Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

26 грудня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява АТ "Юнекс Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 20 березня 2024 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 22.60.0324.1, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 99 877,50 грн , з яких 3377,50 грн - разова комісія за надання кредиту, строком до 20 квітня 2028 року під процентну ставку - 61,75%. Всупереч умовам договору [PERSON] кредит не погашає, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість, яка складає 116 257, 87 грн, з яких: 94 222,13 грн - заборгованість за тілом кредиту, 22 035,74 грн - заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2025 року цивільну справу № 753/1047/25 передано судді Шаповаловій К.В. 23 січня 2025 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА", у якій зазначено, що [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24 січня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі двічі направлялися відповідачу на адресу його місця реєстрації: [ADDRESS] , проте поверталися до суду без вручення адресату, з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20 березня 2024 року між АТ "Юнекс Банк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №22.60.0324.1, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 99 877,50 грн зі строком погашення кредиту до 20 квітня 2028 року. Згідно з пунктом 1.7 кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом становить 61,75 % річних. Пунктом 1.10 договору передбачена разова комісія за надання кредиту у сумі 3 377,50 грн. Відповідно до пункту 1.11 комісія за обслуговування кредиту - 0 грн. Відповідно до пункту 1.12 договору, термін погашення процентів за користування кредитом та інших платежів регулюється відповідно до графіку платежів, що зазначено у додатку № 1 до договору. Пунктом 1.13 передбачена орієнтована реальна річна процентна ставка кредиту - 83, 057 % річних - максимальна. Реальна процентна ставка, враховуючи неможливість визначити модель поведінки позичальника по використанню та поверненню коштів за договором про споживчий кредит. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Вбачається, що [PERSON] було надано кредитні кошти у розмірі 96 500,00 грн, та 3 377,50 грн (в рахунок комісії за надання кредиту, що передбачено п.1.10 договору), що у загальному розмірі склало 99 877,50 грн, про що свідчать копії платіжних інструкцій та копія виписки по кредиту. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач у порушення умов договору, встановлених термінів повернення наданого кредиту та сплати відсотків за кредит не дотримався, в зв`язку з чим у відповідача почала утворюватися заборгованість за кредитом. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за договором про споживчий кредит від 20 березня 2024 року, станом на 18 грудня 2024 року становить 116 257, 87 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом - 94 222, 13 грн; сума заборгованості за процентами - 22 035, 74 грн. Згідно з положенням статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Доводи позивача підтверджені дослідженими доказами: розрахунком заборгованості, договором про споживчий кредит від 20 березня 2024 року № 22.60.0324.1, паспортом споживчого кредиту, випискою з банківського рахунку відповідача. Відповідачем не надано суду заперечень щодо укладання вказаного договору із позивачем, отримання кредитних коштів, використання їх та відсутність обов`язку щодо сплати відсотки чи сплату їх у меншому розмірі, ніж визначено позивачем. Отже, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 94 222,13 грн та суми прострочених відсотків в розмірі 22 035, 74 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, натомість відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що відповідачем не спростовано заявлені до нього позивачем вимоги, не надано доказів на погашення заборгованості, що виникла за укладеним між сторонами договором, враховуючи здійсненні судом висновки щодо розрахунку позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Належних та допустимих доказів того, що заборгованість в цій частині вимог розрахована невірно та має менший розмір, ніж зазначено позивачем, боржником [PERSON] до суду надано не було. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved