Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Заліщицького районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява керівника Бучацької окружної прокуратури Носовського Михайла Володимировича в інтересах Державного агенства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, Управління Державного агенства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Тернопільській області до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Заліщицька міська рада Чортківського району Тернопільської області, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Представник позивача в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що статтею 13 Конституції України, статтями 3-5 Закону України «Про тваринний світ» та статтею 39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що об`єкти тваринного світу (в тому числі риби, ссавці, членистоногі, молюски та інші) знаходяться під охороною держави та належать до природних ресурсів загальнодержавного значення. Згідно ст.5 Закону України «Про тваринний світ» об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Відповідно до ст.ст.27, 34 Закону України «Про тваринний світ» користувачі об`єктів тваринного світу зобов`язані використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угрупувань. У порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів. Відповідно до п.9 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.1998 року №1126 вимоги щодо здійснення любительського і спортивного рибальства та застосування знарядь і способів лову (добування), норми, заборонені місця і його терміни встановлюються правилами любительського і спортивного рибальства за басейно-територіальним принципом (далі - правила рибальства), які затверджуються Мінекоенерго за поданням Держрибагентства. Відповідно до п.2 Розділу ІІ Правил любительського рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 19 вересня 2022 року № 700 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 листопада 2022 р. за № 1412/38748), любительське рибальство дозволяється здійснювати рибалкам-любителям безоплатно у порядку загального використання водних біоресурсів для особистих потреб (без права реалізації) не забороненими цими Правилами знаряддями лову і способами добування (вилову) та у мінімально дозволених для добування (вилову) розмірах видів водних біоресурсів під час здійснення любительського рибальства, визначених\~додатком 1\~до цих Правил, за нормами добування (вилову) дозволених видів водних біоресурсів на одного рибалку-любителя за добу (далі - добова норма улову), визначеними\~додатком 2\~до цих Правил». Згідно додатку 2 до Правил любительського рибальства нормою добування (вилову) раків на одного рибалку-любителя за добу становить 30 штук Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 1042 від 29.09.2023 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів» розмір шкоди внаслідок незаконного вилову цінних видів риб становить 49980,00 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком матеріальної шкоди до протоколу про адміністративне правопорушення №000153 від 26.10.2023 року. Зокрема, відповідачем перевищено дозволену добову норму вилову раків на 15 штук Згідно такс, затверджених вищевказаною постановою КМУ, оцінка збитків, заподіяних порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) України (крім континентального шельфу України, виключної (морської) економічної зони України), а саме: раків становить 196 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто 3332 гривень. Таким чином, сума заподіяної шкоди від виловлених відповідачем 15 екземплярів раків становить 15 х 3332 = 49980,00 гривень. Відтак, [PERSON] порушив встановлені норми добування (вилову) дозволених видів водних біоресурсів на одного рибалку-любителя за добу та спричинив збитки рибному господарству України на вищевказану суму. Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за №6 (з наступними змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, та є вина зазначеної особи. Таким чином, в діях [PERSON] наявні всі елементи складу цивільного правопорушення, між його діями і спричиненою шкодою існує взаємозв`язок, а також наявна вина, що є підставою для цивільних правовідносин. Відповідно до статті 66 Конституції України - кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі та відшкодовувати завдані ним збитки. Частиною 4 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Згідно із ч.1 ст.69 зазначеного Закону, шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації у повному обсязі. Частиною 2 статті 10 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Згідно ч.4 ст.63 Закону України «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим охоронюваним правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи зазначене, заподіяна шкода має стягуватися із відповідача [PERSON] Згідно з ч.1, п.«б» ч.2 ст.47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Одним з джерел формування таких місцевих фондів є частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством. Відповідно до п.7 ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Відповідно до п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Статтею 6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста. Відповідно до ст.10 вищевказаного Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Статтею 33 даного Закону передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів. Відповідно до ст.37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Зазначені положення закону кореспондуються із ст.13 Конституції України. В даному випадку адміністративне правопорушення [PERSON] було вчинене на річці Серет біля с.Лисичники Чортківського району на території теперішньої Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області (Заліщицька об`єднана територіальна громада), а тому сума збитку, завданого Відповідачем навколишньому природному середовищу, підлягає сплаті на спеціальний рахунок місцевого бюджету Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області. Водночас несплата вказаних збитків в умовах дефіциту бюджетних коштів негативно впливає на поповнення місцевого бюджету й може призвести до невиконання економічних програм, передбачених його витратною частиною, а тому є необхідність для звернення прокурором із позовною заявою до суду. Відповідач [PERSON] не скористався правом на подання відзиву у справі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник Бучацької окружної прокуратури Голоден Діана Іванівна у судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити позов керівника Бучацької окружної прокуратури Носовського Михайла Володимировича в інтересах Державного агенства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, Управління Державного агенства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Тернопільській області до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Заліщицька міська рада Чортківського району Тернопільської області, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Представник позивача Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача Управління Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Тернопільській області у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами згідний. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 11.02.2025 року суддя Шевчук В.М. відкрила провадження у цивільній справі та визначила проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання, не скористався правом на подання відзиву, а тому справу слід розглянути у порядку ст.280 ЦПК України за його відсутності з постановленням заочного рішення у справі. ІV.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Дослідивши матеріали\~ цивільної справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, \~ суд вважає,\~ що позовна заява керівника Бучацької окружної прокуратури Носовського Михайла Володимировича в інтересах Державного агенства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, Управління Державного агенства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Тернопільській області до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Заліщицька міська рада Чортківського району Тернопільської області, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом установлено, що 26.10.2023 року о 03 годині 05 хвилин громадянин [PERSON] на річці загальнодержавного значення Серет біля с.Лисичники (поблизу бази Колиба) Чортківського району Тернопільської області проводив вилов раків з використанням 5 раколовок та виловив 45 штук раків, чим перевищив дозволену добову норму вилову раків (30 штук). Своїми діями порушив\~ст.63 Закону України «Про тваринний світ», п.п.2 п.5 розділу ІV Правил любительського та спортивного рибальства, за що відповідальність передбачена ч.4\~ст.85 КУпАП. Нанесено збиток державі (за перевищення вилову раків в кількості 15 штук) в розмірі 49980 гривень. Зазначене підтверджується протоколом про вчинення адміністративного правопорушення №000153 від 26.10.2023 року стосовно [PERSON] , поясненнями [PERSON] від 26.10.2023 року, актом зважування риби від 26.10.2023 року, розпискою про передачу вилучених об`єктів лову від 26.10.2023 року, актом вилучення об`єктів лову (добування), розрахунком матеріальної шкоди до протоколу про адміністративне правопорушення №000153, фотофіксацією вчинення адміністративного правопорушення. Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області у справі №597/2094/23 від 09.01.2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4\~ст.85 КУпАП,\~та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. Вищевказана постанова суду відповідачем не оскаржувалась та набрала законної сили 20.01.2024 року. Постановою суду встановлено, що 26.10.2023 року о 03 годині 05 хвилин [PERSON] на річці загальнодержавного значення Серет біля с.Лисичники (поблизу бази Колиба) Чортківського району Тернопільської області проводив вилов раків з використанням 5 раколовок та виловив 45 штук раків, чим перевищив дозволену добову норму вилову раків (30 штук). Своїми діями [PERSON] порушив\~ст.63 Закону України «Про тваринний світ», п.п.2 п.5 розділу ІV Правил любительського та спортивного рибальства, за що відповідальність передбачена ч.4\~ст.85 КУпАП. Нанесено збиток державі (за перевищення вилову раків в кількості 15 штук) в розмірі 49980 гривень. Разом з цим, під час розгляду Заліщицьким районним судом вищезазначених адміністративних матеріалів питання стягнення заподіяної державі шкоди в розмірі 49980 гривень не вирішувалося. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає доведеними обставини щодо вчинення відповідних винних дій відповідачем [PERSON] . V. Оцінка суду Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. \~ \~ \~Відповідно до\~ч.ч.1,\~2\~ст.4\~ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.ст.76, 77 ЦПК України). Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Спір між сторонами виник з приводу наявності підстав для відшкодування шкоди відповідачем [PERSON] , завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовано Цивільним кодексом\~України ( далі\~ЦК України). Відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Виходячи зі змісту рішення Конституційного Суду України у справі № 3-рп/99 від 08.04.99 поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей\~6,\~7,\~13\~та\~143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Відповідно до статті 66 Конституції України - кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі та відшкодовувати завдані ним збитки. Частиною 4 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Згідно із ч.1 ст.69 зазначеного Закону, шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації у повному обсязі. Частиною 2 статті 10 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Згідно ч.4 ст.63 Закону України «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим охоронюваним правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи зазначене, заподіяна шкода має стягуватися з відповідача [PERSON] . Згідно з ч.1, п.«б» ч.2 ст.47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Одним з джерел формування таких місцевих фондів є частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством. Відповідно до п.7 ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Відповідно до п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Статтею 6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста. Відповідно до ст.10 вищевказаного Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Статтею 33 даного Закону передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів. Відповідно до ст.37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Зазначені положення закону кореспондуються із ст. 13 Конституції України. У даному випадку адміністративне правопорушення [PERSON] було вчинене на річці Серет біля с.Лисичники Чортківського району на території теперішньої Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області (Заліщицька об`єднана територіальна громада), а тому сума збитку, завданого відповідачем навколишньому природному середовищу, підлягає сплаті на спеціальний рахунок місцевого бюджету Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги керівника Бучацької окружної прокуратури Носовського Михайла Володимировича в інтересах Державного агенства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм, Управління Державного агенства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Тернопільській області до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Заліщицька міська рада Чортківського району Тернопільської області, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в розмірі 49980 гривень 00 копійок є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. VI. Щодо розподілу судових витрат \~ \~ \~ \~Відповідно до\~п.12\~ч.3\~ст.2\~ЦПК України\~до основних\~засад цивільного\~судочинства належить відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає, що їх слід покласти на відповідача, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved