Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Тещенко М.М. звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із даною позовною заявою, в якій просив позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.06.2002 сторони по справі зареєстрували шлюб. Під час спільного проживання у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем та перебувають на його утриманні. Відповідач не цікавиться успіхами дітей у навчанні, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не займається їх підготовкою до самостійного життя. 26.04.2018 Любарським районним судом Житомирської області видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей. З червня 2018 відповідачка [PERSON] не проживала разом із позивачем, однак отримувала аліменти на утримання дітей, з якими фактично разом не проживала. 13.12.2018 [PERSON] задоволено та звільнено від сплати аліментів на утримання дітей, які стягувались на користь відповідача. 19.09.2019 шлюб між сторонами заочним рішенням Любарського районного суду Житомирської області розірвано. 15.11.2022 заочним рішенням Любарського районного суду Житомирської області присуджено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки усіх видів її заробітку (доходу) до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Станом на 20.02.2024 в рамках виконавчого провадження [NUMBER] заборгованість зі сплати аліментів становить 51453 грн. та у період з 23.01.2023 по 20.02.2024 [PERSON] жодного платежу не здійснено. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01.06.2023 відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та покладено на службу у справах дітей Любарської селищної ради контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов`язків стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , а також попереджено [PERSON] про необхідність зміни ставлення до виховання її неповнолітніх дітей. Ситуація, яка мала місце 01.06.2023 по суті не змінилась, що свідчить про те, що [PERSON] реально не змінила своє ставлення до виховання неповнолітніх дітей. Лише після здійснення у 2024 році уповноваженими державними органами певних заходів [PERSON] з метою створення уявлення виконання нею батьківських обов`язків відносно дітей [PERSON] та [PERSON] вчинила ряд дій, які реально спрямовані не на здійснення виховання дітей, здобуття ними освіти та підготовки їх до самостійного життя, а виключно лише на створення видимості виконання нею батьківських обов`язків та прояву інтересів до дітей. У 20 числах лютого 2024 [PERSON] стала систематично телефонувати до доньки [PERSON] на її номер телефону [NUMBER] , а 06.03.2024 здійснила перерахування грошових коштів у сумі 2000 грн. на банківський рахунок доньки [PERSON] , при тому, що у період з 23.01.2023 по 20.02.2024 [PERSON] у добровільному порядку не здійснено жодного аліментного платежу. Перерахування 06.03.2025 грошових коштів для [PERSON] в сумі 2000 грн. (по суті по 1000 грн. на кожну дитину) від імені [PERSON] здійснено [PERSON] , з яким вона спільно проживає в с. Северинівка та має спільну дитину [PERSON] , [INFO] . У період з 01.06.2023 по 13.02.2024 [PERSON] чи інші особи, які діють в її інтересах, перерахування грошових коштів на утримання дітей. У [PERSON] перебуває на утриманні донька - дитина-інвалід [PERSON] , [INFO] , що впливає на можливість фактичного відвідування [PERSON] місця проживання дітей у с. Великі Деревичі та смт. Любар Житомирського району Житомирської області, однак не виключає можливість це здійснити. [PERSON] жодним чином не змінила свого ставлення до виховання дітей [PERSON] та [PERSON] , що призводить до втрати психологічного контакту матері з дітьми, що призводить до втрати психологічного контакту матері з дітьми, а як наслідок належного їх виховання, відсутності впливу на формування їх світогляду та підготовки до самостійного життя у майбутньому. Ухвалою суду від 19.03.2024 відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ткаченко Т.В. подала відзив, у якому просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що у матері дітей, щодо яких батько бажає позбавити її батьківських прав, є наймолодша дочка, яка народилася [INFO] , 8-місячною, має вади здоров`я, зокрема, вроджену катаракту обох очей, з приводу якої в лікарні Охматдит у м. Києві було зроблено декілька операцій, дитина є інвалідом. Але мати любить усіх своїх дітей та болісно переживає ситуацію, що склалася у неї з [PERSON] та [PERSON] . Діти, будучи налаштованими батьком проти матері, самі не бажають спілкуватись із нею окрім озвучення своїх матеріальних потреб. А після позбавлення їхньої матері здатності працювати та отримувати заробіток по причині догляду за їх молодшою сестрою, - взагалі втратили до неї інтерес. Очевидно, що для зацікавленості у спілкуванні із дітьми, які вже є доволі дорослими та реалізації такої зацікавленості має бути бажання обох сторін, а не лише матері, яка до того, ж долаючи перешкоди у спілкуванні зі свого боку, одночасно 24/7 зайнята доглядом за дитиною із глибокою інвалідністю. Відповідач [PERSON] 22.11.2024 подала заяву, в якій позовні вимоги визнала та просила судове засідання провести без її участі, а заяву про визнання позову задовольнити. Ухвалою від 22.11.2024 відмовлено у прийнятті визнання [PERSON] позовних вимог у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Любарської селищної ради про позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 10.01.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити. Пояснив, що одружився з відповідачкою [PERSON] в 2002 році, придбали будинок, в 2002 році народилась донька [PERSON] . В 2008 році народився син [PERSON] , в 2010 році - донька [PERSON] . В 2018 році відповідачка поїхала від нього, він пізніше подав на розлучення. Після цього відповідачка приїжджала тільки два рази, гроші не відсилала. Знає, що відповідачка [PERSON] вийшла заміж та має дитину з інвалідністю. Син [PERSON] навчається в [PERSON] ліцеї, отримує стипендію, донька [PERSON] навчається в 9 класі в с. Великі Деревичі. Пропозиції відповідачки щодо переїзду дітей до неї не було. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ткаченко Т.В. пояснила, що у відповідачки [PERSON] виникли складні життєві обставини, вона їздила на заробітки до м. Київ, пізніше вона покинула свою сім`ю, позивач [PERSON] подав на розлучення та рішенням суду шлюб їх розірвано. Відповідачка вийшла заміж та у неї в 2021 році народилась дитина [PERSON] із інвалідністю, за якою потрібен постійний догляд, тому у неї мало можливостей приділити час своїм старшим дітям [PERSON] та [PERSON] . Відповідачка [PERSON] дійсно визнала те, що у неї не вистачає часу для виховання дітей [PERSON] та [PERSON] та визнала позов. Дитина [PERSON] пояснила, що навчається в 9 класі, матір покинула її коли було 6-7 років, не займається нею. [PERSON] телефонує та скидає кошти на картку. Із старшим братом [PERSON] матір не спілкується взагалі. Батько забезпечує їх та виховує. В мами є інша сім`я та дитина. Дитина [PERSON] пояснив, що навчається в Любарському професійному ліцеї. Матір [PERSON] не займається ними із сестрою близько 8 років, спілкується рідко з меншою сестрою [PERSON] , з ним взагалі не підтримує зв`язку. Батько [PERSON] виховує їх, ходить на збори, забезпечує усім необхідним. Коли матір їх покинула, то спочатку казала, що поїхала на заробітки, вони чекали, а потім просто не приїжджала. Бажання телефонувати їй немає, її номер йому невідомий, так як його номер їй. Ображений за те, що матір його покинула. Свідок [PERSON] пояснила, що є старостою с. Великі Деревичі. [PERSON] покинула дітей на чоловіка близько 8 років тому. До складу сім`ї позивача [PERSON] входять діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (старша донька, проживає окремо, заміжня). Сторони не проживають разом близько 8 років. Щодо конфліктів в сім`ї не знає нічого, позивач [PERSON] працьовитий, не вживає алкогольних напоїв. Останній раз бачила відповідачку [PERSON] близько 4 років тому. Їй відомо про постановлення рішення про відмову у задоволенні про позбавлення відповідача батьківських прав та покладено обов`язок змінити ставлення за виховання дітей, однак ставлення [PERSON] до дітей не змінила. Свідок [PERSON] пояснила, що працює в сільській раді двірником, відповідачка [PERSON] залишила дітей позивачу [PERSON] та поїхала, пізніше подала на позивача до суду про стягнення аліментів. Позивач [PERSON] виживав з дітьми як міг. Старша дитина [PERSON] покинула навчання для того, щоб доглядати за меншими братом та сестрою, так як батьку треба було працювати. Відповідачка [PERSON] не приходила ні разу до дітей, не телефонувала та не спілкувалась. Старша донька [PERSON] сама з батьком збирала меншу сестру [PERSON] до першого класу. Відповідачка [PERSON] не проживає в селі з 2016, з того часу її не бачила, тільки спілкувалась телефоном. З приводу того, чи їздили діти до матері не знає нічого. Старші доньки [PERSON] та [PERSON] вийшли заміж та народили дітей, однак відповідачка [PERSON] онуків не бачила, не спілкується з ними, не була ні на родинах, ні на хрестинах, ні на днях народженнях. Свідок [PERSON] пояснила, що є дочкою сторін. Відповідачка [PERSON] її матір довгий час не проживає сім`єю з батьком та дітьми, не приймає участі у вихованні, не підтримує та не допомагає дітям. Зі старшим сином [PERSON] взагалі не спілкується, з меншою донькою [PERSON] рідко розмовляють по телефону. За час спільного проживання коли батько [PERSON] працював на роботі вночі, то матір вночі йшла з дому, як виявилось потім до інших чоловіків, залишаючи дітей одних. Відповідачка [PERSON] остаточно покинула дітей в 2017 році, подала батька на аліменти та отримувала їх не проживаючи з дітьми, вони проживали на дуже малі кошти, які залишались у батька, збирала разом із батьком молодшу сестру [PERSON] в перший клас, брат [PERSON] ходив до третього класу. Вона не підтримує ніяких зв`язків з матір`ю. Вона вступила в інститут в м. Житомир, провчилась тиждень та була вимушена забрати документи, так як батько працював на роботі вночі треба було, щоб хтось доглядав менших дітей [PERSON] та [PERSON] . Після 2017 року матір приїжджала тільки один раз коли [PERSON] потрапила в лікарню. З червня 2023 після рішення суду не змінилось ставлення відповідачки до дітей, з меншою донькою спілкується деколи по телефону, із старшим сином [PERSON] не спілкується взагалі. Не тримає зла на матір, однак зрозуміти її не може. Вважає, що ніяка з причин не може слугувати причиною для того, щоб залишити своїй дітей, її ніхто не ображав, не виганяв, не змушувати йти від них, вони неодноразово телефонували до матері, однак вона не спілкувалась з ними. Представники третьої особи служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації та органу опіки та піклування Любарської селищної ради підтримали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] щодо дітей [PERSON] та [PERSON] . Представник [PERSON] - адвокат Тещенко М.М. в поданій заяві просив продовжити слухання справи без участі позивача та його представника, задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ткаченко Т.В. в поданій заяві просила завершити судове засідання без участі сторони відповідача, не заперечувала проти задоволення позову. Начальник Служби у справах дітей Любарської селищної ради Ющенко Л. в поданій заяві просила розглянути без участі представника служби, не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позову, враховуючи таке. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] відповідно (а.с.29, 33, 36 т. 1). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 40, т. 1). Відповідно до довідки Великодеревичівського старостинського округу Житомирського району Житомирської області від 23.01.2024 №13 до складу сім`ї [PERSON] входить [PERSON] , [PERSON] (дочка) та [PERSON] (син). Діти проживають з батьком та перебувають на його утриманні (а.с. 41, т. 1). Згідно копії рішення Любарського районного суду Житомирської області від 13.12.2018 року звільнено [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , чина [PERSON] та доньки [PERSON] , які стягуються на підставі судового наказу Любарського районного суду Житомирської області від 26.04.2018 по справі №282/624/18 (а.с. 188-189, т. 1). Відповідно до копії заочного рішення Любарського районного суду Житомирської області від 19.09.2019 розірвано шлюб між сторонами (а.с. 192, т. 1). Відповідно до копії заочного рішення Любарського районного суду Житомирської області від 15.11.2022 присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 195-196, т. 1). Згідно копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01.06.2023 у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] відмовлено. Попереджено [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Покладено на службу у справах дітей Любарської селищної ради контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов`язків стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 197-201, т. 1). Відповідно до довідки-характеристики Великодеревичівського старостинського округу Житомирського району Житомирської області від 07.03.2024 №47 [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним зареєстровані [PERSON] - дочка дружини, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка. Мати дітей з дітьми не проживає, не спілкується та участі у вихованні дітей не приймає (а.с. 43, т. 1). Відповідно до листа ВП №1 Житомирського РУП ГУНП від 15.02.2024 [PERSON] у період з 01.09.2019 по теперішній час до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався (а.с. 44, т. 1). Відповідно до характеристики Відділу освіти, молоді та спорту від 21.02.2024 №7 [PERSON] навчається у 8 класі Великодеревичівського ліцею. Зарекомендувала себе як дисциплінована, вихована учениця. Тато [PERSON] - [PERSON] приділяє належну увагу доньці, багато спілкується із нею, цікавиться навчанням та здоров`ям дитини, постійно відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником, педколективом та дирекцією ліцею. Дитина забезпечена приладдям, спортивним одягом та усім необхідним. Мати [PERSON] не займається вихованням доньки, не має контакту ні з класним керівником, а ні з дирекцією ліцею, жодного разу не була присутня на батьківських зборах чи класних заходах (а.с. 45, т. 1). Відповідно до листа Любарського професійного ліцею №01-48 від 22.02.2024 [PERSON] вступнив на навчання до Любарського професійного ліцею з 01.09.2023 за професією «Тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва; слюсар з ремонту с/г машин та устаткування, водій автотранспортних засобів (кат. «С1»)». Термін навчання 3 роки 01.09.2023-30.06.2026). Отримує стипендію. Батько [PERSON] постійно підтримує зв`язок з класним керівником та майстром виробничого навчання, які закріплені за групою, в якій навчається [PERSON] в телефонному режимі. За потреби відвідує особисто навчальний заклад. Документи на вступ до ліцею [PERSON] подавав у приймальній комісії з батьком. Мати учня [PERSON] життям та навчанням сина не цікавиться, жодного разу за допомогою засобів зв`язку із представниками навчального закладу не зв`язувалась, особисто ліце й не відвідувала (а.с. 46, т. 1). Згідно довідки Любарського професійного ліцею №89 від 22.02.2024 [PERSON] дійсно навчається на денній формі навчання з 01.09.2023 в Любарському професійному ліцеї. Термін навчання 3 роки (а.с. 47, т. 1). Відповідно до копії характеристики від 22.02.2024 [PERSON] заняття відвідує регулярно, до навчання ставиться відповідально, прагне оволодіти обраними професіями. [PERSON] проживає з батьком, який займається його вихованням. Батько учня [PERSON] постійно спілкувався з класним керівником щодо питань навчання та поведінки учня. Мати учня [PERSON] життям та навчанням сина не цікавилась. З 01.09.2023 учень отримує стипендію (а.с. 49, т. 1). Згідно КНП «Любарський центр первинної медико-санітарної допомоги» Любарської селищної ради Житомирської області №166 від 22.02.2024 неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на диспансерному обліку з приводу хронічних захворювань не перебувають (а.с. 50, 5, т. 1). Відповідно до копії виконавчого листа, виданого 21.12.2022 Любарським районним судом Житомирської області присуджено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 62, т. 1). Згідно копії постанови від 23.01.2023 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №282/745/22 від 21.12.2022 (а.с. 63, т. 1). Відповідно до копії листа Управління соціального захисту населення від 21.02.2023 №534/01-17/02/1/02.23 [PERSON] перебуває на обліку в управлінні як одержувач допомоги особам з інвалідністю з дитинства при народження дитини та державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю. Здійснює догляд за дитиною [PERSON] , [INFO] (а.с. 64, т. 1). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів заборгованість [PERSON] станом на 20.02.2024 за період вересень 2022 - лютий 2024 становить 51453 грн. (а.с. 65, т. 1). Згідно копії акту №1 від 25.10.2023, копії акту №1 від 30.01.2024, копії акту №2 від 06.03.2024 обстеження умов проживання умови проживання добрі, у будинку наявний косметичний ремонт, кімнати облаштовані меблями, належні санітарно-гігієнічні умови проживання дітей. Є окремі кімнати, місця для сну, відпочинку, зберігання особистих речей дітей та підготовки уроків. Діти проживають на повному утриманні батька, матір разом із дітьми не проживає, аліментів на утримання дітей не сплачує, із дітьми не спілкується (а.с. 85, 86, 89-90, т. 1). Відповідно до копії висновку органу опіки та піклування Любарської селищної ради від 29.03.2024 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав матір [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 61-62, т. 2). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме п. 16 згідно якого ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 по справі «Савіни проти України» зазначається, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Оцінивши докази у їх сукупності, судом беззаперечно встановлені обставини, які свідчать про самоусунення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків та відсутність інтересу до життя та майбутнього неповнолітніх дітей. Таким чином, провівши ретельний аналіз обставин справи, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення її батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що відповідатиме інтересам дітей та узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п. 48 рішення від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п. 65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини». За викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Окремо, суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому ст.169 СК України. Питання про судові витрати необхідно вирішити в порядку передбаченому ч.1 ст.142 ЦПК України щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого ним при подачі позову. Решта 50 відсотків судового збору, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved