Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

08.07.2024 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області звернулася [PERSON] \~з позовом до Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області про зняття арешту з майна та просить суд: - скасувати у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження: 8325469, зареєстровано: 24.12.2008 реєстратором: Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора, підстави обтяження: ухвала Білгород-Дністровського міського суду Одеської області б/н від 17.02.1997 року, об`єкт обтяження: будинок в 1/4 частині, що розташований за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] , заявник: Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора Одеської області, додаткові дані: архівний запис 9-96 від 20.02.1996 року - скасувати у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження: 8325401, зареєстровано: 24.12.2008 реєстратором: Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора, підстави обтяження: ухвала Білгород-Дністровського міського суду Одеської області б/н від 17.02.1996 року, об`єкт обтяження: будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] , заявник: Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора Одеської області, додаткові дані: архівний запис 8-96 від 20.02.1996 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , на підставі договору купівлі продажу ВОС №158087. Згідно довідки з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.05.2024 року встановлено, що [PERSON] уклала договір купівлі-продажу, ВСО №158087 від 28.12.2005, який посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу (запис в реєстрі №4924). 03.04.2008 року [PERSON] зареєструвала право власності на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , далі куплену будівлю було повністю зруйновано та побудовано новий будинок (рішення №255 від 05.03.2008 року виконкому Білгород-Дністровської міської ради). Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №4181514 від 19.07.2004 року, встановлено, що рішенням Білгород-Дністровського міського суду Одеської області справа №2-5 від 28.04.1999 року власником вищезазначеного будинку в частині 1/4 був [PERSON] , а в частині 3/4 власником був також [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке було зареєстроване Білгород-Дністровською державною нотаріальною конторою Одеської області, реєстраційний номер 1-4639 від 07.12.1995 р. 24.12.2008 року за №8325401 реєстратором: Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора, було зареєстровано арешт на нерухоме майно, об`єктом обтяження є будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , підстава накладення обтяження: без номерна ухвала Білгород-Дністровського міського суду від 17.02.1996, власником зазначеного будинку був [PERSON] . Окрім того, 24.12.2008 року за №83254691 реєстратором: Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора, було зареєстровано арешт на нерухоме майно, об`єктом обтяження є будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , підстава накладення обтяження: без номерна ухвала Білгород-Дністровського міського суду від 17.02.1997, власником в частині 1/4 зазначеного будинку була [PERSON] . Ознайомившись з судовою справою 2-5, стало відомо, що 15.04.1997 року громадянин [PERSON] , звернувся до Білгород-Дністровського міського суду Одеської області з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу 1/4 частини будинку [ADDRESS] до громадянки [PERSON] , оскільки він заплатив останній грошові кошти в сумі 3500 рублів за купівлю 1/4 частини будинку. Громадянка [PERSON] , 07.12.1996 року уклала договір дарування 1/4 частини будинку [ADDRESS] на свою доньку [PERSON] . Ухвалою Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 17.02.1997 року встановлено, що [PERSON] подав позовну заяву до [PERSON] , про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним. [PERSON] попросив суд накласти арешт на право виконувати будь-які дії з будинком [ADDRESS] , таким чином даною ухвалою було накладено арешт на право виконувати будь-які дії по будинку [ADDRESS] (зазначена ухвала набрала законної сиди 23.02.1997 року) Рішенням Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 28.03.1999 року, справа 2-5 було задоволено позовну заяву [PERSON] та було визнано дійсним договір купівлі-продажу 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] укладений 27.11.1988 року, а договір дарування укладений між [PERSON] та [PERSON] та завірений Білгород-Дністровською міською нотаріальною конторою 07.12.1996 року, номер реєстру 2-1636 визнано недійсним. Однак, рішенням суду не скасовано ухвалу про накладення арешту на будинок [ADDRESS] . Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2024 /суддя Савицький С.І./ позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 липня 2024 /суддя Савицький С.І./ відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 грудня 2024 прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] адвокат Клімінченко Є.В. у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до вимог ч. 2ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , на підставі договору купівлі продажу ВОС №158087. Згідно довідки з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.05.2024 року встановлено, що [PERSON] уклала договір купівлі-продажу, ВСО №158087 від 28.12.2005, який посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу (запис в реєстрі №4924). 03.04.2008 року [PERSON] зареєструвала право власності на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , згодом куплену будівлю було повністю зруйновано та побудовано новий будинок (рішення №255 від 05.03.2008 року виконкому Білгород-Дністровської міської ради). Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №4181514 від 19.07.2004 року, встановлено, що рішенням Білгород-Дністровського міського суду Одеської області справа №2-5 від 28.04.1999 року власником вищезазначеного будинку в частині 1/4 був [PERSON] , а в частині 3/4 власником був також [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке було зареєстроване Білгород-Дністровською державною нотаріальною конторою Одеської області, реєстраційний номер 1-4639 від 07.12.1995 р. 24.12.2008 року за №8325401 реєстратором: Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора, було зареєстровано арешт на нерухоме майно, об`єктом обтяження є будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , підстава накладення обтяження: без номерна ухвала Білгород-Дністровського міського суду від 17.02.1996, власником зазначеного будинку був [PERSON] . Окрім того, 24.12.2008 року за №83254691 реєстратором: Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора, було зареєстровано арешт на нерухоме майно, об`єктом обтяження є будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , підстава накладення обтяження: без номерна ухвала Білгород-Дністровського міського суду від 17.02.1997, власником в частині 1/4 зазначеного будинку була [PERSON] . Позивач вказує, що ознайомившись із судовою справою 2-5, стало відомо, що 15.04.1997 року громадянин [PERSON] , звернувся до Білгород-Дністровського міського суду Одеської області з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу 1/4 частини будинку [ADDRESS] до громадянки [PERSON] , оскільки він заплатив останній грошові кошти в сумі 3500 рублів за купівлю 1/4 частини будинку. Громадянка [PERSON] , 07.12.1996 року уклала договір дарування 1/4 частини будинку [ADDRESS] на свою доньку [PERSON] . Ухвалою Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 17.02.1997 року встановлено, що [PERSON] подав позовну заяву до [PERSON] , про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним. [PERSON] попросив суд накласти арешт на право виконувати будь-які дії з будинком [ADDRESS] , таким чином даною ухвалою було накладено арешт на право виконувати будь-які дії по будинку [ADDRESS] (зазначена ухвала набрала законної сиди 23.02.1997 року). Рішенням Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 28.03.1999 року, справа 2-5 було задоволено позовну заяву [PERSON] та було визнано дійсним договір купівлі-продажу 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] укладений 27.11.1988 року, а договір дарування укладений між [PERSON] та [PERSON] та завірений Білгород-Дністровською міською нотаріальною конторою 07.12.1996 року, номер реєстру 2-1636, визнано недійсним. Однак, рішенням суду не скасовано ухвалу про накладення арешту на будинок [ADDRESS] . Так, положеннями\~ст.\~41Конституції\~України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Згідно зі ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Як зазначено у Постанові № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. Відповідно до ч. 2ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження"\~передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. На даний час арешт, накладений на майно, порушує права позивача. За вимогами\~ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу відкриття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушуються права позивача, при цьому підстав для продовження обтяження на майно судовим розглядом не встановлено, тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб - шляхом зняття арешту з майна та виключення запису про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26 цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 417\~ЦПК України є\~обов`язковою для суду. Відповідно дост.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положеньст.77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зіст.80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, на час звернення з позовною заявою обтяження з майна не знято, цим в свою чергу порушується право приватної власності позивача, та внаслідок чого позивач позбавлений змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, а вимога позивача про звільнення майна з-під арешту підлягає задоволенню.

Outcome: approved