Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

14 січня 2025 року [PERSON] звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа - Департамент служб у справах дітей ХМР, у якому просить: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] ; - змінити (збільшити) розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , на її користь на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2022 у справі № 643/204/21 на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів в 1/3 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони від зареєстрованого шлюбу, який розірвано рішенням суду, мають доньку - неповнолітню [PERSON] , [INFO] , на утримання якої з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача згідно судового рішення. Відповідач самоусунувся від виховання дитини, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, аліменти не сплачує, а розмір установлених судом аліментів є недостатінм через погіршення стану здоров`я дитини, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з указаним позовом. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15 січня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті. 03 лютого 2025 року від Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надійшли письмові пояснення у справі, до яких долучено висновок щодо предмету спору. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання державного кордону України у період з 01.01.2014 по теперішній час, із зазначенням пункту пропуску, дати перетину та напрямку громадянином України - [PERSON] , [INFO] , громадянство: Україна, що мешкає за адресою: [ADDRESS] , ІПН: [NUMBER] . 14 лютого 2025 року на електронну пошту суду та 20 лютого 2025 року засобами поштового зв`язку до суду витребувана інформація від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова 04 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду; в судове засідання викликано учасників справи. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є подругою родини позивачки. Зазначила, що відповідача не бачила за адресою проживання позивачки більше 10 років, знає, що відповідач не надає жодної матеріальної допомоги. Вихованням Ксенії займається лише позивачка та бабуся. Свідок [PERSON] пояснила, що після розлучення позивача та відповідача, останньої більше жодного разу не бачила. Вихованням Ксенії займається лише позивачка та бабуся, будь-якої допомоги відповідач не надає. Суд, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, встановив таке. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Встановлено, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2008 року по 08 серпня 2013 року. Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 25 березня 2009 року). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.08.2013 у справі № 643/8706/13-ц, шлюб між сторонами розірвано. [PERSON] , разом з неповнолітньою донькою, [PERSON] , [INFO] , проживають разом за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім?ї) від 30.12.2024 року. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2022 у справі № 643/204/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.01.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки Шевченківського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ від 04.02.2025 заборгованість зі сплати аліментів становить 150761,35 грн. З відповіді КНП МДП № 13 від 03.01.2025 слідує, що згідно доповідної лікаря-педіатра, дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у закладі з народження та має декларацію з лікарем-педіатром. Перебуває під динамічним наглядом лікаря-педіатра з приводу захворювання нирок. При відвідуванні поліклініки дитина перебуває у супроводі матері або бабусі, які виконують рекомендації медичних працівників у повному обсязі. У відповіді на адвокатський запит за № 01-01/03 від 06.01.2025 ТОВ «ПРИВАТНИЙ ЗАКЛАД «ЛЦЕЙ ПРОФЕСТОНАЛ» ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ повідомляється про те, що [PERSON] , [INFO] відвідує ТОВ «Приватний заклад «Ліцей Професіонал» Харківської області». Зарахована на навчання до 9Б класу 17.10.2023 року. Надання освітньої послуги здійснюється відповідно до договору про надання освітніх послуг закладом загальної середньої освіти № 42/9/23 від 17 жовтня 2023 року та № 518/10/24 від 01 липня 2024 року. Зі слів класного керівника у виховному процесі [PERSON] у 2023-2024 роках брала участь її мати, [PERSON] . Вона спілкувалась з вчителями, брала участь у батьківських зборах, цікавилась успішністю доньки. [PERSON] з вчителями не спілкувався, успішністю доньки не цікавився, батьківські збори не відвідував. З Інформації Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області від 30 грудня 2024 року слідує, «що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , з 1996 року. За вказаною адресою мешкає разом із неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за даною адресою з 30.03.2009 року, та з мамою - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована з 1996 року. [PERSON] самостійно виховує неповнолітню дитину - [PERSON] (15 років). Зі слів сусідів батько дитини з 2012 року участі у вихованні не приймає, дитину не відвідує, з дитиною його не бачили, а вихованням дитини займається виключно мати та бабуся. Неповнолітня дитина [PERSON] , 2009 р. н., на теперішній час навчається у ТОВ «Приватний заклад «Ліцей Професіонал», а до 2023 року навчалась у КЗ Харківській ліцей № 172 Харківської міської ради. Забезпеченням та утриманням дитини займається виключно мати - [PERSON] . Остання характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, наркотичні речовини не вживає, не схильна до порушення громадського порядку, до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку в 2024 році не притягувалася. До Харківського РУА № 2 заяв та скарг з боку сусідів відносно [PERSON] не надходило. Компрометуючі матеріали стосовно останньої відсутні. Між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо належного батьківського виховання та доказуванню підлягають обставини щодо ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ст. 164 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування (п. 1); ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2); жорстоко поводяться з дитиною (п. 3); є хронічними алкоголіками або наркоманами (п. 4); вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (п. 5); засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (п. 6). Згідно п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зі змісту Висновку № 88 від 30 січня 2025 року наданого Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради, окрім встановлених вище обставин, зазначено, що неповнолітня [PERSON] надала свої письмові пояснення, в яких зазначила, що підтримує матір у позові про позбавлення батьківських прав батька у зв`язку із тим, що більше десяти років не спілкується з ним. ЇЇ життям батько не цікавиться, зі святами не вітає, ініціативи не проявляє. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Враховуючи вищезазначене, інтереси дитини та рекомендації Комісії,

Outcome: partial