Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Горбачова Г.М., звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 140\~827,50 грн. В обґрунтування вимог позову представник позивача зазначає, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.05.2014 року у справі №643/20931/14-ц стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 800 грн. щомісячно, з 16.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. 07.08.2014 року з виконання вказаного рішення суду відкрито виконавче провадження, однак, відповідач аліменти не сплачує, в результаті чого, станом на листопад 2024 року виникла заборгованість в розмірі 140\~827,50 грн. А тому, відповідно до ч.\~1\~ст.\~196\~СК України, з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати аліментів від дня прострочення сплати аліментів, але не більше 100 відсотків заборгованості, що становить 140\~827,50 грн. пені, яка не перевищує суму боргу. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с. 36). Відповідно до\~ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Позивачем надано докази про надсилання відповідачу позовної заяви разом з додатками до неї (а.с. 31). [PERSON] належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, за зареєстрованим місцем проживання, але до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.46), та у порядку ч. 11\~статті 128 ЦПК України,\~шляхом розміщення оголошення на сайті «Судової влади» (а.с.55), правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідачів, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова у справі №643/20931/14-ц (№2/643/1110/14) від 28.05.2014 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11.06.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській обл., актовий запис №576. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 800, 00 грн. щомісячно, з 16.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 24-25). 07.08.2014 року державним виконавцем ВДВС Васильківського МРУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №44299287 з примусового виконання виконавчого листа №2/643/1110/14, виданого 28.07.2014 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] в розмірі 800,00 грн. (а.с. 23). Відповідно до довідкирозрахунку, виданим державним виконавцем Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської обл. Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) №44299287 від 23.12.2023 року, за період з грудня 2013 року по листопад 2024 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 140\~827,50 грн. (а.с.27-30). Позивачем у позовній заяву наведено розрахунок пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2014 року по листопад 2024 року, відповідно до якого за 2014 рік розмір пені становить 2\~688\~080,00 грн.; за 2015 рік розмір пені складає 6\~363\~152,00 грн.; за 2016 рік 9\~196\~968,00 грн.; за 2017 рік 11\~193\~152,00 грн.; за 2018 рік 12\~374\~476 ,53 грн.; за 2019 рік 13\~137\~330,75 грн.; за 2020 рік 13\~163\~491,67 грн.; за 2021 рік 13\~709\~442,46 грн.; за 2022 рік 10\~586\~084,52 грн.; за 2023 рік 7\~330\~051,42 грн.; за 2024 рік 2\~619\~093,60 грн. (а.с. 4-10). Позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі, що не перевищує суму боргу, а саме 140\~827,50 грн. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 180 СК України\~встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Частиною другою\~статті 141 СК України\~передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частина четверта\~статті 155 СК України). Частиною третьою\~статті 195 СК України\~передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Згідно з частиною першою\~статті 196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення\~ЦК України\~субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої\~статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою\~статті 196 СК України. Верховний Суд у постанові від 19.01.2022 року у справі №711/679/21 (провадження № 61-18434св21) зазначив, що \~«не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості на яку вона нараховується. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята\~статті 7 СК України). Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою\~статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Судом встановлено, що відповідачем у добровільному порядку не вживалися заходи щодо сплати аліментів у визначеному судом розмірі, в результаті чого заборгованість зі сплати аліментів становить 140\~827,50 грн. Доказів відсутності вини відповідача у його бездіяльності щодо несвоєчасної сплати аліментів стороною відповідача суду не надано. А тому у позивача правомірно виникло право на стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі, що не перевищує суму боргу. Перевіривши доданий до позовної заяви розрахунок суми пені, суд дійшов висновку, що його правильність не викликає сумнівів. За таких обставин, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, виходячи з наведених норм матеріального права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, підлягають задоволенню. Згідно зі\~статтею 141 ЦПК України, статтями\~4,\~5 Закону України «Про судовий збір»\~при поданні даного позову до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір в розмірі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved