Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03.02.2022 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22038000568157, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» зі змінами та доповненнями, затверджений банком і розміщений на офіційному сайті www.creditdhepr.com.ua та індивідуальної частини, якою є вказаний кредитний договір. Відповідно до п. 1.1., 1.2. Кредитного договору банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби у сумі 37200,00 гривень, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках і виконати зобов`язання за договором у повному обсязі. Відповідно до умов кредитного договору - п.1.3. кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта, що відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро». Одночасно з укладенням кредитного договору відповідач уклала із ПрАТ «Уаск Аска-Життя» договір добровільного страхування життя від 03.02.2022 року. Розмір страхового платежу за цим договором страхування становить 7200,00 гривень. Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав та зарахував на банківський поточний рахунок клієнта грошові кошти у сумі 37200,00 гривень, з яких сплатив на рахунок ПрАТ «Уаск Аска-Життя» страховий платіж від імені [PERSON] у сумі 7200,00 гривень. 11.04.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №11/04/24, за умовами якого АТ «Банк Кредит Дніпро» передає ТОВ «Санфорд Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Санфорд Капітал» приймає належні АТ «Банк Кредит Дніпро» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі й до [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором №22038000568157 від 03.02.2022 року, станом на 10.04.2024 року заборгованість становить 79050,00 грн., з яких: залишок простроченого кредиту у сумі 37200,00 грн.; залишок прострочених комісій у сумі 41850,00 грн.. Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасила, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути із [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором №22038000568157 у розмірі 79050,00 гривень, а також суму судових витрат. Ухвалою суду від 18.02.2025 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Розгляд (формування та зберігання) судової справи проводиться в змішаній (паперовій та електронній) формі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Жуков В.В. надав до суду відзив, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Зазначив, що матеріали справи не містять доказів ознайомлення відповідача з усіма істотними умовами договору, а також докази підписання кредитного договору. Крім цього, у матеріалах справи відсутні докази про статус виплати страхового відшкодування, а також відсутній детальний розрахунок заборгованості до кредитного договору із зазначенням формули та періоду нарахування відсотків, що на його думку не підтверджує видачу кредиту. Представник позивача Маслюженко М.П. надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив обставини, аналогічні викладеним у позові, вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник позивача Маслюженко М.П. у судове засідання не з`явився, просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, про що надав до суду письмову заяву. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Жуков В.В. у судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.02.2022 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22038000568157, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» зі змінами та доповненнями, затверджений банком і розміщений на офіційному сайті www.creditdhepr.com.ua та індивідуальної частини, якою є вказаний кредитний договір. Відповідно до п. 1.1., 1.2. Кредитного договору банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби у сумі 37200,00 гривень, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках і виконати зобов`язання за договором у повному обсязі. Відповідно до умов кредитного договору - п.1.3. кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта, що відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро». У п. 1.2. кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 24 місяці з дня укладення договору, а кінцевою датою повернення кредиту є 03.02.2024 року. Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Згідно з п. 2.1. кредитного договору передбачено, що супровідними послугами, які придбаваються у зв`язку із укладенням договору є, зокрема, послуги банку з розрахунково-касового обслуговування, в тому числі і ті, що надаються під час погашення заборгованості за договором та послуги страхування, що надаються клієнту на підставі окремого договору, що укладається між страховиком та клієнтом. Одночасно з укладенням кредитного договору відповідач уклала із ПрАТ «Уаск Аска-Життя» договір добровільного страхування життя від 03.02.2022 року. Розмір страхового платежу за цим договором страхування становить 7200,00 гривень. Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав та зарахував на банківський поточний рахунок клієнта грошові кошти у сумі 37200,00 гривень, з яких сплатив на рахунок ПрАТ «Уаск Аска-Життя» страховий платіж від імені [PERSON] у сумі 7200,00 гривень. 11.04.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №11/04/24, за умовами якого АТ «Банк Кредит Дніпро» передає ТОВ «Санфорд Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Санфорд Капітал» приймає належні АТ «Банк Кредит Дніпро» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі й до [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором №22038000568157 від 03.02.2022 року, станом на 10.04.2024 року заборгованість становить 79050,00 грн., з яких: залишок простроченого кредиту у сумі 37200,00 грн.; залишок прострочених комісій у сумі 41850,00 грн.. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 03.02.2022 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22038000568157, який власноручно підписаний сторонами. За вказаним договором первісний кредитор надав відповідачу можливість користуватись кредитними коштами у сумі 37200,00 грн. в межах кредитного ліміту, а остання здійснювала користування грошовими коштами кредитного ліміту, що відображено у виписці з її рахунку. 11.04.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №11/04/24, за умовами якого до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №22038000568157 у сумі 79050,00 грн., з яких: залишок простроченого кредиту у сумі 37200,00 грн.; залишок прострочених комісій у сумі 41850,00 грн. На підтвердження переуступки права вимоги саме за кредитним договором №22038000568157, укладеним із відповідачем, позивачем надано Витяг із друкованого Реєстру боржників №1 від 11.04.2024 року, скріплений печаткою та підписаний одноособово фактором ТОВ «Санфорд Капітал». Разом із тим, суд не бере до уваги вказаний витяг, оскільки вказаний документ не дозволяє встановити дійсність факту переходу права вимоги за кредитним договором №22038000568157, укладеним із [PERSON] .. Так, умовами договору факторингу №11/04/24 від 11.04.2024 року передбачено, що друкований реєстр боржників вважається невід`ємною частиною цього договору після належного його підписання сторонами. Однак, копія наданого суду витягу виготовлена таким чином, що не містить підпису та печатки клієнта за договором, а саме АТ «Банк Кредит Дніпро», а містить лише одноосібний підпис та печатку ТОВ «Санфорд Капітал». Відтак, встановити, коли та на підставі чого у ТОВ «Санфорд Капітал» виникло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №22038000568157 та чи на момент укладення договору факторингу від 11.04.2024 року АТ «Банк Кредит Дніпро» мало це право, належними та допустимими доказами під час розгляду справи не представляється можливим. Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі №911/3185/20). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. На підставі викладеного суд вважає, що позивачем не доведено переходу до ТОВ «Санфорд Капітал» прав вимоги до відповідачки за кредитним договором №22038000568157 від 03.02.2022 року, укладений між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем. Зважаючи на встановлену обставину відсутності підтвердження передачі права вимоги, то вимога позивача до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №22038000568157 від 03.02.2022 року із первісним кредитором АТ «Банк Кредит Дніпро» не має юридичного підґрунтя. Вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору №22038000568157 від 03.02.2022 року та обґрунтованості позовної вимоги про стягнення заборгованості за ним із відповідача на користь ТОВ «Санфорд Капітал», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами факту отримання позивачем права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, та, як наслідок, відсутність порушеного права, що є підставою для прийняття судового рішення про відмову у позові. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із [PERSON] , а саме не доведено факт отримання позивачем права вимоги до відповідача за договором №22038000568157 від 03.02.2022 року, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Згідно ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких віднесено і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed