Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, в якій просить визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в цілому житловою площею 10,2 кв. метрів, в цілому загальною площею 22,0 кв. метрів, що належить [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Близнюківської селищної ради Харківської області 30.07.1993, зареєстрованого в Лозівському бюро технічної інвентаризації Харківської області 19.08.1993 за №1332 в книзі №9. В обґрунтування позову зазначив, що 11 серпня 2014 року [PERSON] оформила спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , в цілому житловою площею 10,2 кв. метрів, в цілому загальною площею 22,0 кв. метри. Указана 1/2 частка квартири належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Близнюківської селищної ради Харківської області, 30 липня 1993 року, зареєстрованого в Лозівському бюро технічної інвентаризації Харківської області, 19 серпня 1993 року, номер запису 1332 в книзі 9, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11 серпня 2014 року серії НАВ № 763208. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Близнюківської селищної ради Харківської області, 30 липня 1993 року, зареєстрованого в Лозівському бюро технічної інвентаризації Харківської області, 19 серпня 1993 року зазначено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві спільної сумісної власності гр. [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до записів у домовій книжці видану на кв. [ADDRESS] зазначено, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований у вказаній квартирі з 10.12.1998 р., та знято з реєстрації у зв`язку зі смертю [INFO] . На сьогоднішній час позивач продовжує користуватися вказаною квартирою та сплачує комунальні послуги, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг, що додаються. Оскільки з часу отримання у спадщину 1/2 частку квартири, тобто з 11 серпня 2014 року по сьогоднішній час вже минуло більше 10 років, а позивач продовжує користуватися вказаною квартирою, при цьому є власником 1/2 частки цієї квартири, тому вважає за необхідно звернутися до суду із позовом про визнання за нею 1/2 частик вказаної квартири, яка належить [PERSON] , оскільки після його смерті, спадщину ніхто не приймав і право власності не переоформлювалось. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. Ухвалою судді від 26.09.2024 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 26.09.2024 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.11.2024 задовлено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 05.12.2024 вказану справу призначено до судового розгляду із закриттям підготовчого провадження. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 14.11.2002 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданий Близнюківським РС ГУДМС України в Харківській області 22.10.2012. Квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належала на праві приватної спільної власності [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 30.07.1993, Приватизаційним платіжним дорученням №59 від 11.08.1993, Приватизаційним платіжним дорученням №60 від 11.08.1993 та Технічним паспортом на квартиру. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.02.2014. З Домової книги квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та з Запису акта про смерть №84 від 18.10.2002, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований у вказаній квартирі з 10.12.1998 р., та знято з реєстрації у зв`язку зі смертю [INFO] . 11 серпня 2014 року [PERSON] оформила спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , в цілому житловою площею 10,2 кв. метрів, в цілому загальною площею 22,0 кв. метри. Указана 1/2 частка квартири належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Близнюківської селищної ради Харківської області, 30 липня 1993 року, зареєстрованого в Лозівському бюро технічної інвентаризації Харківської області, 19 серпня 1993 року, номер запису 1332 в книзі 9, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за Заповітом від 11 серпня 2014 року серії НАВ № 763208. [PERSON] належить на праві приватної, спільної часткової власності, частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №25427280 від 11.08.2014 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №395779283 від 20.09.2024. З листа Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області від 15.11.2024 №302/01-16 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] не заводилася. На підтвердження володіння спірною частиною квартири позивачем надані копії [PERSON] та квитанцій про сплату комунальних послуг за період з січня по серпень 2024 року, а також квітанція АТ «Харківгаз» про відсутність заборгованості за послуги з розподілу газу. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно п. 9 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. З матеріалів справи вбачається, що позивачу належить частини спірної квартири, позивачем на підтвердження володіння частиною спірної квартири надано рахунки та квитанції про оплату комунальних послуг з січня по серпнь 2024 року. Інших належних та допустимих доказів про те, що позивач безперервно володів спірною квартирою протягом десяти років не надано. Тому, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку з їх недоведеністю. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed