Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Сторона позивача звернулась до суд з вказаним позовом. Просить суд визнати дійсним біржовий договір № 3405 від 19.12.1998, щодо квартири [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати довірителя. При житті спадкодавець 19.12.1998 придбала у відповідачів за біржовим договором купівлі продажу квартиру. Після смерті матері сторона позивача в нотаріальному порядку намагалась оформити спадщину, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва через те, що біржовий договір купівлі продажу не є належним документом, що підтверджує право власності оскільки нотаріально не посвідчений. Ухвалою суду\~від\~26.02.2025 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду\~від\~27.03.2025\~закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті на 03.04.2025. 28.03.2025 до суду від приватного нотаріуса Карцевої Н.О. надійшла копія спадкової справи №04/2024 [PERSON] , [INFO] дата смерті. 02.04.2025 до суду від КП «ММБТІ» надійшов лист від 25.03.2025 №7402/02.02.03-09/40/020/25 яким повідомляється, що станом на 28.12.2012 за адресою: [ADDRESS] право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] в цілому на підставі договору купівлі-продажу №3405 від 19.12.1998, укладеного та товарній біржі «Нерухомість-Південь», зареєстрованого БТІ 22.12.1998. Сторона позивача в судове засідання не з`явилась, надано до суду клопотання представника позивача згідно якого просить розглянути справу в без участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлено належним чином, про причини неявки суду не повідомлено, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надано. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Судом встановлено, що 19.12.1998 на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №3405, відповідно до умов якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як члени біржі продали,\~а [PERSON] купила квартиру\~ [ADDRESS] . Зазначена квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 10.12.1998, зареєстрованого Миколаївським обласним бюро технічної інвентаризації 18.12.1998 за №18346. Сторони договору\~купівлі-продажу\~домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується відповідним письмовим договором, і відбулося повне виконання договору. Зі змісту договору купівлі-продажу нерухомого майна №3405 від 19.12.1998 вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Підлягає реєстрації в органах технічної інвентаризації. На виконання умов договору [PERSON] зареєструвала його у КП ММБТІ, реєстр № 18346 від 22.12.1998, про що зазначено в реєстраційному посвідченні. КП «ММБТІ» листом від 25.03.2025 №7402/02.02.03-09/40/020/25 підтвердило реєстрацію за [PERSON] квартири\~ [ADDRESS] . Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1\~ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1\~ст. 13 ЦПК України). Згідно зі\~ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року\~встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~України\~(2004 року)\~Цивільний кодекс України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Отже, в даному випадку на момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами\~ЦК УРСР. Згідно зі\~ст. 153 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 224 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до\~ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час укладення договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Статтею 47 УРСР (в редакції 1963 року) встановлено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього\~Кодексу. Тобто, у\~ЦК УРСР 1963 року\~встановлена вимога щодо нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу тільки жилих будинків. Щодо інших об`єктів нерухомого майна така вимога відсутня. Відповідно до законодавства, що діяло на момент укладення купівлі-продажу нерухомого майна №3405 від 19.12.1998, такий вид договору не мав бути нотаріально засвідченим. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року N 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Відповідно до\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»\~в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. Закон України «Про товарну біржу»\~в редакції, діючій на час укладення договору купівлі-продажу, дозволяв членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. У такому випадку біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав, проте набувача нерухомості це не звільняло від здійснення реєстрації договору, за яким набуто право власності на нерухоме майно в органах технічної інвентаризації, що на той час виконували функції органу державної реєстрації об`єктів нерухомості. При цьому чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу вищезазначеної будівлі (квартири), в самому\~Законі України «Про товарну біржу»\~не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених\~ст. 15 цього закону\~до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі. Частиною другою\~статті 47 ЦК Української РСР\~передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору. Відповідно до\~ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Статтею 657 ЦК України\~передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В силу\~ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 650 ЦК України\~визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. На підставі\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти користуватися та розпоряджатися майном. Відповідно до ч.1\~ст. 316 ЦК України\~- правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі\~ст. 319 Цивільного Кодексу України\~право власності в Україні складається з права володіння, права користування та права розпорядження та може набуватися тільки на законних підставах. На підставі\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку (ст.16 Цивільного Кодексу України). На підставі вимог\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема з правочинів. На теперішній час нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе, оскільки покупець помер. Отже, оскільки договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений на біржі, відповідав волі сторін, умови договору ними виконані в повному обсязі, договір пройшов відповідну державну реєстрацію, а враховуючи те, що на даний час провести нотаріальне посвідчення правочину неможливо, суд вважає, що є підстави для визнання його дійсним відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 501. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] , загальною площею 66,7кв.м., житловою площею 37,9кв. Спадщину після смерті матері [PERSON] [PERSON] с н спадкодавиці, прийняв, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. З метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до приватного нотаріуса. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] йому було надано роз`яснення від 06.02.2025, оскільки договір №3405 купівлі-продажу нерухомого майна не було посвідчено нотаріально. На теперішній час позивач не має можливості оформити своє спадкове майно оскільки договір купівлі - продажу, укладений спадкодавицею, не посвідчений нотаріально, а місцезнаходження колишніх власників невідоме. Відповідно до інформації, наданої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Карцевою Н.О. встановлено, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] заведена спадкова справа №04/24 від 06.03.2024 за заявою сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за № 76113754 від 06.03.2024 про наявність заповітів інформація відсутня. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1277 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері шляхом звернення до нотаріальної контори через те, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, оскільки договір купівлі-продажу, укладений на біржі, пройшов відповідну державну реєстрацію, але не посвідчений нотаріально і на даний час провести нотаріальне посвідчення правочину неможливо, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved