Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Представник позивача - адвокат Кривошей А.М. звернувся до Рогатинського суду Івано-Франківської області із позовом до [PERSON] в якому просить визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , виключити відомості з актового запису в частині народження дитини [PERSON] від батька [PERSON] , змінити прізвище, ім`я по батькові [PERSON] на [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] у [PERSON] народилася донька [PERSON] , на час народження дитини [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . Проте, позивач вважає себе батьком доньки [PERSON] , оскільки у 2018 році він з [PERSON] перебували у відносинах, які призвели до народження доньки. Про своє батьківство позивач дізнався лише у січні 2024 року. Тому, оскільки позивач з [PERSON] проживають разом, спільно виховують доньку у позасудовому порядку [PERSON] не може оформити своє батьківство відносно доньки, звернувся до суду із цим позовом. Ухвалою Рогатинського суду Івано-Франківської області від 07.05.2025 року цивільну справу направлено до Херсонського міського суду Херсонської області за підсудністю. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.06.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.11.2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача подав суду заяву у якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. [PERSON] в судове засідання з`явився повторно, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, у встановленому законом порядку, зокрема, шляхом направлення повісток про виклик до суду за відомим суду місцем його реєстрації. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином у встановленому законом порядку. Представник Виконавчого комітету Любомльської міської ради в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник Любомльського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 20.10.2021 року у справі №163/1193/21 зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Білозерського районного управління юстиції Херсонської області 06 листопада 1998 року за актовим записом № 62 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 11.07.2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Любомльському та Шацькому районах Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) серія [NUMBER] , актовий запис № 1, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька зазначені на підставі ст. 133 СК України. Біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , підтверджується висновком та звітом про генетичний тест для встановлення біологічної спорідненості/батьківства № АВ 1784 від 24.07.2024 року, проведеного АТ «Діагностика» Лабораторія аналіз генетичних профілів. Згідно даного висновку [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON] (ймовірність підтвердження біологічної спорідненості складає 99,9999 %). Згідно довідок Консультативно-Інформаційного Центру для мігрантів від 29.07.2024 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані на території Польщі за адресою: [ADDRESS] від 02.03.2022 року. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.128 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч.1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Згідно п. 2.13, п. 2.13.1 Наказу Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» затверджених встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08.03.2023 року у справі №205/5698/21. Європейський Суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Kalacheva v. Russia № 3451/05 ЄСПЛ від 07.05.2009 року). Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено, що біологічним батьком [PERSON] є позивач [PERSON] , що підтверджено експертним дослідженням та заявою самого [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно зі ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи, що в даний час внести зміни до актового запису про народження самостійно органи державної реєстрації актів цивільного стану не взмозі, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, батьківство позивача відносно [PERSON] підтверджується ДНК тестом, що є належним та допустимим доказом, крім того, від відповідача заперечень щодо задоволення позову не надійшло, встановлення батьківства [PERSON] над [PERSON] негативних наслідків для дитини суд не встановив, тому суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову в частині визнання батьківства, та, відповідно, по батькові дитини зазначення як « [PERSON] ». Щодо вимог позивача про зміну імені та прізвища дитини. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Одним із основних засобів ідентифікації дитини є її ім`я, яке надається дитині при народженні і складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Відповідно до статті 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно із частиною п`ятою статті 148 СК України у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Інтереси дитини є пріоритетними і визначальними для вирішення спору щодо зміни прізвища дітей. При вирішенні справи про зміну прізвища дитини необхідно також враховувати стосунки, які існують між дитиною та її батьками, в тому числі й з тим із батьків, хто проживає окремо. Верховний Суд в постанові від 02 червня 2021 року в справі № 759/2921/18 виклав правовий висновок, згідно з яким інтереси дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору щодо зміни прізвища дітей. При вирішенні справи про зміну прізвища дитини необхідно також враховувати стосунки, які існують між дитиною та її батьками, в тому числі й з тим із батьків, хто проживає окремо. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 січня 2023 року у справі № 504/4181/17. З матеріалів справи вбачається, що у позивача - біологічного батька дитини та її матері відсутній спір щодо імені, прізвища та по батькові дитини, що дає їм можливість у передбаченому законом позасудовому порядку вирішити питання щодо зміни імені та прізвища дитини у разі згоди самої дитини, яка досягла семирічного віку, оскільки її думка також повинна бути врахована. З вказаного вбачається, що позивач не надав належних та допустимих, доказів, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Таким чином, суд дійшов висновку, про відмову у позові в частині внесення змін до актового запису про народження дитини щодо імені та прізвища [PERSON] , оскільки позивачем не доведено необхідність зміни прізвища дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », ім`я з « [PERSON] » на « [PERSON] », а також те, що зміна прізвища та імені буде відповідати її інтересам, психологічному та гармонійному розвитку.

Outcome: partial