Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що діти не відчувають прив`язаності до батька, не маючи навіть бажання з ним спілкуватись, оскільки відповідач сам не намагається встановити з синами регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Зважаючи на те, що відповідач не виявляє бодай якогось інтересу до дітей, до їхніх успіхів у навчанні, стану здоров`я, сини не визнають його своїм батьком. Відповідач, ухиляється від виконання обов`язку щодо сплати аліментів, тим самим, не виконуючи Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області по справі № 344/3178/17 від 25.05.2017 р., ухиляється від здійснення будь-яких батьківських обов`язків щодо своїх дітей. Вважає за доцільне застосувати до відповідача крайній захід впливу, а саме позбавлення батьківських прав щодо малолітніх синів, [PERSON] та [PERSON] , позивач звернулась з позовною заявою до суду. В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача направив заяву в якій просить здійснити розгляд справи без участі позивача та її представника, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - органу опіки та піклування направила заяву в якій просить справу розглядати без їхньої участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні у відсутності сторін, що відповідає положенню ст.ст. 200, 211, 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження Серія [NUMBER] від 14.10.2011 року та Серії [NUMBER] (а.с. 16-17) Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 344/3178/17 від 25.05.2017 року, з відповідача стягуються аліментів аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 350 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 10-12) Згідно розрахунку із сплати аліментів, розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів, станом на 01.01.2025 року становить 180 701,00 грн. (а.с.162) Відповідно до свідоцтва про шлюб від 21.08.2020 року, позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». (а.с.23) Як встановлено із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, біологічний батько [PERSON] з часу навчання [PERSON] в ПШ «Пасічнянська» не приходив і не відвідував батьківських зборів та виховних заходів, не цікавився навчанням та поведінкою сина. Також [PERSON] за період навчання [PERSON] у ліцеї № 7 Івано-Франківської міської ради, успіхами дитини не цікавився, ліцей не відвідував. Відповідно до протоколу бесіди з дитиною від 01.11.2024 проведеної з [PERSON] , [INFO] , з`ясовано, що останній раз він бачив біологічного батька [PERSON] близько 7 років назад, телефонував до нього, але той відповідав, що він зайнятий, або не відповідав на телефонні дзвінки. Колись подарував синові конструктор « Лего ». Хлопчик знає про позов матері, підтримує її в цьому. [PERSON] вважає батьком вітчима [PERSON] , хоче змінити прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». З вітчимом у хлопчика довірливі і дружні стосунки. Батько [PERSON] направив повідомлення з допомогою системи обміну повідомленнями «Вайбер», в якому пояснює, що позбавлення його батьківських прав, це таке ж бажання його колишньої дружини, як і бажання розлучитись. Причиною розлучення став її релігійний «фанатизм», вона є членом так званої «церкви». Він готовий платити аліменти і погасити наявний борг, але при умові, що він безперешкодно зможе бачитись і спілкуватись із своїми синами. Також вказаним висновком виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с.157) Суд приходить до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від сплати аліментів тривалий час та від виконання батьківських обов`язків, що є підставою відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення її батьківських прав. Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи, що відповідач свідомо ухиляється від сплати аліментів тривалий час та не виконує свої батьківські обов`язки відносно синів, а також зважаючи на висновок виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Також із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved