Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, де третя особа, яка наявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Бенчак Марія Тарасівна, про визнання права власності на нерухоме майно та права на здійснення державної реєстрації нерухомого майна. В позовній заяві зазначив, що [INFO] померла його мама [PERSON] , та після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку [ADDRESS] і, яка відповідно до виписки з рішення десятої сесії Тересвянської селищної ради двадцять другого скликання від 25.12.1997 року «Про передачу земель у приватну власність», передана у приватну власність [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт на його користь. Ним була подана заява до Тячівської державної нотаріальної контори про оформлення своїх спадкових прав після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Тячівська державна нотаріальна контора видала документ, згідно якого він успадкував нерухоме майно, а саме: цілу частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , про те спадкодавець [PERSON] не встигла завершити процедуру приватизації земельної ділянки, а саме: виготовити та погодити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та зареєструвати право власності на земельні ділянки на своє ім`я. Оскільки, приватизація вказаної земельної ділянки не завершена видачею правовстановлюючого документа, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 17.01.2018 року, виданого виконкомом Тересвянської селишної ради Тячівського району Закарпатської області, [PERSON] померла [INFO] у віці 89 років. Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступив він. Вказує на те, що за померлою мамою [PERSON] рахується земельна ділянка, площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] за життя отримала архівний витяг з рішення десятої сесії Тересвянської селищної ради від 25.12.1997 року, однак замовити виготовлення технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не встигла, у зв`язку з хворобою та подальшою смертю. Таким чином, спадщина за заповітом після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , остання за життя не набула права власності на вказану земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, яку він не в змозі завершити, оскільки Тересвянська селищна рада Тячівського району Закарпатської області, з невідомих причин не погоджує вищевказану технічну документацію із землеустрою. З цього приводу він звертався до Закарпатського окружного адміністративного суду і 23 листопада 2023 року судом було винесено рішення в справі за №307/2441/23, яким було зобов`язано Тересвянську селищну раду погодити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на вищевказану земельну ділянку, однак, станом на сьогодні, Тересвянська селищна рада Тячівського району Закарпатської області не погодила вищевказану технічну документацію і абсолютно ніяк не аргументує з яких причин. Він у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті спадкодавця та набув права в порядку спадкування, а саме: право на завершення приватизації та право на здійснення реєстрації права власності з отриманням Витягу з Державного реєстру прав на його ім`я. Як вбачається з спадкової справи №192/2018, зареєстрованої в спадковому реєстрі за номером 62230854, він протягом встановленого строку для прийняття спадщини оформив спадкові права після смерті спадкодавця у Тячівській державній нотаріальній конторі Закарпатської області. Крім успадкованого майна, явною ще є земельна ділянка, 3 липня 2024 року він звернувся до приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Бенчак М.Т. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак йому відмовлено та винесено постанову про відмову від вчинення нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності за спадкодавцем [PERSON] Оскільки його інтерес не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а нотаріусом відмовлено в оформленні спадщини, він змушений звертатись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , з правом на здійснення реєстрації права власності на земельну ділянку, з отриманням Витягу з Державного реєстру прав на ім?я [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Представник відповідача Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Нечухраний В.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить в їх задоволенні відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Бенчак Марія Тарасівна в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 жовтня 1994 року, зареєстрованого державним нотаріусом в реєстрі за №ІІ-3556 встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , його дружина [PERSON] , мешк. [ADDRESS] успадкувала житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] , який був належний померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого виконкомом Тересвянської селищної ради 17 квітня 1959 року за №120, згідно рішення вказаного ж виконкому за №10 від 25 лютого 1959 року, зареєстрованого в Інвентарбюро за №122 (а.с.19). З архівного витягу архівного відділу Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 29 лютого 2016 року за №01-11/34 вбачається, що згідно виписки з рішення десятої сесії двадцять другого скликання Тересвянської селищної ради від 25 грудня 1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,15 га, для обслуговування нових житлових будинків та ведення особистих підсобних господарств, яка була в її постійному користуванні, розташовану в [ADDRESS] (а.с.11). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що виконкомом Тересвянської селищної ради 17 січня 2018 року складено актовий запис про смерть за №9 (а.с.18). Згідно листа Тячівської державної нотаріальної контори від 18 листопада 2022 року за №238/01-16 вбачається, що станом на 18 листопада 2022 року, згідно спадкової справи №192/2018, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , єдиним спадкоємцем є її син [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 липня 2018 року за №13222178 встановлено, що за позивачем [PERSON] зареєстрований в цілій частині житловий будинок, загальною площею 85,3 кв.м., розташований в [ADDRESS] (а.с.14-15). Постановою приватного нотаріуса Тячівського нотаріального округу Бенчак Марії Тарасівни від 03 липня 2024 року за №56/0214 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цілу частину земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документа, який би посвідчував право власності спадкодавця (а.с.13) Згідно звіту ТОВ «Агентство незалежної оцінки «Ваш Експерт» від 11 вересня 2024 року за №4524 ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,1500 га, кадастровий номер - 2124456200:03:004, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої в [ADDRESS] , на території Тересвянської селищної ради територіальної громади Тячівського району Закарпатської області, становить 522500 (п`ятсот двадцять дві тисячі п`ятсот) гривень (а.с.20-55). Згідно рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року (справа №307/2441/23) визнано протиправним рішення Тересвянської селищної ради №1296 від 28 квітня 2023 року, яким затверджено протокол узгоджувальної комісії Тересвянської селищної ради №18 від 26 квітня 2023 року, зобов`язано Тересвянську селищну раду повторно розглянути заяву від 16 лютого 2023 року, в якій [PERSON] подав до Тересвянського селищного голови заяву, в якій просить погодити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, яка знаходиться в [ADDRESS] , для садівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд без погодження суміжних землекористувачів Токар та Довгуник з дотриманням вимог ст.ст.158-160 Земельного кодексу України за участю заявника з врахуванням оцінки суду (а.с.9-10). Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 цього ж Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.ч.1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, до складу спадщини входять виключно ті права спадкодавця, які належали йому на момент смерті. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Суд встановив, що відповідно до ст.1261 ЦК України позивач [PERSON] належить до першої черги спадкоємців за законом. Встановлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , оформивши за собою в порядку спадкування право власності на спадковий житловий будинок, загальною площею 85,3 кв.м., розташований в [ADDRESS] . За змістом ч.1 та ч.2 ст1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ч.1 ст.\~116\~ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Згідно з вимогами ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗУ України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно з п.8 ч.1 ст.27 Закону України від 01.07.2004 року за №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-IV), в редакції станом на день виникнення правовідносин, правовстановлюючими документами, які підтверджують право власності, є в тому числі: державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею, видані до 1 січня 2013 року. Цивільно-правовий інститут набуття та виникнення права власності на нерухоме майно в різні періоди по-різному був урегульований на законодавчому рівні. У зв`язку із цим держава задекларувала визнання дійсними прав на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності Законом №1952-IV. Відповідно до положень ч.3 ст.3 Закону №1952-IV права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Таким чином, вирішальним у цій справі є вирішення питання про належність земельної ділянки спадкодавцю [PERSON] , тобто отримання нею правовстановлюючого документу на земельну ділянку та проведення державної реєстрації права власності. В судовому засіданні встановлено, що спадкодавцем [PERSON] станом на 16 січня 2018 року (дата її смерті) не було отримано правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на земельну ділянку площею 0,15 га., розташовану в [ADDRESS] , не було проведено державну реєстрацію за [PERSON] права власності на дану земельну ділянку, що було необхідною умовою виникнення права власності на земельну ділянку за нормами діючого на той час законодавства. Також встановлено, що на даний час ще не проведено державну реєстрацію вказаної земельної ділянки та їй не присвоєно кадастровий номер. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи, що спадкодавцем [PERSON] не було отримано правовстановлюючого документу на земельну ділянку, площею 0,15 га., розташовану в [ADDRESS] , не проведено державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку, чинним земельним законодавством визначено процедуру передачі земельної ділянки у власність, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, де третя особа, яка наявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Бенчак Марія Тарасівна, про визнання права власності на нерухоме майно та права на здійснення державної реєстрації нерухомого майна слід відмовити.

Outcome: dismissed