Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з данною позовною заявою. Ухвалою суду від 09.10.2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 17.12.2024 року від Органу опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на адресу суду надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав №105-14064 від 09.12.2024 року. Ухвалою суду від 26.02.2025 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22.12.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. [INFO] від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] . Майже одразу після народження дитини, сімейне життя з відповідачем не склалось, відповідач не цікавився сім`єю та вихованням дитини, вдома постійно відбувались сварки, відповідач ображав позивача, конфліктував, між сторонами виникла стійка психологічна несумісність через різні погляди на сімейні цінності. Зберігати сім`ю та жити разом не було ніякого сенсу, тому сторони прийняли рішення розірвати шлюб. 24.10.2017 року шлюб між сторонами рішенням Деснянського районного суду міста Києва було розірвано. Після розірвання шлюбу позивач залишилась проживати разом з дитиною. Відповідач перестав контактувати з донькою, припинив будь-яку участь у її вихованні та соціальному розвитку. Донька свого біологічного батька не знає, бо він свідомо повністю зник з життя дитини. Відповідач не надавав жодної грошової підтримки, у зв`язку з чим, позивач звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Судовим наказом від 10.12.2018 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі частини всіх видів його заробітку. Після отримання судового наказу між сторонами відбулась розмова та відповідач сказав, що його не цікавить виховання і утримання дитини та запропонував угоду, що він відмовиться від батьківських прав відносно доньки шляхом надання нотаріальної згоди на позбавлення його батьківських прав за умови, що позивач не буде подавати судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів. Позивач погодилась на такі умови, проте, відповідач вигадував якісь обставини, щоб не йти до нотаріуса, від спільних знайомих позивач дізналась, що відповідач веде аморальний спосіб життя, потрапляє в неприємні ситуації та має проблеми з криміналом. Відповідач вживає наркотичні засоби. На той час, позивач вже познайомилась з іншим чоловіком - [PERSON] , який піклувався про позивача та про її доньку, приділяв увагу дитині, фактично замінив доньці біологічного батька. З метою захисту інтересів дитини та для створення умов гармонійного розвитку дитини, позивач звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 16.04.2019 року місцем проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] визначено з матір`ю [PERSON] . В 2019 році позивач вийшла заміж за [PERSON] , вони почали разом проживати, дитина називає його татом. Свого біологічного батька дитина не пам`ятає. Всі батьківські обов`язки відносно доньки виконує чоловік позивача. Відповідач не проявляє бажання спілкуватися з дитиною, не телефонує їй, не намагається відновити зв`язок із дитиною. Зазначене дає підстави стверджувати про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а тому позивач змушена була звертатись до суду з вказаним позовом. Позивач подала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явивився про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у визначеному законом порядку місцем проживання. Будь - яких клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. Суд вважає за можливим проводити розгляд справи на підставі наявних в ній доказів без участі сторін. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з`явився на судовий розгляд справи, хоча був завчасно повідомлений, причини його неявки судом визнані неповажними, крім цього, відзиву на позов у визначений ухвалою суду строк відповідач не надав, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.12.2015 року, який рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 24.10.2017 року було розірвано. Під час шлюбних відносин у позивача з відповідачем [INFO] народилась донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Судовим наказом Деснянського районного суду міста Києва від 10.12.2018 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] . [INFO] у розмірі частини всіх видів його заробітку. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 16.04.2019 року місцем проживання неповнолітньої [PERSON] визначено з матір`ю [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 08.08.2019 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . Відповідно до психолого-педагогічної характеристики на ученицю 3-Б класу ліцею №89 імені Григорія Цехмістренка - [PERSON] " [PERSON] систематично відвідує уроки та своєчасно виконує домашні завдання. Без поважних причин заняття не пропускала. На уроках активна, навчальний матеріал засвоює. Шкільну програму засвоює на достатньому рівні. Для успішного заняття у дівчинки є все необхідне шкільне приладдя. За характером спокійна, врівноважена, чуйна, чесна. Легко контактує з однолітками. З повагою ставиться до вчителів … Мама приділяє увагу вихованню дитини, спілкується з класним керівником, турбується про успішність дитини, виконує всі рекомендації вчителів. У класного керівника з батьком контакту не було.". Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю Медичний центр «ДИТИНА» від 14.11.2024 року, виданої [PERSON] , в тому що її дитина [PERSON] , [INFO] обслуговується в медичному центрі «ДИТИНА» з 23.03.2021 року, медичний центр відвідує в присутності матері - [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з вимогами ст. 150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно викладеного у висновку служби у справах дітей та сім`ї Печерської в місті Києві державної адміністраціїпро доцільність позбавлення батьківських прав №105-14064 від 09.12.2024 року "…Відповідачем надано письмові пояснення, відповідно до яких, він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, оскільки не вважає себе біологічним батьком". З метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, орган опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] . Нормою ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлений обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Так, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, відповідно до положень якої мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року роз`яснює, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, а ін.), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 зазначеної Постанови роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пункт 17 зазначеної Постанови роз`яснює, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Згідно частини 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсний обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина 5 статті 19 СК України). При цьому, суд може не погодитись із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина 6 статті 19 СК України). Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, по досягненню чотирнадцяти років. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один з батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до положень ст. 164 СК України, мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] батьківського піклування та обов`язків щодо дитини не виконує, що призводить до порушення прав малолітньої [PERSON] з боку її батька. Невиконання батьком своїх батьківських обов`язків, щодо виховання та утримання дитини, негативно впливає на її здоров`я та розвиток, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] . При цьому судом враховано ту обставину, що будучи обізнаним про розгляд даної справи судом, відповідач за чисельними викликами не з`являвся, пояснень та доказів на спростування викладених позивачем обставин, суду не надав. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved