Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. 26.11.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" звернулось до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якому позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 30.07.2019 року № С-407-007091-19-980 у розмірі\~48241,68\~грн., у тому числі -заборгованість за основним боргом 23310.97 грн., заборгованість за відсотками - 24930,71 грн. Позивач зазначає, що первісне право вимоги належало АТ "Ідея Банк", яке надало на підставі вказаного договору кредитну лінію, а потім за договором факторингу від 25.07.2023 р. №01.02-31/23 відступленоТовариству з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна", яке згодом перемейноване в ТОВ "Свеа Фінанс". 2. Процесуальні питання, пов`язанні з розглядом справи. 26.11.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" звернулось до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якому позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором. Позивач просить розглянути справу в порядку спрощеного провадження. Ухвалою судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2024 року цивільну справу за позовом "Свеа Фінанс" до [PERSON] направлено за підсудністю до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2024 цивільну справу № 186/1984/24 було розподілено судді Гречаній В.Г. Ухвалою суду від 17.01.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводити\~\~в порядку спрощеного позовного провадження. Положеннями\~ст.174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідач [PERSON] будучи повідомленою належним чином про розгляд справи відносно неї , надала відзив на позов та надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8\~ст. 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані сторонами документи та докази, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. 3. Позиція сторін. У своїй позовній заяві ТОВ "Свеа Фінанс"" вказує, що 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (на даний час «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, за умовами якого клієнт відступив факторові зазначені у Реєстрі боржників, який є додатком до договору факторингу, права вимог, у тому числі до [PERSON] , а фактор зобов`язувався прийняти ці права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. В обгрунтування первісного виникнення права вимоги до відповідача\~ [PERSON] позивач посилається на те, що це право вимоги виникло на підставі договору про відкриття кредитної лінії від 30.07.2019 р. № С-407-007091-19-980, укладеному між відповідачем та АТ "Ідея Банк", який було укладено у письмовій формі. Таким чином, Договір між сторонами був укладений у спосіб, визначений законодавством України. За умовами Договору відповідачу було надано кредитну лінію в сумі 25000 грн., максимальна сума кредиту 200\~000 грн. Відсоткова ставка за кредитом становила 48% річних. Підписанням даного кредитного договору відповідач підтвердила приєднання до Умов банківського обслуговування та підтвердила свою освідомленість з умовами та тарифами банку. Банк виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредитні кошти, однак відповідач не виконувала свої зобов`язання зі сплати кредиту та відсотків, тому допустила порушення зобов`язань. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (на даний час «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, за умовами якого клієнт відступив факторові зазначені у Реєстрі боржників, який є додатком до договору факторингу, права вимог, у тому числі до [PERSON] , а фактор зобов`язувався прийняти ці права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з Договором факторингу сторони погодили, що право вимоги переходить до Фактора (Позивача) з моменту підписання Договору факторингу після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за договорами оренди. Разом з правами вимоги Фактору (Позивачу) переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували у Клієнта (Орендодавця) на момент переходу цих прав та передбачених Договором оренди. Відповідно до витягу з реєстру боржників до ДОГОВОРУ ФАКТОРИНГУ №01.02-31/23 від 25.07.2023 року, загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 48241,68 грн., яка складається з у тому числі -заборгованість за основним боргом 23310,97 грн., заборгованість за відсотками - 24930,71 грн. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ТОВ "Свеа Фінанс" посилається на статті 1077 та 514 Цивільного Кодексу України. Відповідно до абзацу 1 частини 1\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Кредитор у зобов`язанні замінюється іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином - відступлення права вимоги (пункт 1 частина 1\~статті 512 ЦК України). Таким чином, в силу положень статей 512 та 1077\~ЦК України, а також Договору факторингу Позивач набув прав (статусу) кредитора та всіх прав вимог за Договором оренди по відношенню до Відповідача. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором і судові витрати (судовий збір) в сумі 3028 грн. Просить справу розглядати без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] будучи повідомленою належним чином про розгляд справи відносно неї надала відзив на позов та надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. У відзиві на позов відповідачка та її представник вказали, що позов ТОВ «СВЕА ФІНАНС» визнають частково, а саме те, що позивачка дійсно укладала договір про надання кредитної лінії з АТ «Ідея Банк», однак вважають, що позивачка сплатила всі взяті нею кошти, на картковий рахунок нею внесено 27\~244 грн. з урахуванням останнього платежу в сумі 1200 грн., який внесено 16.06.2021 року. Також зазначили, що позивачем не надано первинних документів, які б підтверджували як надану суму відповідачу так і підтвердили нарахування сум основного боргу та відсотків за даним договором, тому просили суд відмовити в задоволенні позову за його недоведеністю. 4. Обставини, з яких виходить суд при ухваленні рішення. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (на даний час «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, за умовами якого клієнт відступив факторові зазначені у Реєстрі боржників, який є додатком до договору факторингу, права вимог, у тому числі до [PERSON] , а фактор зобов`язувався прийняти ці права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. В обгрунтування первісного виникнення права вимоги до відповідача\~ [PERSON] позивач посилається на те, що це право вимоги виникло на підставі договору про відкриття кредитної лінії від 30.07.2019 р. № С-407-007091-19-980, укладеному між відповідачем та АТ "Ідея Банк", який було укладено у письмовій формі. Таким чином, Договір між сторонами був укладений у спосіб, визначений законодавством України. За умовами Договору відповідачу було надано кредитну лінію в сумі 25000 грн., максимальна сума кредиту 200\~000 грн. Відсоткова ставка за кредитом становила 48% річних. Підписанням даного кредитного договору відповідач підтвердила приєднання до Умов банківського обслуговування та підтвердила свою освідомленість з умовами та тарифами банку. Банк виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредитні кошти, однак відповідач не виконувала свої зобов`язання зі сплати кредиту та відсотків, тому допустила порушення зобов`язань. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (на даний час «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, за умовами якого клієнт відступив факторові зазначені у Реєстрі боржників, який є додатком до договору факторингу, права вимог, у тому числі до [PERSON] , а фактор зобов`язувався прийняти ці права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з Договором факторингу сторони погодили, що право вимоги переходить до Фактора (Позивача) з моменту підписання Договору факторингу після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за договорами. Разом з правами вимоги Фактору (Позивачу) переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували у Клієнтана момент переходу цих прав та передбачених Договором. Відповідно до витягу з реєстру боржників до ДОГОВОРУ ФАКТОРИНГУ №01.02-31/23 від 25.07.2023 року, загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 48241,68 грн., яка складається з у тому числі -заборгованість за основним боргом 23310,97 грн., заборгованість за відсотками - 24930,71 грн. 5. Правова площина розв`язання спору та висновки суду щодо заявлених вимог. Оцінівши надані позивачем докази і приймаючи до уваги, що відповідач надала свої заперечення по суті позову, з урахуванням цих доводів, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог. При цьому суд виходить з наступного. Вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Це право закріплено й у частині 1\~статті 15 ЦК України\~і гарантоване\~\~статтею 55 Конституції України. Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 5 ЦПК України\~регламентуються способи захисту, які застосовуються судом. Ця норма, зокрема, передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно статті 2 ЦПК\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 13 Цивільного процесуального кодексу передбачається, що\~\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 20 Цивільного кодексу\~право на захист особа здійснює на свій розсуд. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При ухваленні рішення суд виходить з принципу, встановленому частиною першою\~статті 81 ЦПК: Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд керується принципом, встановленим Європейським судом з прав людини, в якому вказується, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. У даному випадку повинні дотримуватися вимоги\~статей 77-79 ЦПК: належність, допустимість та достовірність доказів. Вирішуючи\~питання про факт виникнення у позивача права звернення до суду з позовом до [PERSON] , зобов`язання якого виникли перед АТ "Ідея Банк", а потім за договором факторингу позивачу,\~суд приходить до такого висновку. Укладання договору факторингу також здійснено з дотриманням вимог закону. При розгляді справи суд керується такими нормами права. Відповідно до пункт 1 частина 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні замінюється іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином - відступлення права вимоги Згідно статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Правомірність цього договору підтверджується наступними доказами: - за цим договором передані існуючи права вимоги; - сторонами підписаний Реєстр вимог, що передаються за договором факторингу (Витяг з Реєстру доданий до позовної заяви); - фактором здійснено оплату клієнту за відступлені права (платіжна інструкція № 9217 від 26.07.2023 р.). Таким чином, набуття прав вимоги позивача до [PERSON] позивачем набуте на законних підставах. Стаття 512 ЦКУ\~передбачає, що\~\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок\~\~передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~статті 514 ЦКУ\~\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до\~статті 1077 цього Кодексу\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина 1\~статті 526 ЦКУ\~встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 Цивільного кодексу\~\~передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦКУ). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦКУ). Відповідно до\~статті 611 ЦКУ\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до\~статті 614 ЦКУ\~особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦКУ). З урахуванянм викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Свеа Фінанс" до [PERSON] підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги заперечення по суті позову відповідача та її представника, оскільки вони не підтверджені в свою чергу належними та допустимими доказами та не спростовують надані позивачем докази по справі. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 6. Розподіл судових витрат між сторонами. Статтею 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача, в розмірі 3028,00 гривень, оскільки його розмір є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вищенаведених норм матеріального права і

Outcome: approved