Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

30.03.2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за опалення та підігрів води, вказуючи, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] , користуються послугами та є абонентами КП Харківські теплові мережі, однак не сплачують вартість цих послуг. Посилаючись на\~Закон України «Про житлово-комунальні послуги»,\~«Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», просив стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за період з 01.09.2014 року по 31.01.2022 року у розмірі 77243,49 грн., а також відшкодувати судові витрати у справі у розмірі 2684,00 грн. \~ Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 05.06.2023 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Ухвалою Фрунзенського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~ 06.08.2024 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Фрунзенського\~районного суду\~м.Харкова\~від 05.06.2023\~року.\~Заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень (відзив) проти позову або заяви про розгляд справи без їх участі не надали. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживає з 2012 року, тому вважає, що вона не мусить сплачувати за послуги КП «ХТМ», якими фактично не користується. Також зазначив, що за вказаний період відповідач [PERSON] в оплаті комунальних послуг участі не приймала, про не мешкання в квартирі повідомила позивача влітку 2024 року. Просив про застосування строку позовної давності. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є донькою її подруги, свідку відомо, що вона з 2012 року за адресою: [ADDRESS] , не проживає з 2012 року, вона була присутня при її переїзді. [PERSON] орендувала житло спочатку на Холодній горі, на даний час проживає на [ADDRESS] , вони часто спілкуються. Повідомила, що [PERSON] не знялась із реєстрації в спірній квартирі, так як на той час в неї була маленька дитина. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є подругою [PERSON] та їй відомо, що вона з 2012 року за адресою: [ADDRESS] , не проживає. Вони родом з одного села в Купянському районі м. Харкова, з якого [PERSON] виїхала приблизно в 2000 році, в основному вони спілкувались по телефону, в спірній квартирі свідок не була. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є подругою [PERSON] та їй відомо, що вона з 2012 року за адресою: [ADDRESS] , не проживає, вони разом знімали квартиру на Полтавському шляху в м. Харкові, на даний час [PERSON] проживає на [ADDRESS] . \~\~\~\~\~\~\~ Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Опалення та гаряче водопостачання будинку, в якому мешкають відповідачі, здійснюється позивачем централізовано. Даних про відмову відповідачів від надання їм позивачем послуг опалення та підігріву води матеріали справи не містять. Згідно розрахунку позивача, за період з 01.09.2014 року по 31.01.2022 року заборгованість відповідачів по сплаті послуг централізованого опалення та підігріву води становить 77243 грн. 49 коп. Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] 17.08.2018 року, після одруження дружина почала носити прізвище - [PERSON] . Частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну, теплову енергію та інші послуги) стягується крім квартирної плати по затвердженим у встановленому порядку тарифам. У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно з п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст. 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ст. 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - споживач має право, в тому числі: п. 6) на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.\~Споживач зобов`язаний: 5) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до положенням п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (введено в дію з 01.05.2019), індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Крім того, суд зазначає, що відповідно до п.п.1,3 п.29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року, які діяли до 01.05.2022 року, було встановлено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання); несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою. Відповідно до п.п.14 п.32 Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які діяли до 01.05.2022 року, було встановлено, що виконавець зобов`язаний зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання) Крім того, згідно п. 37 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 року - споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень представника відповідача, відповідач [PERSON] повідомила представника позивача про те, що вона не мешкає в зазначеній квартирі тільки в 2024 році, зареєстроване місце проживання відповідача в зазначеній квартирі, тому суд не погоджується із позицією представника відповідача про те, що відповідач [PERSON] не має приймати участь в оплаті послуг за теплопостачання будучі зареєстрованою в спірній квартирі та не приймає до уваги показання свідків та складений акт про не мешкання в спірній квартирі, який не був завірений належним чином. Відповідно до ст.541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22). Враховуючи, що з 12.03.2020 року з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину, позовні вимоги з 02.04.2017 року (02.04.2020 момент набрання законом чинності), заявлені в межах строку позовної давності. При цьому, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги за період до 02.04.2017 року задоволенню не підлягають, оскільки заявлені поза межами строку позовної давності, а представником відповідача було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконали, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь КП "Харківські теплові мережі" заборгованості за оплату послуг з опалення та постачання гарячої води за період з 02.04.2017 року по 31.01.2022 року у розмірі 60547,17 грн. Таким чином, позовні вимоги КП "Харківські теплові мережі" підлягають частковому задоволенню в розмірі 60547,17 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, пропорційно до розміру вимог, які задоволені судом, а саме судовий збір у розмірі 2106,21 грн. (2684,00 х 60547,17:77243,49). На підставі викладеного і

Outcome: approved