Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

20.02.2025 року позивач звернулась до Олександрівського районного суду Донецької області з позовною заявою до Новодонецької селищної ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. 21.02.2025 року ухвалою судді Олександрівського районного суду Донецької області було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 14\~березня 2025\~року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду. В обґрунтування позову позивач зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 16 квітня 1992 року, належить житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] При оформленні договору купівлі-продажу від 16 квітня 1992 року в ньому було допущено помилки, а саме, її прізвище записано, як « [PERSON] », а по батькові « [PERSON] », що не збігається із записом її прізвища і по батькові із паспортом громадянина України де її прізвище зазначене, як « [PERSON] » (перша сторінка), а по батькові « [PERSON] » (перша сторінка). З приводу виправлення зазначених помилок у договорі купівлі-продажу від 16 квітня 1992 року, вона 13 січня 2025 року звернулася до відділу «ЦНАП» Олександрівської селищної військової адміністрації та 30 січня 2025 року до Олександрівської державної нотаріальної контори де отримувала вказаний договір купівлі-продажу, але їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду. Вважає, причина неправильного написання прізвища і по батькові, виникла у з в`язку із неправильним переведенням її прізвища і по батькові, з російської на українську мову, і внаслідок таких помилок, вона не може вільно розпоряджатися своєю власністю. Просить встановити юридичний факт належності їй договору купівлі-продажу від 16 квітня 1992 року на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , виданого на « [PERSON] ». Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, надавши пояснення, відповідні викладеним в позові. Вважає, що причина неправильного написання прізвища і по батькові, виникла у з в`язку із неправильним переведенням її прізвища і по батькові, з російської на українську мову під час заміни паспорту. Наявність помилок заважає їй вільно розпоряджатися своєю власністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника. Позовні вимоги визнали (а.с.26). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивачки, підтвердили те, що позивачку знають як « [PERSON] ». Вона проживає в будинку [ADDRESS] , з 1992 року. Знають, що будинок належить саме їй, в ньому вона проживає зі своєю сім`єю. Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи і докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу від 16 квітня 1992 року, Колгосп "Зоря Комунізму" продав [PERSON] жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (а.с.7-9). За заявою позивача [PERSON] , була розроблена технічна документація жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (а.с.10-13). Згідно довідки КП "Краматорське районне БТІ" від 09.12.2024 року, при обстеженні будинку [ADDRESS] , самовільних будівель та споруд не виявлено, технічні показники не змінились (а.с.14). Згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку № 030512 та № 720301, земельні ділянки, що розташовані на території Мирнодолинської сільської ради, для обслуговування жилого будинку та господарських споруд, а також для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належать « [PERSON] » (а.с.15-16). Постановою завідувача Олександрівської державної нотаріальної контори від 30.01.2025 року, позивачці відмовлено у виправленні прізвища в договорі купівлі-продажу від 16.04.1992 року, і рекомендовано звернутись до суду (а.с.19). Судом також дослідженні документи, які належать позивачці, де її прізвище « [PERSON] » і по батькові « [PERSON] » правильно вказане (українською мовою) в наступних документах: - паспорті громадянина України Серія [NUMBER] , виданого 23 квітня 1998 року (а.с.5); - РНОКПП (а.с.5 зворот); - витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00048806395 від 17 січня 2025 року (а.с.17); - посвідчення ветерана праці Серії [NUMBER] від 12.03.2003 року (а.с.18). Правовідносини, які склалися між сторонами стосуються встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Дослідженні докази, їх взаємозв`язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті. До правовідносин, які склались між сторонами підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на підставі ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно пункту 6 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Постановою Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 266 Цивільного процесуального кодексу України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи те,\~що з\~заяви вбачається\~спір про\~право -\~право позивачки\~на житловий будинок, позивачка вірно звернулась до суду в порядку позовного провадження. Встановлення факту\~належності позивачці\~договору купівлі-продажу\~від 16\~квітня 1992\~року,\~необхідно з\~метою володіти і розпоряджатися свої майном на свій розсуд, а саме: продати, подарувати, скласти заповіт, тощо. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Судом в судовому засіданні встановлено, що договір купівлі-продажу від 16 квітня 1992 року на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , виданий на « [PERSON] », дійсно належить позивачці [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ). Оскільки у позасудовому порядку встановити такий факт неможливо, суд, з метою захисту прав позивачки, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved