Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом та просила визнати [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Зобов`язати Кагарлицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису за № 165 від 25 серпня 2022 року про народження дитини [PERSON] , [INFO] , внесеного Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де вказати в графі батько " [PERSON] ", виключивши відомості про особу як батька " [PERSON] ", та змінити прізвище дитини на « [PERSON] ». Стягнути з [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі (однієї четвертої) всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 15.10.2024 року. Мотивувала позов тим, що [PERSON] (далі «Позивач») є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , яку вона народила [INFO] . На момент народження дитини Позивач не перебувала у зареєстрованому шлюбі, спільної заяви батьків, заяви батька до органів РАЦС при реєстрації народження дитини подано не було, а тому запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було здійснено у відповідності до ч.1 ст.135 СК України зі слів матері. Народженню сина передувало знайомство Позивача із [PERSON] (далі «Відповідач»). Від початку 2021 року Позивач із Відповідачем зустрічалися та перебували у близьких, інтимних стосунках, від яких [INFO] народилася дитина - [PERSON] . Після того, як Відповідач дізнався що Позивачка завагітніла, пара деякий час проживали разом у помешканні Відповідача, проте через несумісність поглядів на спільне життя та часті сварки, Позивачка повернулася жити до себе додому. Коли народився син, Відповідач дитину визнав, проте згоди Позивачці зареєструвати себе батьком дитини не дав, оскільки переймався, що Позивачка буде претендувати на його житло і зареєструє дитину за адресою Відповідача. Але при цьому Відповідач обіцяв допомагати Позивачці фінансово на утримання її та дитини. Станом на сьогодні Відповідач в добровільному порядку допомагати Позивачу відмовляється, стверджує що у нього «нове життя», і стосунки між Позивачем та Відповідачем зіпсувались. Внаслідок чого на даний час дитина проживає разом з Позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Обов`язок по утриманню та вихованню дитини Позивачка виконує самостійно без участі Позивача. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проте, свій обов`язок по утриманню дитини Відповідач не несе, так як офіційно по документам батьком сина не рахується. Таким чином, Позивачка та її дитина позбавлені права на утримання і не можуть стягувати у примусовому порядку аліменти на утримання дитини з Відповідача до визнання його батьком дитини та внесення відповідних змін у актовий запис про народження дитини. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, враховувати інтереси дитини, пріоритет сімейного виховання дитини, необхідно Відповідача визнати батьком малолітньої дитини, внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, та стягнути з Відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі (однієї четвертої) всіх видів заробітку (доходу) боржниці, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати подання даної заяви. Представник позивача адвокат Лисюк О.В. позов підтримала та просила задоволити. Представник відповідача адвокат Чутченко С.О. в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що відповідач є батьком дитини і визнає позовні вимоги визнати [PERSON] батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Зобов`язати Кагарлицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису за № 165 від 25 серпня 2022 року про народження дитини [PERSON] , [INFO] , внесеного Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де вказати в графі батько " [PERSON] ", виключивши відомості про особу як батька " [PERSON] ", та змінити прізвище дитини на « [PERSON] ». Позовні вимоги про стягнення аліментів відповідач визнає частково з підстав які зазначено у відзиві на позов. Подано відзив в якому просив встановити порядок сплати аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2600 грн. мотивуючи наступним. Відповідач усвідомлює, що статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 181 СК вбачається, що право на пред`явлення позову про стягнення аліментів належить тому з батьків, з ким проживає дитина. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються (за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина): \~ \~ \~ \~у частці від доходу матері, батька дитини; \~ \~ \~ \~у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінений за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину становить не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину - розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів). Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1. \~ \~ \~ \~стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2. \~ \~ \~ \~стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3. \~ \~ \~ \~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків чи дочки, сина; 4. \~ \~ \~ \~наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 5. \~ \~ \~ \~доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6. \~ \~ \~ \~інші обставини, що мають істотне значення. Будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та ухвалення рішення судом першої інстанції) Дана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц При визначені розміру аліментів ураховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, визначені в Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 Відповідач на даний момент не має постійного доходу. Також офіційно не працевлаштований. Однак для забезпечення інтересів дитини та уникнення складнощів виконання рішення Відповідач просить суд ухвалити рішення щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 2 статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований^розмір аліментів на одну дитину становить не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто розмір аліментів залежить від віку дитини та визначено ЗУ «Про державний бюджет» розміру прожиткового мінімуму. В рамках даної справи Позивач просить призначити аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] . Тобто станом на сьогодні прожитковий мінімум для даної дитини становить 2563 гривень, відповідно мінімальний розмір аліментів 1281,50 грн. Для забезпечення інтересів дитини Відповідач готовий платити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 600,00 гри, що буде покривати прожитковий мінімум дитини. Інші витрати пов`язані з утриманням дитини будуть узгоджені з Позивачем в позасудовому порядку. Також просив стягнути з позивача на користь відповідача 13000 грн. витрат на правову (правничу) допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] (далі «Позивач») є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , яку вона народила [INFO] . На момент народження дитини Позивач не перебувала у зареєстрованому шлюбі, спільної заяви батьків, заяви батька до органів РАЦС при реєстрації народження дитини подано не було, а тому запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було здійснено у відповідності до ч.1 ст.135 СК України за вказівкою матері. Народженню сина передувало знайомство Позивача із [PERSON] (далі «Відповідач»). Від початку 2021 року Позивач із Відповідачем зустрічалися та перебували у близьких, інтимних стосунках, від яких [INFO] народилася дитина - [PERSON] . Коли народився син, Відповідач дитину визнав, проте згоди Позивачці зареєструвати себе батьком дитини не дав. На час розгляду справи відповідач також визнає себе батьком вказаної дитини і не подає заяви разом з матірю дитини до органу реєстрації актів цивільного стану відповідно до положень ст.126 ч.1 СК України для визначеня походження дитини від батька . Дитина проживає разом з Позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Обов`язок по утриманню та вихованню дитини Позивачка виконує самостійно без участі Позивача. Відповідно до абз. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 5 СК України держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з ч. ч. 1 та 2, ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до абз. 2 ч.1 ст.130 СК України заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу, а саме при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Окрім цього, згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК У країни закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17постанови від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК України. Згідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А тому, враховуючи вище зазначене позов слід задоволити та визнати [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Зобов`язати Кагарлицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису за № 165 від 25 серпня 2022 року про народження дитини [PERSON] , [INFO] , внесеного Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де вказати в графі батько " [PERSON] ", виключивши відомості про особу як батька " [PERSON] ", та змінити прізвище дитини на « [PERSON] ». Стягнути з [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі (однієї четвертої) всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 15.10.2024 року. Вказаний розмір аліментів відповідач спроможний сплачувати. Згідно ст.181ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.184ч.1 СК України , суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дитина проживає з матір`ю згідно довідки виконкому Кагарлицької міської ради Київської області від 30.09.2024 року і позивач вибрала стягнення аліментів на утримання дитини у частці від доходу батька, а тому заперечення відповідача про необхідність стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не відповідають положенням ст.181ч.3, 184 ч.1 СК України. В задоволенні клопотання [PERSON] про стягнення судових витрат на правову допомогу в розмірі 13000 грн. відмовити, так як відповідно до п.2 ч.2 ст.. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved