Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів заборгованість за договором позики № 76979333 в розмірі 35895 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 19.11.2023 між ТОВ „ФК „ 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ та [PERSON] було укладено договір позики № 76979333, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. 14.06.2021 між ТОВ „ФК „ 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ та ТОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ „ФК „ 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ передає/відступає ТОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів за плату належні йому права вимоги, а ТОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів приймає належні ТОВ „ФК „ 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно з умовами Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників, підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до реєстру боржників № 22 від 11.04.2024 до договору факторингу № 14/06/21, ТОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 35895 грн, з яких: 10200,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 25695,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умов договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів, ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів за кредитним договором № 76979333 у розмірі 35895,00 грн . 12.11.2024 суддею направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою від 05.12.2024 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 13.01.2025. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Представник відповідача адвокат Коцан Р.М. 13.01.2025 подав відзив на позову заяву, у якому вказав, що відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі, вважає необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні розрахункові документи, які підтверджують факт передання відповідних грошових коштів [PERSON] на виконня умов договору позики, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Проте, в матеріалах справи міститься копія договору Факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021р. відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Фактор, зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне агенство необхідних кредитів» - Клієнт, яке зобов`язується відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав до третіх осіб - Боржників, (п.1.1 вказаного договору), але згідно умов договору позики №76979333, який міститься в матеріалах справи дата надання позики 19.11.2023р.. дата повернення позики - 18.12.2023р. тобто значно пізніше після відступлення прав вимоги. Таким чином, станом на дату відступлення прав вимоги відповідач не перебувала у жодних договірних відносинах ні з позивачем ні з Товариством з обмеженою відповідальністю, оскільки договір позики було укладено лише 19.11.2023 року. Що вказує на безпідставність доводів позивача. Щодо заявленої позивачем суми заборгованості варто зазначає наступне. Відповідно до пункту 2.1 договору позики №76979333 від 19.11.2023р. сума позики складає 12000,00 грн. проте із розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи, в графі сума заборгованості за основною сумою боргу вказано уже іншу суму, а саме «10200,00 грн». Надані розрахунки заборгованості, сформовані позивачем, не є тими первинними документами, що підтверджують факт надання відповідачу кредитних коштів та відповідно заборгованості відповідача за кредитними договорами. Також вказує, що позивачем, в якості доказу долучено до матеріалів справи копію договору факторингу не в повному обсязі, а саме: не долучено Додаток №1, Додаток №2, Додаток №3, Додаток №4, Додаток№5, Додаток №6, які відповідно до п.12 самого ж договору, є невід`ємною його частиною. Копії окремих аркушів договорів факторингу без всіх додатків не є належним чином засвідченими копіями документів та не є засвідченими витягами з них, тому не можуть бути належними, допустимими та достовірними доказами у розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Пункт 1.3 Договору Факторингу №14.06/21 від 14.06.2021р., зі змінами від 28.07.2021р. зобов`язував Клієнта протягом 10 (десяти ) робочих днів з дати відступлення права вимоги за Договором позики Фактору, повідомити Боржника про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію, передбачену чинним законодавством про Фактора; у спосіб передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства, що не було виконано, і доказів на підтвердження виконання цієї вимоги також не додано. \~ \~ \~ \~В додатках до позовної заяви позивачем долучено копію Додаткової угоди №22 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021р., який не можна вважати належним доказом в розумінні Цивільного процесуального кодексу України, адже не заповнений належним чином, а саме, у пункті №1 в графі де повинна вказуватись загальна сума вимоги нічого не зазначено. Не заповненим також є пункти 2,3,4,5.? Окрім цього в матеріалах справи міститься Акт прийому-передачі Реєстру Боржників №22 від 11.04.2024р., в якому також містяться незаповнені графи, а саме відсутні відомості про загальну суму заборгованості, яка є предметом складання сторонами самого Акту. Таким чином, Акт прийому-передачі Реєстру Боржників №22 від 11.04.2024р. неможна вважати, як належний доказ. Так, наданий Витяг з реєстру боржників до договорів факторингу, сформований позивачем 11.04.2024 та не містить будь яких посилань на первинні документи, які б підтверджували розмір заборгованості, яку відступає первісний кредитор. Важливим є те, що зазначений витяг не підписаний клієнтом, не завірено його печаткою. Фактично доданий витяг не є документом, що надрукований позивачем та підписаний його керівником, що не є ідентичним копії оригінального документа, тому немає належних підстав розцінювати цей витяг як належний доказ того, що саме у такому вигляді був укладений та погоджений реєстр боржників до договорів факторингу. Враховуючи вищевикладене просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 13.01.2025 розгляд справи не проводився, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні. У поданій 21.01.2025 відповіді на відзив представник позивача зазначив, що Кредитний договір був укладений з позичальником [PERSON] в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. [PERSON] через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подала заявки на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе та підтвердила умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефон одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використала для підтвердження підписання договорів. Звертає увагу суду, що без здійснення вказаних дій відповідача договір позики № 76979333 не був би укладений між сторонами. Щодо доказів, які підтверджують надання коштів, первинних бухгалтерських документів та розміру заборгованості зазначає, що інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Кредитодавця, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок Відповідача, оскільки такі документи є банківською таємницею, та відповідно до п.35 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитній справі, які були передані первісними кредиторами до ТОВ „ФК „ЄАПБ в рамках укладених Договорів Факторингу. Однак, з метою надання вичерпної інформації по справі та у відповідності до умов Договору Факторингу, Позивачем ініційовано запит до первісного кредитора щодо детального розрахунку заборгованості за укладеним договором. Позивач отримав від первісного кредитора додаткові докази, які просить долучити по матеріалів справи, а саме: Розрахунок заборгованості № 76979333 від 19.11.2023, з якого вбачається, що відсотки нараховуються відповідно до умов кредитного договору № 76979333, а саме по 90,00 грн. в день. Відповідно розрахунку заборгованості 19.12.2023 було здійснено оплату по тілу кредиту на суму 1800,00 грн. та на суму 300,00 грн сплата по процентам. З 20.12.2023 відповідно до умов кредитного договору відсотки нараховуються по 255,00 грн. в день. Вище вказані оплати є підтвердженням визнання відповідачем заборгованості за Кредитним договором, відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодилася з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання договору чи про зарахування та розподілення сплачених коштів відповідачем висловлено не було. У відповідності до умов укладеного кредитного договору, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні кредитного договору. Ідентифікація позичальника здійснюється через банк-емітент, яким видано картку. Отже, доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та відповідач. Ні первісний кредитор, ні ТОВ „ФК „ЄАПБ не мало та не має доступу до даної інформації, так як дана інформація є банківською таємницею. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Для повного, об`єктивного та законного вирішення даної цивільної справи, та зважаючи на те, що відповідно до законодавства ТОВ "ФК"ЄАПБ" не має можливості отримати інформацію про рахунок відповідача у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" просив витребувати у останнього: 1. \~ \~ \~ \~Інформацію щодо наявності у [PERSON] карткового рахунку відкритого у АТ КБ "ПРИВАТБАНК"; 2. \~ \~ \~ \~Інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] ; 3. \~ \~ \~ \~Інформацію щодо надходження на картковий рахунок № [NUMBER] , 19.11.2023 грошових коштів у розмірі 12000,00 грн. за кредитним договором № 76979333. Щодо підтвердження дійсності переходу права вимоги вказує, що позивачем до позовної заяви надано саме витяг Договору факторингу та реєстр боржників за кредитним договором, оскільки реєстр боржників по кредитному договорі містить інформацію щодо заборгованості інших фізичних осіб, що є персональними даними та не підлягають розголошенню відповідно до законодавства. Водночас позивач разом з позовною заявою надав суду належним чином завірені копії документів, що свідчать про належні правові підстави для переходу права вимоги до відповідача. Разом із відповіддю на відзив, просить долучити до матеріалів справи Договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 та копію витягу з реєстру боржник №22 до нього; платіжну інструкцію № 21156 від 15.04.2024, плата за відступлення вимоги згідно Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021. Вважає, що всі наведені твердження відповідача як і сам відзив в цілому є викладенням суб`єктивних міркувань сторони відповідача щодо даної цивільної справи та намаганням уникнути відповідачем виконання взятих на себе зобов`язань, а тому просить позов задоволити. Ухвалою від 05.03.2025 клопотання про витребування доказів у АТ КБ „Приват Банк задоволено. 14.03.2025 від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення. 01.04.2025 на виконання вимог ухвали від 05.03.2025 від АТ КБ „Приват Банк надійшла інформація щодо наявності у [PERSON] карткового рахунку відкритого у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та руху коштів. Представник позивача в судове засідання не з`явився, заявивши у позові клопотання про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи у відсутності представника позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, просив у позові відмовити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх поданими доказами, суд приходить до наступного висновку. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Як слідує з матеріалів справи, 19.11.2023 між ТОВ „ФК „1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ та [PERSON] було укладено договір позики № 76979333, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору ТОВ передає останньому у власність грошові кошти у розмірі 12000 грн, строком на 30 днів, а позичальник зобов`язаний повернути позику у день закінчення її строку надання або достроково та сплатити відсотки за її користування в порядку та умовах, визначених даним договором. Пунктом 2 вказаного Договору визначено параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Відповідно до п. 3 Договору, позикодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, зазначених у додатку № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно з п. 16 Договору, сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору відповідно до чинного законодавства України та умов договору. Відповідно до п. 20 Договору, сторони дійшли згоди, що договір позики укладається у вигляді електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, з використання одноразового ідентифікатора. У п.1 Договору позики №76979333 від 19.11.2023 зазначено, що позикодавець - «Безпечне агенство необхідних кредитів зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти шляхом і перерахування на банківський картковий рахунок позичальника. Проте, в матеріалах справи відсутні належним чином оформлені розрахункові документи, які підтверджують факт передання відповідних грошових коштів [PERSON] на виконання умов договору позики. Саме первинні документи, що оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є тими, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір. Згідно із указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Проте, в матеріалах справи міститься копія договору Факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021р., відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Фактор, зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечне агенство необхідних кредитів» - Клієнт, яке зобов`язується відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав до третіх осіб - Боржників, (п.1.1 вказаного договору), але згідно з умовами договору позики №76979333, який міститься в матеріалах справи дата надання позики 19.11.2023р., дата повернення позики - 18.12.2023р., тобто значно пізніше після відступлення прав вимоги. Таким чином, станом на дату відступлення прав вимоги Відповідач не перебувала у жодних договірних відносинах ні з Позивачем, ні з Товариством з обмеженою відповідальністю, оскільки договір позики було укладено лише 19.11.2023 року. Що вказує на безпідставність доводів позивача. Таким чином, ТОВ „ФК „Європейська агенція з повернення боргів є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за Договором позики № 76979333 від 19.11.2023. Питанню розмежування правочинів з відступлення права вимоги (цесії) та договору факторингу присвячено постанови ВП ВС від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 та від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18. 1.1.1. Зокрема, у постанові ВП ВС від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 зазначене , що метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. Щодо суб`єктного складу , то склад у договорі факторингу має три сторони: клієнт, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України); фактор, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором, 3 що вбачається із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, ч. 5 ст. 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність». У ст. 350 ГК України зазначено, що фактором може бути лише банк, разом з тим, у п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», норми якого є спеціальними, вказано, що фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг. У ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. Тобто фінансова установа - це юридична особа, яка згідно із законом надає одну або декілька фінансових послуг і внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. У разі, якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. (Висновок висловлено у постанові ВП ВС від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц, провадження № 14-16цс20). Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За змістом п. 11 ч. 1 ст. 4 цього Закону факторинг є фінансовою послугою. (Висновок висловлено у постанові ВП ВС від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц (провадження № 14-16цс20)). Щодо предмета правочинів (п. 56 Постанови) Оскільки позивач не надав суду підтвердження про навність відповідної ліцензії на здійснення фінансових послуг, то відсутні правові підстави вимагати стягнення заборгованості. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та достовірними доказами перехід права вимоги за кредитним договором від ТОВ „Фінансова компанія „1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ до ТОВ „ФК „Європейська агенція з повернення боргів, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. При цьому суд не вбачає за доцільне надавати у судовому рішенні оцінку доведеності суми боргу відповідача перед ТОВ „Фінансова компанія „1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ, оскільки останній не є стороною у справі та висловлення судом своєї позиції щодо правильності нарахувань може в подальшому вплинути на судове рішення при пред`явленні позову самим кредитодавцем. Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed