Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Щербина Яніна Олександрівни, Дванадцята київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. 31 березня 2025 року представник відповідача - адвокат Кар`єв А.А. звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи, в якій просив стягнути з позивача на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 54 000,00 гривень. Крім того, просив поновити [PERSON] пропущений строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. У відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 квітня 2025 року відкрито провадження за заявою та призначено її розгляд без участі сторін за наявними матеріалами справи. Поновлено відповідачу [PERSON] строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат по справі. 09 квітня 2025 року від представника позивача - адвоката Нурищенка С.В. через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на заяву про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи, які мотивовані тим, що позивач заперечує проти суми витрат на правову допомогу, вказану представником відповідача. Так, представник позивача посилається на те, що відповідач, подавши відзив на позовну заяву, без наведення будь-яких поважних причин та обґрунтувань, зазначив лише загальну суму витрат в розмірі 50 000 грн. без самого розрахунку цієї суми витрат. Крім того, наголосив, що сума 54 000 грн. не є співмірною, оскільки такі витрати не є фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Також вказав, що до заяви не додано доказів фактичної сплати коштів в сумі 54 000 грн. та їх оприбуткування на поточний рахунок, сторона відповідача не довела втрат на цю суму, а лише має на меті безпідставно збагатитись за рахунок позивача, а не відшкодувати понесені витрати. Звернув увагу суду на те, що зазначені в акті суми, копію якого подав представник відповідача, є явно завищеними. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Зважаючи на те, що розгляд заяви проводиться без участі сторін за наявними матеріалами справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2025 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Щербина Яніна Олександрівни, Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно - залишено без задоволення. Згідно з п. 3 ч. 1, 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. За положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідач скористався правом на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, направивши через представника до суду відповідну заяву, в якій просив стягнути із позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 54 000,00 грн. Крім того, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 50 000,00 грн. на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану за справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо. В заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідача - адвокат Кар`єв А.А. вказав, що ним надана відповідачу правнича (правова) допомога на загальну суму 54 000,00 грн. Як вбачається з положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Конституція України у статті 59 гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). На обґрунтування вимог про стягнення витрат на професійно правничу допомогу суду було надано: - ордер на надання правничої (правовї) допомоги серії АА №1423932 від 26 березня 2024 року з якого встановлено, що правом представляти [PERSON] у Святошинському районному суді м. Києва, наділений адвокат Кар`єв Андрій Анатолійович; - Додаткову угоду № 1 від 11 червня 2024 року до Договору про надання правової допомоги №26/03-2024 від 26.03.2024 року, укладену між [PERSON] (Клієнт) та адвокатом Кар`євим Андрієм Анатолійовичем у відповідності до котрої: сторони погодились змінити у доповнити Договір, змінивши умови Договору, виклавши їх в наступній редакції: «4.1 Клієнт зобов`язується сплачувати Адвокату Гонорар у розмірі, що становить 3 000,00 гривень (три тисячі гривень нуль копійок) без ПДВ за одну годину роботи Адвоката по цивільній справі №759/3060/24, який обчислюється виходячи з тривалості часу, фактично витраченого Адвокатом на надання Клієнту правничої (правової) допомоги (погодинна оплата), за винятком обставин, вказаних у п.4.5. Договору. 4.2. Клієнт зобов`язується сплачувати Адвокату Гонорар за представництво Клієнта у Святошинському районному суді м. Києва по цивільній справі №759/3060/24 у розмірі, що становить 3 000,00 гривень (Три тисячі гривень нуль копійок) без ПДВ за кожну одну участь Адвоката у кожному окремо призначеному судовому засіданні (фіксований розмір Гонорару). 4.3. Сторони домовились про те, що визначений пунктом 4.5. Договору фіксований розмір Гонорару включає винагороду Адвоката за надання правничої (правової) допомоги (представництво Клієнта) безпосередньо у Святошинському районному суді м. Києва, транспортні витрати Адвоката, необхідні для його прибуття до суду і у зворотному напрямку. 4.4. У випадку ухвалення рішення судом І-ої інстанції, яким буде повністю відмовлено у позовних вимогах до Клієнта, останній сплачує Гонорар, встановлені Розділом 4 цієї Додаткової угоди, протягом п`яти робочих днів з дати вступу в законну силу судового рішення ухваленого на користь Клієнта»; - акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 24 березня 2025 року на підставі додаткової угоди №1 від 11.06.2024 року до Договору про надання правової допомоги №26/03-2024 від 26.03.2024 року, якого встановлено, що Кар`євим А.А. надано [PERSON] правова допомога на загальну суму 54 000,00 грн. У заяві про ухвалення додаткового рішення відповідач просить суд покласти витрати, пов`язані із професійною правничою допомогою на загальну суму 54 000,00 грн. на позивача. При вирішення питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд враховує заперечення на заяву про розподіл судових витарт, подану представником позивача - адвокатом Нурищенком С.В. Так, суд погоджується, що сума витрат на ознайомлення із матеріалами справи протягом 3 годин на загальну суму 9 000,00 грн. є значно завищеною та такою, що не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу. Вказаним критеріям також не відповідають витрати на підготовку відзиву на позовну заяву та на підготовку та подання до суду клопотання про приєднання доказів по справі, оскільки останнє фактично є шаблонним клопотанням, яке не потребує значного часу та зусиль на його підготовку. Суд звертає увагу на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року у справі № 643/13728/16-ц (провадження № 61-436св18) в якій зазначено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial