Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

27 березня 2025 року вказана заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 28 березня 2025 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Заявниця [PERSON] у своїй заяві просила суд встановити факт смерті [PERSON] - її матері, яка померла [INFO] , у м.Скадовськ, Херсонської області. Заява мотивована тим, що реєстрацію цього факту відповідно до законодавства України неможливо провести за місцем смерті, оскільки на вказаній території Херсонської області державні органи влади України тимчасово не здійснюють свою діяльність. Ухвалою судді від 31 березня 2025 року у справі відкрито провадження. Заявниця у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про час, дату і місце судового розгляду належним чином. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяви, клопотання з процесуальних питань не надходили до суду. Вивчивши заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази у їхній сукупності, суд встановив наступні обставини і прийшов до наступного висновку. Як встановлено з матеріалів справи, заявниця [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 27 січня 1964 року [NUMBER] , виданим районним відділом реєстрації актів цивільного стану Махачкалінське міськбюро ЗАГС Як вбачається з копії довідки про смерть від [INFO] , померла у Херсонській області, м. Скадовськ, вдома. Так званим «скадовський районний відділ запису актів цивільного стану управління ЗАГС Херсонської області» 25 лютого 2025 року видано свідоцтво про смерть [PERSON] , яка настала в Херсонській області, Скадовський р-н, м. Скадовськ, і складено актовий запис № 170259950000500302001 Згідно з пункту 8 частини першої ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Згідно з положеннями частини другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Таким чином, будучи померлою у м. Скадовськ, Херсонська область, державна реєстрація смерті матері заявниці - [PERSON] не була проведена у відповідності до законодавства України. На території України даний факт неможливо засвідчити, оскільки заявником для підтвердження факту смерті подано документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, зокрема у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), у яких Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок необхідно розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Тому, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. У зв`язку з вищенаведеним суд зазначає, що документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. У цьому випадку такими документами є надані заявником свідоцтво про смерть і довідка про причину смерті. Оскільки реєстрація смерті громадянки України [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, то суд вбачає наявність законних підстав встановити факт смерті у судовому порядку. За приписами частини другої статті 317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно з частиною четвертої ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved