Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Позивач КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги (з урахуванням нової редакції позовної заяви) обґрунтовані тим, що 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (КМДА) «Київтеплоенерго» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період 01.08.2018 до дати укладення цього договору. Таким чином, Позивач прийняв право вимоги до відповідачів, які проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячої води. Розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, здійснюється за тарифами, які закріплені Розпорядженнями КМДА, інформація про які є загальнодоступною та загальновідомим фактом, офіційно опублікована. Отже, згідно із зазначеними нормами законодавства відповідачі зобов`язані сплатити заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а позивач має право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Загальний розмір заборгованості становить 109676,68 грн. Проте, відповідачі своєчасно не сплачують кошти. На підставі викладеного позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 26467,39 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 22908,69 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 30081,30 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 30219,30 грн., витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн., судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 09.07.2021 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до розпорядження від 25.10.2021 у зв`язку з прийняттям 19.10.2021 Вищою радою правосуддя рішення №2087/0/15-21 про звільнення судді Деснянського районного суду міста Києва [PERSON], на виконання рішення Зборів суддів Деснянського районного суду міста Києва від 21.10.2021 та відповідно до пункту 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30 (зі змінами), п.2.3.40 Засад використання автоматизованої системи документообігу Деснянського районного суду міста Києва (зі змінами) призначено повторний автоматизований розподіл справи №754/10148/21 за позовом КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 25.10.2021 вище зазначена цивільна справа передана судді Сенюті В. О. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 28.10.2021 прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22.06.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, залучено в якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] . Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 27.09.2022 позовні вимоги КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволені. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23.09.2024 заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Горлатого О.В. про перегляд заочного рішення суду - задоволено. Заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27.09.2022 по цивільній справі за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості - скасувано і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Горлатий О.В. у заяві про перегляд заочного рішення та відзиві на позовну заяву просить застосувати строк позовної давності до вимог позивача в частині стягнення заборгованості, що виникла у період до 01.05.2018. Крім того, посилається на те, що надані позивачем розрахунки заборгованості за період з 01.11.2018 по 30.04.2021 не містять належної інформації щодо способу нарахування зазначеної заборгованості, відсутні показники будинкового лічильника опалення та квартирного лічильника (лічильників) щодо нарахування заборгованості за гаряче водопостачання здійснених з розрахунком на одну, а згодом на три особи (при реєстрації у квартирі відповідачів трьох осіб). Таким чином заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідачів боргу за житлово-комунальні послуги, що виникли за особовим рахунком № [NUMBER] станом на 01.05.2021 не доведені належними та допустимими доказами та не підлягають задоволенню повністю. Крім того, стягнення заборгованості за послугу ЦО та ГВ, яка виникла з липня 2015 року до 01.05.2018 вже було предметом судового розгляду. Так, в Єдиному державному реєстрі судових рішень наявний судовий наказ Деснянського районного суду міста Києва від 20.09.201 у справі №754/12049/17, яким на користь ПАТ «Київенерго» стягнуто 17 700 грн. 44 коп. - за надані послуги з центрального опалення, 15 626 грн. 97 коп. - за постачання гарячої води та 8 934 грн. 91 коп. - 3% річних та інфляційної складової боргу. Відтак, суд зобов`язаний відмовити позивачу в частині стягнення на його користь частини заявлених ним вимог за період до 01.05.2018 із заборгованості по оплаті ЦО ГВ з урахуванням сум стягнутих наказом 20.09.2017 року у справі № 754/12049/17. Представник позивача Банецький Б.І. в судовому засіданні підтримав позовну заяву з викладених підстав та заперечував щодо застосування строку позовної давності. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Горлатий О.В в судовому засіданні просив застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухавши вступне слово, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування Судом встановлено, що 10.04.2018 на підставі розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради позивачу видано ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Відтак позивач здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. З 01.05.2019 введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189. Відповідно до ч.1 ст.12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п.3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» цього з закону передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього (тобто до 01.05.2019), зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Договір за правилами такого Закону між позивачем та відповідачем не укладався, а тому на теперішній час договір укладений до 01.05.2019. Відповідно до абзацу 10 ч.1ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведення, газопостачання, опалення, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 №630 (далі Правила). Відповідно до п.8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч.7 статті 26 Закону договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем -фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до норм Цивільного Кодексу України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої воли свідчить про надання послуг позивача. Відповідачі від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялися (не відключалися). Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Доводи представника відповідача [PERSON] - адвоката Горлатого О.В. в частині недоведення позивачем способу нарахування зазначеної заборгованості, відсутність показники будинкового лічильника опалення та квартирного лічильника (лічильників) щодо нарахування заборгованості за гаряче водопостачання здійснених розрахунків суд до уваги не приймає, оскільки спростовуються письмовими матеріалами справи та спрямовані на уникнення виконання зобов`язань з боку споживачів послуг. Відповідно до ст.20 Закону, п.п.18,20,30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована в рівних частинах за [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] , про що свідчить відповідь КП КМР «КМ БТІ» від 10.12.2021 (Т. 1 а.с.71) Відтак відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, виконавцем послуг за якими є позивач. Відповідачі своєчасно не сплачують за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка складається: за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 26467,39 грн.; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 22908,69 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 30081,30 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 30219,30 грн., витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. Розрахунок заборгованості на послуги з центрального опалення і постачання гарячої води, здійснюється за тарифами, які закріплені Розпорядженням КМДА, інформація про які є загальнодоступною та загальновідомим фактом, офіційно опублікована. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Частиною 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Зміст положення ч.4 ст. 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йом Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до ст. 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року, визначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Разом з тим, представник відповідача [PERSON] - адвокат Горлатий О.В звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності. Відповідно до положень ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Вказаний висновок щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19. Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Позовні вимоги щодо стягнення боргу на загальну суму 49376,08 грн. згідно наданого позивачем розрахунку, який виник за період до 01.05.2018 року у відповідачів перед ПАТ «Київенерго», щодо якого згідно позовної заяви право вимоги отримане позивачем на підставі договору цесії між ПАТ «Київенерго» та позивачем не підлягають задоволенню, оскільки позовна заява подана до суду 02.07.2021, з пропуском трирічного строку звернення до суду. Отже, суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають лише позовні вимоги за період з 01.05.2018 року за надання послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води в розмірі 60300,60 грн. Враховуючи те, що представником відповідача було заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості, що виникла до 01.05.2018, та позивачем не було надано належних документів щодо переривання позовної давності, а тому суд погоджується з доводами відповідача, що позивачем пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення з відповідача заборгованості до 01.05.2018 року. Щодо заперечень представника відповдіача [PERSON] - адвоката Горлатого О.В., що викладені у відзиві. Так, судовим наказом Деснянського районного суду міста Києва від 20.09.2017у справі №754/12049/17, з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» стягнуто 17 700 грн. 44 коп. - за надані послуги з центрального опалення, 15 626 грн. 97 коп. - за постачання гарячої води та 8 934 грн. 91 коп. - 3% річних та інфляційної складової боргу. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва по справі 754/12049/17 скасовано судовий наказ, де було заявлено вимоги про стягнення заборгованості за централізоване опалення в розмірі 17700,44 грн. та централізованого постачання гарячої води в розмірі 15626,97 грн.(а.с.221). 07.02.2024 Деснянським відділом державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] по справі 754/12049/17 (а.с.219). Отже, в порядку наказного провадження заборгованість стягнуто не було, вказані обставини не свідчать про переривання строку позовної давності, враховуючи суб`єктний склад та зміст заявлених вимог. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат, пов`язаних із отриманням інформації з Державного реєстру речових прав в сумі 33,00 грн., суд приходить до висновку про відмову, оскільки, стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження вказаної суми, а наявна у справі копія квитанції переконливо не свідчить про те, що позивачем були понесені ці витрати саме у зв`язку із отриманням відповідного витягу відносно відповідача у даній справі. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1248,05 грн. (60300,60 грн.*2270,00 грн./109676,68 грн. = 1248,05 грн.) На підставі викладеного,

Outcome: partial