Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Адвокат Войтевич А.С. звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви від 28.10.2024 (а.с. 40-44), просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] в порядку спадкування кошти, які за життя належали [PERSON] , який помер [INFO] , в розмірі 233052,26 грн, на які він мав право на підставі рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.08.2022, справа № 240/38483/21. Обґрунтовуючи позовні вимоги представник вказує, що [PERSON] є спадкоємицею за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] . До складу спадщини входять нараховані, але не одержані за життя спадкодавцем кошти в розмірі 233052,26 грн, присуджені відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.08.2022, справа №240/38483/21. Представник позивача зауважує, що рішення суду від 02.08.2022 не виконано, чоловік позивача [PERSON] за життя не отримав кошти, право на які в нього виникло на підставі судового рішення, а тому вона, як спадкоємиця за законом після смерті чоловіка, має право на їх отримання. ІІ. Процедура та позиції сторін 01.10.2024 згідно з ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження; витребувано з Овруцької державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; витребувано зГоловного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відомості про суму грошових коштів, яка підлягала виплаті [PERSON] , згідно перерахунку,\~проведеного на\~виконання рішення\~Житомирського окружного\~адміністративного судув справі №240/38483/21, і яка була фактично виплачена. 18.10.2024 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні за безпідставністю (а.с. 32-35). Заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов`язань з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. У відзиві на позовну заяву викладено нормативне врегулювання питань виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган. Представник відповідача посилається на те, що виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення на відповідний рік, може бути здійснена виключно за наявності відповідного фінансування з державного бюджету України. Сторона звертає увагу на передбачені вимогами Бюджетного кодексу України умови порушення бюджетного законодавства, якими, зокрема, є здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень. Посилається на те, що з 01.01.2013 набув чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яким передбачено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів, де боржником є державний орган, шляхом списання Державною казначейською службою України в межах бюджетних призначень коштів з рахунків такого державного органу, саме органом ДВС в порядку виконання повинно вирішуватись питання внесення даних про судове рішення до реєстру рішень, виконання яких гарантується державою. Представник відповідача вказує також на те, що з 01.04.2021 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», якою внесено зміни до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596. Постановою одночасно внесено зміни до підпункту 4 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280, відповідно до яких Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплат пенсій. У відзиві на позовну заяву зазначено, що покладений судом обов`язок вчинити дії щодо перерахунку і виплати коштів у справі № 240/13766/24, які передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виконаний відповідачем у повному обсязі в порядку, встановленому судовим рішенням та в межах повноважень, покладених на управління фонду. Частиною 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що виконавчі документи про стягнення коштів, боржником за якими є територіальний орган фонду, тобто державний орган, пред`являються на примусове виконання виключно до Державної казначейської служби, та відповідні рішення виконуються в порядку черговості. Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на ст. 1219 ЦК України і вказує, що не допускається правонаступництво у правовідносинах щодо виплати пенсії, яка не входить до складу спадщини. До відзиву долучена службова записка та розрахунок суми, яка підлягала виплаті [PERSON] по пенсійній справі, розмір якої становить 222852,26 (а.с. 35-36). 28.10.2024 адвокат Войтевич А.С. направив уточнену позовну заяву, в якій вказав, що сума, яка підлягає виплаті [PERSON] , як спадкоємиці [PERSON] , становить 233052,26 грн, що підтверджується відповідю відповідача на запит [PERSON] від 06.04.2023 (а.с. 40-45). 21.11.2024 на виконання вимог ухвали суду від 01.10.2024 Овруцька державна нотаріальна контора Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направила належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON] (а.с. 60-67). 27.11.2024 закрито підготовче судове засідання, розгляд справи призначено по суті. 04.04.2025 позивач та її представник в судове засідання не з`явились, адвокат Войтевич А.С. надіслав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність та відсутність позивача (а.с. 91). Представник відповідача в судове засідання 04.04.2025 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Інших заяв по суті справи не надходило. На підставі положень ч. 1 ст. 244 ЦПК України в судовому засіданні 02.04.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, з урахуванням норм ст.ст. 244, 259 ЦПК України складення повного тексту судового рішення відкладено до 10 днів. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом встановлено, що згідно з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду, ухваленого в справі №240/38483/21, зобов`язано\~Головне управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Житомирській області\~нарахувати та\~виплатити [PERSON] \~ з\~19.08.2021 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), на виконання якого був виданий виконавчий документ, на підставі якого було проводилось виконавче провадження № 71105486 (а.с.6-7, 13-14). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується змістом свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується змістом копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 62 на звороті ). З матеріалів спадкової справи № 560/2024, яка надійшла з Овруцької державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) \~вбачається,\~що [PERSON] \~є єдиною\~спадкоємицею за\~законом після\~смерті [PERSON] (а.с. 9, 61-67). Листом №12488-13979/Д-02/8-0800/23 від 06.04.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило [PERSON] на його звернення, що на підставі рішення суду проведений перерахунок пенсії, сума заборгованості за період з 19.08.2021 по 30.04.2023 становить 233052,26 грн (а.с. 8). ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Матеріалами справи підтверджується, що позивачка є дружиною [PERSON] , а відтак за правилами ст. 1261 ЦК України належить до першої черги спадкоємців за законом. За правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. За положеннями ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. [PERSON] у встановлений законом строк подала заяву про вступ в спадщину після смерті чоловіка [PERSON] . Отже, позивачка, як спадкоємиця першої черги після смерті чоловіка, що підтверджується матеріалами спадкової справи, заведеної щодо майна померлого [PERSON] , має право на отримання нарахованої, але не отриманої останнім за життя пенсії. Не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1219 ЦК України, згідно п. 4 ч. 1 якої не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом, оскільки відповідно до положень цієї статті припиняється право на отримання пенсії, яку отримує спадкоємець, а до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст.\~1227\~ЦК України,\~норми ст.\~91\~Закону України\~«Про пенсійне\~забезпечення»,\~ст.\~52\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» і\~предметом спору\~є право\~на пенсію,\~яка була\~нарахована,\~але не\~отримана пенсіонером\~ще за\~його життя. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити нарахування та виплату спадкодавцю підвищення до пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. Такий правовий висновок викладений в постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 05.01.2024 року у справі № 295/4158/23. Таким чином, суд вважає, що право позивача на отримання недоотриманої пенсії після смерті чоловіка відповідачем порушено і підлягає судовому захисту, у позивача відсутня інша можливість захистити порушене право. Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на норми Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки порядок виконання судового рішення, боржником за яким є державний орган, не є тотожним з порядком розгляду справи в суді у разі, якщо вимоги заявлені до відповідача, яким є державний орган. Відповідач допускає невірне тлумачення правових норм, ототожнюючи склад учасників судового провадження, особу, яка повинна відповідати за позовом, тобто особу, яка допустила порушення прав позивача, та порядок виконання судових рішень, які підпадають під сферу регулювання норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», згідно якого врегульовується вже порядок виконання судових рішень, боржником за яким є державний орган, який допустив порушення прав позивача, а відтак залучення до участі в справі відповідного органу казначейської служби не є необхідним. Зазначені вище положення підлягають застосуванню виключно на стадії виконання ухваленого судового рішення, яке набрало законної сили, і жодним чином не визначають склад учасників судового провадження. Доводи представника відповідача про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не наділене повноваженнями щодо виплати пенсій, фінансування яких здійснюється виключно Пенсійним фондом України, не відповідають вимогам нормативно-правових актів, спростовуються матеріалами справи, а відтак є неспроможними. Відповідно до вимог Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року № 28-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 21 грудня 2022 року\~№ 28-2) саме на територіальні органи Пенсійного фонду України покладені обов`язки щодо здійснення нарахування (перерахунку) та виплати пенсій (пункт 4), а Пенсійний фонд України здійснює контроль за роботою його територіальних органів щодо призначення і виплат пенсій, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, що врегульовано нормами Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280 (з подальшими змінами). Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, саме цей державний орган здійснював нарахування та виплату йому пенсійних виплат, саме на нього був покладений обов`язок за судовим рішенням від 02.08.2022 в справі № 240/38483/21 здійснити перерахунок і виплату [PERSON] невірно нарахованих пенсійних виплат, а відтак суд вважає, що вимоги позивач заявила до належного відповідача. Судом не встановлено, що виплату пенсії [PERSON] , а в подальшому і його спадкоємиці, повинен був здійснити Пенсійний фонд України. Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємиця після смерті [PERSON] , має право на отримання не виплачених пенсійних виплат на підставі положень ст. 1227 ЦК України, норм ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і саме відповідач відмовив позивачу у виплаті зазначених коштів. Доказів про те, що вимоги заявлені до неналежного відповідача представник не надав. Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що відмова у виплаті успадкованих позивачем коштів становить порушення її права на мирне володіння своїм майном, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). Водночас ст. 1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах "Ван дер Мюсель проти Бельгії" та "Копеський проти Словаччини"). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копеський проти Словаччини"). А тому, зважаючи на принцип захисту легітимних очікувань особи та на один з загальновизнаних способів захисту прав особи в національному законодавстві України, який полягає в примусовому виконанні обов`язку в натурі, суд вважає, що зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплатити на користь позивача в порядку спадкування недоотримані померлим [PERSON] пенсійні виплати є об`єктивним та обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача. Водночас, відсутність бюджетних коштів для виконання відповідачем свого зобов`язання не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 18.04.2018 р. у справі № 743/1216/17. Європейський Суд з прав людини у рішеннях проти України також вказував, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, зокрема у у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005 року. Щодо розміру пенсії, який підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з\~ст. 13 ЦПК України\~розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Зі змісту розрахунку суми, що підлягає виплаті [PERSON] по пенсійній справі 918150813280 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.08.2022 у справі №240/38483/21 за період з 19.08.2021 по 31.01.2024 щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення (ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") вбачається, що розмір недоотриманої пенсії з урахуванням виплачених коштів складає 222852,26 грн (а.с. 36). Суд відхиляє доводи представника позивача, що на момент смерті [PERSON] відповідач визнавав заборгованість в розмірі 233052,26 грн, оскільки зі змісту відповіді, на яку посилається представник позивача, вбачається, що заборгованість була вказана станом на [INFO] , а [PERSON] помер [INFO] . Зі змісту наданого представником відповідача розрахунку вбачається, що заборгованість в розмірі 222852,26 грн нарахована з урахуванням виплачених коштів за період з 01.01.2024 по 31.01.2024, тобто за життя [PERSON] в сумі 10200,00 грн, що призвело до зменшення боргу з 233052,26 грн до 222852,26 грн. Наданий представником відповідача розрахунок заборгованості, який здійснений уповноваженим органом, позивач та її представник не спростували. Беручи до уваги те, що позивач та її представник до матеріалів справи не долучили докази, які підтверджують суму, заявлену до стягнення в розмірі 233052,26 грн, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 222852,26 грн, розмір якої підтверджений належними доказами. V. Розподіл судових витрат На підставі статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1677,98 грн (90% від сплаченого з урахуванням коефіцієнту 0,8 судового збору в сумі 1864,42 грн).

Outcome: dismissed