Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

11 березня 2025 року до Баришівського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 березня 2025 року головуючою суддею у даній справі визначено суддю Баришівського районного суду Київської області Цирулевську М. В. З метою визначення територіальної підсудності справи судом направлено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. З Відповіді № 1189164 від 12.03.2025 встановлені дані щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. У поданій позовній заяві позивачка, [PERSON] , просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, [PERSON] . Також позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати, що складаються із суми 1211,20 грн сплаченого судового збору та 2000,00 грн витрат на правничу допомогу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі з 15 липня 2022 року. Від спільного подружнього життя є дитина: [PERSON] [INFO] . За доводами позовної заяви, між сторонами погіршились сімейні стосунки, позивачка з чоловіком перестали розуміти один одного. На даний момент сторони не спілкуються, ведуть різні бюджети, спільне господарство не ведуть, фактично припинили шлюбні стосунки. Проживають окремо з 19.02.2025 та не мають мети в подальшому відновлювати неіснуючу родину. Таким чином, спільні відносини між сторонами повністю припинені, а їх відновлення є неможливим, збереження шлюбу позивачка вважає недоречним і неможливим. Призначення будь-яких строків для примирення є недоцільним. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 14.03.2025 відкрито провадження у цій цивільній справі, постановлено здійснювати розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання призначено на 14.04.2025. У судове засідання 14.04.2025 сторони з`явилися. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Виразив готовність відшкодувати судові витрати позивачці. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає та виснує таке. Судом встановлено, що 15\~липня 2022\~року між сторонами зареєстровано шлюб (актовий запис № 103), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15 липня 2022 року, виданим Березанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21.07.2022, видане Березанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Згідно із ч. 2 ст. 36 Сімейного кодексу України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Відповідно до ч. 1 ст. 51\~Сімейного кодексу\~України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя про його розірвання на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України). Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, що не суперечить завданням держави по охороні сім`ї, передбаченим ст. 51 Конституції України. Як вбачається із матеріалів справи, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що спільне проживання з відповідачем є неможливим. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли спільне піклування дружини та чоловіка про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинилось, подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок, який був сплачений позивачкою при зверненні до суду з позовними вимогами про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись до суду, позивачка в позовній заяві зазначила про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу, що становить 2000 грн, на підтвердження понесення яких долучила до позовної заяви договір про надання правничої допомоги №34-2025 від 06.03.2025, розрахунок витрат за надану правничу допомогу від 06.03.2025, акт виконаних робіт від 06.03.2025 та квитанцію до прибуткового касового ордера № 34-2025 від 06.03.2025. Судом встановлено, що 06 березня 2025 року між [PERSON] (клієнт) та адвокатом Черних Вікторією Олександрівною (адвокат) укладено договір про надання правничої допомоги №34-2025 від 06.03.2025. Предметом означеного договору є надання правничої допомоги під час підготовки справи до суду, розгляду справи у суді, а також іншої допомоги, визначеної в договорі. Згідно із актом виконаних робіт від 06.03.2025 [PERSON] (клієнт) надано правничу допомогу наступного характеру: підготовка позовної заяви про розірвання шлюбу; вартість послуги: 2000,00 грн. Квитанцією до прибуткового касового ордера № 34-2025 від 06.03.2025 підтверджено оплату означеної правової допомоги позивачкою. Суд доходить висновку, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачкою надано всі необхідні докази, а тому, зважаючи також на визнання відповідачем розміру означених витрат, з відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved