Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

20.01.2025 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся представник товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ВІТА-РП» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «БОНА ВІТА РП» суму заборгованості зі сплати спожитих житлово-комунальних послуг, послуг з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 18690,38 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників до судового засідання. 25.02.2025 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 03.03.2025 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій просив задовольнити позовні вимоги повністю. 10.03.2025 року представник позивача подав до суду заяву про зміну предмету позову, у якому просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «БОНА ВІТА РП» суму заборгованості зі сплати спожитих житлово-комунальних послуг, послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період 01.10.2023 року по 01.12.2023 рік у розмірі 2377,34 грн., стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «БОНА ВІТА РП» суму заборгованості зі сплати спожитих житлово-комунальних послуг, послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.12.2023 рік у розмірі 16313,04 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в своєму позові просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судові засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості, підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.09.2020 року на підставі Акту передачі в експлуатацію, будинок, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3 був переданий в управління ТОВ «БОНА ВІТА РП». Судом встановлено, що позивач, як обслуговуюча компанія на підставі укладених договорів із постачальниками комунальних послуг забезпечує обслуговування, експлуатацію та поточний ремонт будівлі, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, нараховує та збирає плату за надані житлово-комунальні послуги із співвласників будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , (корп. 1, 2), таким чином, ТОВ «БОНА ВІТА-РП», у відповідності до законодавства України, фактично здійснює управління будинком. Відповідно до змісту Договору купівлі-продажу майнових прав, укладеного між відповідачем та генеральним підрядником-інвестором ТОВ «СТІКОН», [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] вищевказаного будинку по 20.11.2023 року. Відповідно до умов п. 4.2.9. укладеного Договору купівлі-продажу майнових прав, Відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодовувати витрати за експлуатацію вказаного об`єкта нерухомості та надані житлово-комунальні послуги впродовж всього строку дії договору. Судом встановлено, що 20.11.2023 року [PERSON] продав квартиру [ADDRESS] , [PERSON] , що підтверджується витягом із державного реєстру речових прав від 20.11.2023 року. Судом встановлено, що позивачем, зі свого боку, надавались комунальні послуги у повному обсязі у період з 01.10.2023 року по 01.12.2023 року, проте, [PERSON] ухилився від їх сплати. Станом на жовтень 2023 року у [PERSON] була наявна заборгованість у розмірі 13927,33 грн., яку він частково оплатив у розмірі 13000,00 грн., тобто за жовтень 2023 року у [PERSON] була накопичена заборгованість у розмірі 927,33 грн. Також, за листопад 2023 року [PERSON] було нараховано поточну плату за спожиті житлово-комунальних послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 1450,01 грн. Отже, судом встановлено, що станом на 20.01.2025 року за відповідачем збереглась заборгованість за спожиті житлово-комунальних послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 2377,34 грн. (яка складається із накопиченої заборгованості у розмірі 927,33 грн. та поточної плати за спожиті житлово-комунальних послуги у розмірі 1450,01 грн.). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово- комунальних послуг визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово- комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ч. 1 ст. 10 даного Закону, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Суд зазначає, що аналіз зазначених норм законодавства приводить до висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово- комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Постачальником зазначених вище житлово-комунальних послуг і послуг з утримання будинку і прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , є ТОВ «БОНА ВІТА РП». Суд зазначає, що позивач у справі, у період часу за який порушується питання про стягнення заборгованості за комунальні послуги і послуги з утримання будинку і прибудинкової території, є належною обслуговуючою організацією, а тому має права, передбачені частиною першою статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу у грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовими зобов`язаннями. Тобто, згідно із зазначеними правовими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З урахуванням наведеного відсутність укладеного між сторонами договору не є підставою для несплати за надані позивачем і спожиті підповідачем житлово- комунальні та інші послуги. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 26.09.2019 року по справі № 753/1391/17, від 21.11.2019 року по справі № 464/5927/15, від 22.01.2020 року по справі № 201/9729/18, від 23.11.2022 року по справі №761/43664/18. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами з надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги (частина перша статті 509 ЦК України). Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З аналізу положень статей 11, 319, 322, 509, 526, 610 ЦК України, статей 1, 5, 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» в їх системному взаємозв`язку суд зазначає, що кожен власник квартири (нежитлового приміщення) в будівлі несе обов`язок з утримання власного майна, приміщень загального користування та прибудинкової території. Витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку та інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом, входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна. Обов`язок відповідача з утримання належного йому майна виникає незалежно від обставин звернення до нього позивача з пропозиціями щодо оплати зазначених послуг чи укладення договору. Відсутність договору між позивачем та відповідачем щодо утримання житлового будинку і прибудинкової території не є підставою для звільнення відповідача від сплати відповідних внесків на утримання будинку та прибудинкової території тощо за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будівлі. Окрім того, відповідно до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стосовно заяви представника позивача про зміну предмету позову, у якій він, зокрема, просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «БОНА ВІТА РП» суму заборгованості зі сплати спожитих житлово-комунальних послуг, послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.12.2023 рік у розмірі 16313,04 грн., суд роз`яснює наступне. При пред`явленні позову суд не може встановити, чи є позивач або відповідач належними сторонами, оскільки при пред`явленні позову вони є передбачуваними суб`єктами спірних матеріальних правовідносин і питання про їхню належність до справи вирішується тільки на підставі застосування норм матеріального права та з урахуванням поданих доказів у справі. За загальним правилом, позов має пред`являтися до суду належним позивачем, тобто особою, яка має право вимоги за позовом, оскільки саме її права, свободи та інтереси порушені, оспорюються або невизнані та лише до належного відповідача - особи, яка повинна відповідати за позовом. Таке процесуальне право та обов`язок позивача та відповідача бути належним суб`єктом цивільних процесуальних відносин зумовлено матеріально - правовими відносинами, учасниками яких вони є. Належні сторони у цивільному процесі є носіями суб`єктивних прав та обов`язків, які складають зміст матеріально-правових відносин. Згідно ч. 1 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Суд зазначає, що після того, як представник позивача дізнався, що права позивача щодо несплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , також порушуються іншою особою, яка не є учасником даної справи, мав подати до суду клопотання про залучення такої особи до участі у справі як співвідповідача, проте таким не скористався Також, суд зазначає, що заява про зміну предмету спору подана до суду у порядку ст. 49 ЦПК України, разом з тим, заява про залучення співвідповідача подається у порядку ст. 51 ЦПК України, і таку заяву не було подано позивачем, у зв`язку із чим, суд ухвалив рішення, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 10.03.2025 року, лише стосовно [PERSON] . Суд роз`яснює право позивача звернутись до суду із окремим позовом до [PERSON] про стягнення з нього на користь ТОВ «БОНА ВІТА РП» суму заборгованості зі сплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.12.2023 рік у розмірі 16313,04 грн. Відповідно до ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача ТОВ «БОНА ВІТА РП». Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 16, 526, 530, 543, 549-552, 610, 1054, 1050 Цивільного кодексу України, та

Outcome: partial