PERSON] вищевказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків останнім не подано, тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний. Враховуючи викладене, суд вбачає підстави для стягнення із відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved