Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло видане Управлінням ЖКГ Одеської міської ради народних депутатів 21 листопада 1996 року згідно розпорядження від 21 листопада 1996 року № 82622, на квартиру в [ADDRESS] . Заяву обґрунтовано тим, що заявник до укладання шлюбу була [PERSON] . В свідоцтві про право власності на житло видане Управлінням ЖКГ Одеської міської ради народних депутатів 21 листопада 1996 року співвласниками квартири зазначені [PERSON] , [PERSON] . У 2004 році [PERSON] уклала шлюб і обрала прізвище чоловіка « [PERSON] ». Однак в свідоцтві про право власності виявлено помилку в імені заявника, а саме згідно паспорту правильне написання імені заявниці є « [PERSON] », тоді як в свідоцтві про право власності на житло зазначено, що вона є [PERSON] . Факт належності документу заявнику потрібний у зв`язку із наміром відчужити квартири, тобто укласти договір купівлі-продажу. Заявник та представник заявника звернулись до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності та задоволенні заяви наполягають. [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки позивачем в обґрунтування заяви надано належні та допустимі докази, яких достатньо для вирішення справи по суті. Дослідивши заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, заслухавши представника заявника, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що в Свідоцтві про право власності на житло від 21 листопада 1996 року зазначено власників [PERSON] , [PERSON] . 28 серпня 2004 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , прізвище сім`ї після одруження [PERSON] . Відповідно до паспорту заявника правильним є [PERSON] . Законодавством не передбачено внесення змін до свідоцтва про право власності на житло або виправлення помилок. Розглядаючи заяву, суд надає правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам, а саме: паспорту [PERSON] , довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, свідоцтву про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] .. Отже, досліджені докази в їх сукупності свідчать про належність документу саме [PERSON] . Спір про право власності між сторонами відсутній, тобто встановлення факту має значення лише для реалізації права власності заявника, оскільки у правовстановлюючому документі допущено помилку. У відповідності до ст.293 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в абз. 1 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами і доповненнями, суд може встановлювати також факти належності особі правовстановлюючих документів. Таким чином, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що передбачено ст.293 ЦПК України і сумніву у суду не викликає.. На підставі викладеного,

Outcome: approved