Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги обґрунтувала тим, що її мати [PERSON] померла [INFO] в с. Хрещатицьке (раніше с. Красноармійське) Кальміуського (раніше Новоазовського) району Донецької області, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України. Красноармійською сільською адміністрацією Новоазовського району було видано свідоцтво про смерть [PERSON] . Факт родинних відносин заявника із [PERSON] підтверджується рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 27 березня 2024 року, яке набрало законної сили. Отримати свідоцтво про смерть матері [PERSON] у Маневицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції неможливо, оскільки факт смерті мав місце на тимчасово окупованій території України, на якій заявник не має можливості отримати відповідний медичний документ встановленого зразка для проведення реєстрації смерті відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просила суд винести рішення, яким встановити факт смерті її матері [PERSON] , який мав місце [INFO] в с. Хрещатицьке (раніше с. Красноармійське) Кальміуського (раніше Новоазовського) району Донецької області. Заявник [PERSON] ,представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просили встановити факт смерті [PERSON] , який мав місце [INFO] в с. Хрещатицьке (раніше с. Красноармійське) Кальміуського (раніше Новоазовського) району Донецької області. Представник заінтересованої особи - Маневицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилася, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, подала до суду заяву, в якій вказала, що проти задоволення заявлених вимог[PERSON] не заперечує, просила заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядати у її відсутності. Заслухавши думку учасників судового процесу, враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності представника заінтересованої особи - Маневицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Заслухавши пояснення заявника, її представника, показання свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В судовому засіданні встановлено, що мати заявника [PERSON] - [PERSON] до дня смерті проживала по [ADDRESS] . Факт родинних відносин заявника із [PERSON] підтверджується рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 27 березня 2024 року, яке набрало законної сили. [INFO] [PERSON] померла в с. Хрещатицьке (раніше с. Красноармійське) Кальміуського (раніше Новоазовського) району Донецької області, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України. Красноармійською сільською адміністрацією Новоазовського району було видано свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 16 травня 2023 року. В довідці про причину смерті № 17 від 12 травня 2023 року вказано, що [PERSON] померла [INFO] , причиною смерті є хронічна недостатність мозкового кровообігу, церебральний атеросклероз. Отримати свідоцтво про смерть матері [PERSON] у Маневицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції неможливо, оскільки факт смерті мав місце на тимчасово окупованій території України, на якій заявник не має можливості отримати відповідний медичний документ встановленого зразка для проведення реєстрації смерті відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Зазначені обставини підтвердили заявник та її представник, свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні, вказані обставини не заперечуються заінтересованою особою, а також це встановлено з досліджених в судовому засіданні письмових доказів, зокрема, рішення Маневицького районного суду Волинської області від 27 брезня 2024 року, свідоцтва про шлюб серії серії [NUMBER] від 28 квітня 2001 року, свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16 травня 2023 року, довідки про причину смерті № 17 від 12 травня 2023 року, повідомлення Маневицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 678/30.6-04-07 від 29 грудня 2024 року, довідки № 760-7001583675 від 20 жовтня 2022 року, витягу про державну реєстрацію прав № 30400308 від 23 червня 2011 року. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що [PERSON] до дня смерті проживала по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла в с. Хрещатицьке (раніше с. Красноармійське) Кальміуського (раніше Новоазовського) району Донецької області, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України. Про її смерть дочку [PERSON] 11 травня 2023 року повідомили по телефону сусіди [PERSON] та [PERSON] , які доглядали за [PERSON] за попередньою домовленістю із заявником. [PERSON] та [PERSON] виїхали з тимчасово окупованої території України в травні 2022 року. Вищевказані докази в їх сукупності дають суду підстави встановити факт смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 3-4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з ст. 17 Закону України „Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, передбачені Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженою наказом Міністерством охорони здоров`я України № 545 від 8 серпня 2006 року. Відповідно до вимог вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину. Згідно з п. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. ЦПК України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (п. 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (ст. 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (ст.ст. 305-309 ЦПК України). Відповідно до абзацу 2 ч. 1, ч. 4 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. У заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ч. 1-2 ст. 318 ЦПК України). Таким чином, Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях" було розширено перелік територій, щодо яких поширюється дія ст. 317 ЦПК. На сьогодні до них належать території, на яких введено воєнний чи надзвичайний стан, або тимчасово окуповані території України, визначені такими відповідно до законодавства. Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан встановлено з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України, цей спрощений порядок поширюється на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України (як мінімум до закінчення воєнного стану). Здебільшого такий спосіб стосується зони воєнних дій та тимчасово окупованих територій, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України можуть бути, зокрема, письмові докази; речові докази, звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно з ч. 2-3 ст. 9 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як „намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання спричиняє серйозні порушення або обмеження прав громадян. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року „Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але „у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів". Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи („Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум „реєстрації народжень, смертей і шлюбів", виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17, від 7 вересня 2022 року у справі № 759/5313/21, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 та від 26 квітня 2023 року у справі №337/3725/22. Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо смерті людини, з метою захисту прав громадян України ніяким чином не легітимізує таку владу. Розгляд державними органами таких документів не означає автоматичного визнання окупаційної влади. Проте держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави. Встановлення факту смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника. Рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні норм процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України. Крім того, відповідно до ч. 2. ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Беручи до уваги, що заявниця [PERSON] позбавлена можливості провести державну реєстрацію смерті своєї матері [PERSON] у позасудовому порядку, а встановлення даного факту не порушує прав та інтересів третіх осіб та не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право, суд вважає, що наявні визначені законом підстави для задоволення її заяви та встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , громадянки України, який мав місце [INFO] в с. Хрещатицьке (раніше с. Красноармійське) Кальміуського (раніше Новоазовського) району Донецької області, на підставі свідоцтва про смерть від 16 травня 2023 року та довідки про причину смерті від 12 травня 2023 року, виданих установами окупаційної влади. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що слід встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Донецьк, який мав місце [INFO] в с. Хрещатицьке (раніше с. Красноармійське) Кальміуського (раніше Новоазовського) району Донецької області.

Outcome: approved