Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

16 серпня 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить суд стягнути із [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (07405, Київська область, м. Бровари, вул. Київська,буд. 243-А, а/с 897, код ЄДРПОУ: 42649746, IBAN: [NUMBER] в АТ «СЕНС БАНК» МФО: 300346) заборгованість за Кредитним договором №746912 від 08.11.2021 р. у розмірі 33153.89 грн.; у порядку розподілу судових витрат стягнути із Відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (07405, Київська область, м. Бровари, вул. Київська,буд. 243-А, а/с 897, код ЄДРПОУ: 42649746, IBAN: [NUMBER] в АТ «СЕНС БАНК» МФО: 300346) судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок); та стягнути із відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (07405, Київська область, м.Бровари, вул. Київська,буд. 243-А, а/с 897, код ЄДРПОУ: 42649746, IBAN: [NUMBER] в АТ «СЕНС БАНК» МФО: 300346) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 копійок); Свої вимоги позивач мотивує тим, що 08 листопада 2021 року відповідач уклав із товариством з обмеженою відповідальністю "Слон Кредит" договір про надання споживчого кредиту № 746912, відповідно умов якого отримав кредит в сумі 15\~000 грн. 28 серпня 2023 року між ТОВ "Слон Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" укладено договір факторингу № 2808-23, згідно до умов якого позивач набув права вимоги до відповідача на суму 33\~153 грн. 89 коп. з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 14\~329.67 грн.; заборгованість за відсотками становить 18\~824.22 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн. Згідно з умовами договору позики Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надану йому позику в строки, передбачені договором, у зв`язку з чим позивач просить стягнути непогашену заборгованість. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 серпня 2024 року дану позовну заяву було передано для розгляду судді Нестеруку В.В. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 16 серпня 2024 року було направлено запит до Піщанської селищної ради Піщанського району Вінницької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 09 вересня 2024 року на адресу суду від Піщанської селищної ради Вінницької області надійшла відповідь за вих. № 1473 від 30 серпня 2024 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 10 вересня 2024 року в даній справі було відкрито провадження та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено по цивільній справі судове засідання. Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» повноважного представника в судове засідання 07 квітня 2025 року не направив, проте представником позивача Романенком М.Е. подане клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 07 квітня 2025 року позовні вимоги визнав частково, вказав що здійснив чотири платежі по кредитному договору на загальну суму 6468 грн., також просив відмовити у задоволені витрат на правничу допомогу, оскільки адвокат в судові засідання не з`являвся, а заявлена сума є непомірно великою. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності. На підставі наданих суду доказів встановлено, що 08 листопада 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Слон Кредит" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту (укладається в паперовій формі) № 746912. (а.с. 37-39) Відповідно п. 1.2 договору Товариство надає Споживачу кредит у гривні на умовах встановлених договором, а Споживач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно п. 1.3 договору сторони погодили суму кредиту в розмірі 18750 грн. Пунктом 1.4 договору визначено строк кредитування 730 днів, та кінцевий термін повернення визначено 08 листопада 2023 року, також вказано що детальні умови повернення визначено графіком платежів. Відповідно п. 1.5 договору сторони визначили процентну ставку за користування кредитом у розмірі 25% в день за перший день користування кредитом, та 100 % річних за всі наступні дні користування кредитом. Згідно п. 2.1 договору кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування 15000 грн. на платіжну картку № [NUMBER] або іншу зазначену споживачем та 3750 грн. на користь товариства з метою оплати зобов`язань зі сплати процентів за перший день користування кредитом. Також 08 листопада 2021 року відповідач підписав заяву-анкету, паспорт споживчого кредиту та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, в яких викладено аналогічні умови (а.с.40 - 42) Копією платіжного доручення № 11351 від 08 листопада 2021 року підтверджується перерахування 08 листопада 2021 року ТОВ "Слон Кредит" коштів в сумі 15000 грн. на картковий рахунок [PERSON] в АТ КБ "ПриватБанк", призначення платежу видача кредиту згідно договору 746912 від 08.11.2021 р. (а.с.17) Факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів відповідач не заперечував. З розрахунку заборгованості за кредитом слідує, що станом на 08 листопада 2023 року загальна заборгованість [PERSON] за кредитом становила 33153 грн. 89 коп. з яких:\~заборгованість за\~тілом кредиту\~становить 14\~329.67\~грн.;\~заборгованість за\~відсотками становить\~18\~824.22\~грн. (а.с. 23) Також із цього розрахунку вбачається, що позивачем враховані платежі від 06.12.2021 р. на суму 1960 грн., від 06.01.2022 р. на суму 1862 грн., від 06.02.2022 р. на суму 1960 грн., та від 11.04.2022 р. на суму 686 грн., разом на загальну суму 6468 грн., що відповідає поясненням відповідача. Також судом встановлено, що 28 серпня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Слон Кредит" та товариством з\~обмеженою відповідальністю\~"Діджи\~Фінанс"укладено договір факторингу № 2808-23, відповідно до умов якого ТОВ "Діджи Фінанс" набуло прав вимоги в тому числі і до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 746912 від 08.11.2021 року, що підтверджується копіями договору, акту приймання передачі реєстру прав вимог, витягом з додатку до договору факторингу (а.с. 8 зворот, 9 зворот, 24-29) Відповідно до витягу з додатку\~до договору\~факторингу №\~2808-23 від 28.08.2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за кредитним договором № 746912 від 08 листопада 2021 року в загальній сумі 33153 грн. 89 коп. з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 14\~329.67 грн.; заборгованість за відсотками становить 18\~824.22 грн.(а.с. 9 зворот). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі договору № 746912\~від 08\~листопада 2021\~рокуотримав в ТОВ "Слон Кредит" кредит у розмірі 18750,00 грн. строком на 730 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25% в день за перший день користування кредитом, та 100 % річних за всі наступні дні користування кредитом, однак взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків не виконав, чим істотно порушив умови укладеного договору. Заборгованість за\~даним кредитним\~договором,\~станом на\~час укладення\~договору факторингу\~№ 2308-23 від 23.08.2023, становила 33153 грн. 89 коп. з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 14\~329.67 грн.; заборгованість за відсотками становить 18\~824.22 грн. Доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, будь-кому з кредиторів, які б спростовували зазначену суму заборгованості, відповідач суду не надав. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 530 ЦПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Оскільки відповідач в судовому засіданні належними доказами не спростував доводи позивача, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, та враховуючи те, що умовами кредитного договору встановлено обов`язок позичальника повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та інші платежі, визначені договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги повернення вказаної суми заборгованості. На підставі аналізу наведених норм законодавства та досліджених судом доказів, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує, що відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2422,40 гривень. Крім того, згідно з п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу d cevs 6000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно положень ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В частині 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Згідно зі\~статтею 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~\~у разі задоволення позову - на відповідача;\~\~у разі відмови в позові - на позивача;\~\~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з частиною третьою\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зі змісту частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої\~статті 137 ЦПК України). Такі правові позиції викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Вказана судова практика є незмінною. Згідно вимог ст.\~137, ст.\~141 ЦПК України\~зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження\~надання та\~понесення витрат\~на професійну\~правничу допомогу\~позивачем надано:\~копії договору\~№ 42649746\~про надання\~правової допомоги\~від 11\~грудня 2023\~року,\~(а.с.\~20-22)\~додаткової угоди\~№ 002758406176\~від 27\~червня 2024\~року до\~договору №\~42649746\~про надання\~правової допомоги\~(а.с.\~11\~зворот),\~ акта про підтвердження факту надання правничої допомоги від 27 червня 2024 року (а.с. 45), та детального опису робіт (наданих послуг) до договору № 42649746\~про надання\~правової допомоги\~від 11\~грудня 2023\~року та\~додаткової угоди\~до нього\~(а.с.\~9) відповідно до яких вартість наданої професійної правничої допомоги по даній справі оцінюється в сумі 6000,00 грн. В п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). З п. 22 вказаної постанови вбачається, що у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаними адвокатами роботами, обсягом наданих послуг, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3000 грн., які також підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial