Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У липні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить суд: зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоду [PERSON] в участі у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] ; визначити [PERSON] спосіб участі у вихованні доньки [PERSON] у вигляді періодичного відвідування доньки [PERSON] у присутності матері два рази на тиждень за попереднім погодженням з матір`ю; щоденні розмови з донькою [PERSON] через телефонні месенджери, зокрема через відеозв`язок; можливість два рази на місяць у суботу або в неділю забирати доньку [PERSON] для проведення часу з нею з 08.00 год по 20.00 год без присутності матері; погоджувати з [PERSON] , як з батьком, виїзд доньки [PERSON] за кордон; можливість два рази на рік протягом 14 календарних днів відпочивати з донькою [PERSON] ; можливість знати фактичну адресу місця проживання доньки [PERSON] ; систематичне відвідування, за фактичним місцем проживання, у разі хвороби доньки [PERSON] ; можливість отримання контактів лікаря, няні, вихователя дитячого садочку та керівників гуртків, які відвідує [PERSON] ; узгодження з батьком вибору чергової няні, вибору дитячого садочка, школи та залучення доньки [PERSON] до участі у гуртках; систематичні безперешкодні з боку матері відвідування батьком з донькою закритих дитячих центрів, зоопарку, лялькового театру, тощо; проживання доньки [PERSON] з батьком під час перебування матері у відрядженні. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що він є батьком [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дитини є відповідач. Сторони перебували у шлюбі з 16 липня 2019 року. Рішенням суду від 07 жовтня 2021 року шлюб між сторонами розірвано. За рішенням суду від 30 червня 2022 року з позивача стягуються аліменти на утримання доньки. Зауважує, що йому як батьку, чиняться перешкоди в участі у вихованні доньки, спілкуванні з нею. [PERSON] заблокувала всі можливі засоби комунікації з донькою. Відповідач змінила місце проживання доньки, не попередила батька. Сім місяців позивач не може спілкуватися та бачити доньку. Посилаючись на порушення з боку матері його права на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні, просить задовольнити позов. Рух справи Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 липня 2024 року справа передана на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 24 липня 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого засідання. 16 серпня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування поданого відзиву зазначає, що у відповідача та її доньки склався певний розпорядок дня, відвідування батька будуть ускладнювати сформований розпорядок. Донька [PERSON] не завжди згодна спілкуватися, тим більше відеозв`язком. Вважає, що в батька із донькою відсутній міцний емоційний зв`язок, тому зустрічі наодинці є передчасними. Позивач протягом тривалого часу не брав активної участі у вихованні доньки, є громадянином країни-агрессора, відповідач боїться ризиків для безпеки та благополуччя доньки. Вважає, що дії відповідача, спрямовані на встановлення контакту з донькою є переслідуванням. Заперечує проти розголошення місця проживання доньки, посилаючись на право приватного життя. Зазначає, що позивач принизливо спілкується з відповідачем, ображає її в присутності дитини, що негативно впливає на психоемоційний стан доньки. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації 01 жовтня 2024 року сповістила суд про фактичне місце проживання дитини в Дарницькому районі міста Києва, як підставу не надання висновку щодо суті спору. Просила проводити розгляд справи без участі представника служби. Від представника позивача 03 жовтня 2024 року надійшла відповідь на відзив. Зауважує, що відповідачем не надано жодного доказу в обґрунтування поданого відзиву. Звертає увагу, що батько під час воєнного стану хвилюється за доньку, проте не знає де вона проживає, її місце знаходження, стан здоров`я, відповідач його заблокувала, не надає можливості телефонного спілкування з донькою. Позивач має статус «закордонного українця», має право на постійне проживання в Україні. На праві власності має нерухомість, зареєстрований підприємцем, має сталі міцні зв`язки з Україною. Позивач, через характер роботи моряком, не мав достатньо часу для спілкування із донькою. З 2022 року звільнився та припинив будь-які зв`язки з країною-агресором. З лютого 2024 року зареєстрований підприємцем. Позивачу власними зусиллями, не вдалося розшукати місце проживати доньки. Відповідач протягом тривалого часу створює перешкоди позивачу в спілкуванні із донькою, що руйнує зв`язок між донькою й батьком. Зауважує, що неприязні стосунки між батьками негативно впливають на взаємозв`язок між дитиною, тому вважає недоречним спілкування виключно за участі матері. Надав акт обстеження умов свого проживання. Ухвалою суду від 30 жовтня 2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей на сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації. Зобов`язано надати висновок щодо участі батька у вихованні дитини. Через відсутність висновку служби підготовчий розгляд неодноразово відкладався. 14 березня 2025 року через електронну пошту надійшов висновок Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. Ухвалою суду від 18 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 04 квітня 2025 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги, наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що дуже любить доньку, бажає з нею спілкуватися, проводити разом час, приймати участь в її вихованні. Його обурило, що мати не передає доньці від нього подарунки, намагається його викреслити з життя доньки, що стало причиною конфліктної ситуації між батьками. Зауважує, що дарував доньці телефон та планшет, але не має змоги спілкуватися з донькою. Лише під час судового розгляду дізнався про місцезнаходження доньки і одразу прийшов її побачити, але його впустили лише після погроз викликати поліцію. Вважає, що колишня дружина чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою. Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав та мотивів викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених вимог. Пояснила, що спочатку не перешкоджала спілкуванню батька із донькою, але через зневажливе ставлення до неї, образи під час контактів, з вересня 2024 року обірвала спілкування з позивачем. Вважає, що негативне ставлення до неї, образи впливають на емоційний стан доньки. Звернула увагу, що донька відвідує щодня дошкільний навчальний заклад, після відвідування має додаткові заняття, тому її графік не може бути зруйнований через бажання позивача. Вважає, що між батьком та донькою немає достатньо міцних емоційних зв`язків, тому їх зустрічі мають відбуватися за її участі або участі няні. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав та мотивів викладених у поданому відзиві. Погоджується з графіком участі батька у вихованні дитини, визначеним у висновку служби. Заявив клопотання про заслуховування в судовому засіданні думки спеціаліста. В задоволенні клопотання судом відмовлено. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. Подали заяви про розгляд справи без присутності представника. В судовому засіданні 04 квітня 2025 року судом поставлено на обговорення питання про заслуховування думки дитини, якій виповнилось шість років та вона може висловлювати власну думку. Проте, сторони одностайно заперечували проти участі дитини з метою збереження її емоційного стану. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Дослідивши письмові докази, подані в обґрунтування позову, судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини між сторонами. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фактичні обставини справи Як убачається зі свідоцтва про народження, [INFO] народилася [PERSON] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2021 року шлюб між сторонами, який укладений 16 липня 2019 року - розірвано. Судом встановлено, що дитина, [PERSON] , 2019 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Даний факт сторонами не оспорювався. У листопаді 2021 року [PERSON] звертався до Служби у справах дітей та сімї Оболонської районної в місті Києві районної адміністрації зі заявою про визначення участі батька у вихованні дитини. Рішенням суду від 30 червня 2022 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 4000,00 грн щомісячно до повноліття дитини. З 2014 року [PERSON] має зареєстроване місце проживання на території України. 26 вересня 2018 року йому видано повідку на постійне місце проживання на території України. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб [PERSON] 27 лютого 2024 року зареєстрований ФОП. Згідно договору купівлі-продажу від 03 червня 2016 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно наданих позивачем довідок про працевлаштування на судне, встановлено що в період 2018-2021 роках [PERSON] укладав контракти й був працевлаштований на морському судні. З виписки з особового рахунку, відкритого в АТ «КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] , вбачається проведення щомісячного перерахування грошових коштів в сумі 4000, 00 грн на рахунок [PERSON] . Як вбачається зі змісту переписки у месенжері [PERSON] просить [PERSON] направити йому фотосвітлини з донькою та надати дозвіл на зустріч із нею. Судом встановлено, що наразі між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості щодо способів участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою. Висновком Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 13 березня 2025 року визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] за наступним графіком друга субота кожного місяця з 11.00 до 13.00 год у присутності матері з урахуванням думки дитини. Згідно акту обстеження умов проживання від 25 жовтня 2024 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей та сімї Вишневої міської ради Бучанського району КИївської області в будинку за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] квартирі зроблений сучасний ремонт, є все необхідне для проживання техніка та меблі. Для виховання та розвитку дитини створені всі умови, наявне дитяча кімната, наявне дитяче ліжко, письмовий стіл, іграшки та книжки, ігровий куточок. Спір між сторонами виник з приводу перешкоди матір`ю участі батька у спілкуванні та вихованні дитини та встановлення графіку побачень. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення.Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України) Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі трудових. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М.С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частинами 1, 2 ст. 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Бажання позивача приймати участь у вихованні доньки повністю узгоджується з його правами та обов`язками, покладеними на нього Сімейним кодексом України, та відповідає інтересам малолітньої дитини. Визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року по справі № 138/96/17). Враховуючи постійне проживання доньки разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обмеження побачень батька із донькою призведе до унеможливлення реалізації ним своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною. Визначаючи способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з донькою, суд виходить з того, що питання виховання дитини батьки, чи інші особи, з якими проживає дитина, мають вирішувати спільно, в першу чергу, піклуючись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд не може в повному обсязі погодитися із висновком Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 13 березня 2025 року, яким визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] лише дві години на місяць у присутності матері з урахуванням думки дитини. Ця тривалість часу є занадто малою, не сприятиме зміцненню взаємовідносин та родинних зв`язків між батьком та донькою. Порушуватиме особисті не майнові права батька на виховання, піклування турботу та участь у житті доньки. Також порушується право дитини на участь в її житті батька, мати право на остатній час для спілкування. В судовому засіданні встановлено, що батько має велику прихильність до доньки, в нього єдина дитина, він має до неї глибокі батьківські почуття, бажає турбуватися про неї, бути обізнаним про її стан здоров`я, приймати активну участь в її житті. Обставин, що батько може бути агресивним або становити загрозу для доньки матеріали справи не містять. З урахуванням віку дитини, суд вважає можливим встановити денні часи спілкування дитини із батьком без участі матері. Як встановлено під час судового розгляду, саме між колишнім подружжям [PERSON] існують неприязні стосунки, які мають негативне емоційне забарвлення, що може спровокувати конфліктну ситуацію й негативно вплинути на психічний стан дитини. Тому, з метою уникнення виникнення конфліктних ситуацій, доцільним є визначити спілкування дитини наодинці із батьком. На підставі досліджених доказів та пояснень учасників справи, суд вважає доведеним факт що [PERSON] чинить перешкоди батьку [PERSON] у спілкуванні та вихованні доньки [PERSON] . Це доводиться тим, що батько не був обізнаним тривалий проміжок часу про місцезнаходження доньки, після того, як мати змінила місце її проживання. Відповідач не бажала сповіщати місце проживання дитини також під час судового розгляду, що відображено в поданому відзиві. Також, відповідач в судовому засіданні пояснила, що з вересня 2024 року вона з власної ініціативи вирішила припинити спілкування засобами зв`язку між батьком і донькою, через особисті відносини між сторонами. На її думку, у позивача зневажливе ставлення до неї. Суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині усунення перешкод підлягають задоволенню шляхом зобов?язання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] . На підставі встановлених судом обставин, виходячи з першочергових інтересів та віку малолітньої дитини, який виповнилось шість років, а також балансу між інтересами дитини та з дотриманням прав та інтересів обох батьків, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При визначенні способу участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою, судом врахований графік відвідування [PERSON] дошкільного навчального закладу, відвідування гуртків, що готують до школи, додаткового гармонійного розвитку дитини, які за твердженням відповідача, що викладені у письмових поясненнях, закінчуються о 19.00 год. Суд визначив наступний графік побачень позивача з донькою: відвідування [PERSON] доньки [PERSON] один раз на тиждень в присутності матері впродовж однієї години, за попереднім погодженням часу та місця із [PERSON] ; розмови із [PERSON] за допомогою телефонного зв`язку, месенжеру, серед іншого за допомогою відеозв`язку в понеділок, середу, п`ятницю в проміжку часу з 19.00 до 20.00 год.; два рази на місяць, а саме: в другу суботу з 15.00 год до 20.00 год та в четверту неділю з 10.00 до 15.00 год батько [PERSON] може забирати доньку [PERSON] для проведення спільного відпочинку без присутності матері. З огляду на вік дитини та можливість раптового захворювання, з урахуванням факту не сповіщення відповідача про зміну місця проживання дитини, суд вважає за необхідне зобов`язати [PERSON] сповіщати батька [PERSON] про зміну місця проживання доньки [PERSON] , а також про її захворювання та покладає на відповідача обов`язок попереджати [PERSON] про неможливість зустрічі із донькою за наявності поважних причин відповідно до визначеного графіку, переносити дати зустрічі на іншу погоджену дату. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині погодження з [PERSON] , як з батьком, виїзд доньки [PERSON] за кордон, тому що дана вимога міститься в Правилах перетинання державного кордону України особами, які не досягли 16 річного віку за обов`язковою згодою обох батьків. Щодо вимог позивача про можливість два рази на рік протягом 14 календарних днів відпочивати з донькою [PERSON] , суд вважає дані вимоги передчасними з урахуванням шестирічного віку дитини та її емоційного зв`язку із батьком, який на даний час не є досить тісним через тривалий проміжок часу, впродовж якого батько не міг спілкуватися із донькою через перешкоду, створену відповідачем. Вимоги про систематичне відвідування за фактичним місцем проживання у разі хвороби доньки [PERSON] , суд вважає втручанням в сімейне життя відповідача, яка має нову родину. В медичних установах батько матиме безперешкодний доступ до дитини. В даному випадку, достатнім буде сповіщення батька про стан здоров`я доньки. Щодо можливості отримання контактів лікаря, няні, вихователя дитячого садочку та керівників гуртків, які відвідує [PERSON] , суд вважає, що батько за бажанням може відвідувати гуртки, сімейного лікаря, дошкільний заклад, де займається його донька, та бути обізнаним про її успіхи та стан здоров`я. Узгодження з батьком вибору няні, вибору дитячого садочка, школи та залучення доньки [PERSON] до участі у гуртках не є способом участі батька у вихованні доньки, а є намаганням позивача здійснювати контроль за її життям. Вимоги про систематичні безперешкодні з боку матері відвідування батьком з донькою закритих дитячих центрів, зоопарку, лялькового театру, тощо не підлягають задоволенню, оскільки у визначений судом час два рази на місяць: в другу суботу з 15.00 год до 20.00 год та в четверту неділю з 10.00 до 15.00 год батько має право планувати час відпочинку із донькою. Як встановлено в судовому засіданні, робочий графік відповідача не передбачає відрядження, тому вимоги [PERSON] про перебування доньки [PERSON] з батьком під час перебування матері у відрядженні, задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24 січня 2019 року у справі № 922/15944/17, яка на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України ураховується судом при застосуванні відповідних норм. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України). За приписами ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. які підлягають стягненню на його користь з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. З наданих стороною позивача доказів, судом встановлено, що витрати позивача направничу допомогу склали 32000 грн, що підтверджується платіжними інструкціями, актом виконаних робіт від 21 березня 2025 року, в якому зафіксовано обсяг виконаних робіт та їх вартість на виконання договору про надання правничої допомоги від 12 червня 2024 року. З урахуванням тривалості розгляду справи в суді, обсягу виконаних адвокатом послуг, їх необхідності та доцільності, участі адвоката в судових засіданнях, з урахуванням часткового задоволення заявлених вимог, категорії справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача часину понесених судових витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial