Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Ніжинської міської ради, третя особа- [PERSON] , про визначення додаткового строку в 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після тітки [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов обгрунтований тим, що після смерті тітки позивача відкрилась спадщина, зокрема на частину житлового будинку [ADDRESS] , інша частина житлового будинку [ADDRESS] належить на праві власності матері позивача [PERSON] , яка в зв`язку з хворобливим станом не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини своєї рідної сестри. У зв`язку зі значною відстанню місця проживання позивача в м.Луцьк Волинської області, введенням воєнного стану в Україні, необізнаністю позивача про складання тіткою заповіту на її ім`я, про який остання дізналась тільки в серпні 2024 року, коли приїхала в м.Ніжин і оглядала будинок, що є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після [PERSON] .. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 03 березня 2025 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідно до клопотання від 09 грудня 2024 року представник позивача [PERSON] позов підтримує, судовий розгляд просить провести за відсутності його та позивача. Відповідно до клопотання від 15 листопада 2024 року представник відповідача Ніжинської міської ради Лях О.М. проти позову не заперечує, судовий розгляд просить провести за відсутності. Відповідно до письмових пояснень від 12 листопада 2024 року третя особа [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON] , її доньки, вказує, що [PERSON] є її рідною сестрою, про заповіт дізнались тільки в серпні 2024 року, на спадщину сестри вона не претендує. Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. Позивачем по справі є [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м.Ніжині Чернігівської області, на час смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , разом з нею ніхто не проживав, що підтверджується довідкою Ніжинської міської ради №011/15/6-534 від 06 березня 2025 року. [PERSON] за життя залишила нотаріально посвідчений заповіт від 02 червня 2020 року, відповідно до якого все належне їй майно заповіла [PERSON] , що підтверджується копією даного заповіту і відповідним витягом про реєстрацію заповіту в Спадковоиу реєстрі. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру… від 18 лютого 2025 року інформація щодо спадкової справи після [PERSON] відсутня. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає в м.Луцьк Волинської області, [PERSON] проживала в м.Ніжині, і це становить значну відстань, також з лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, також позивач про наявність заповіту на її користь від [PERSON] дізналась у серпні 2024 року під час відвідування будинку за місцем проживання [PERSON] та її матері [PERSON] в м.Ніжині, про що заперечення учасників судового розгляду відсутні і в установленому порядку не спростовано, також позивач за поданими суду матеріалами не є спадкоємцем за законом 1 черги щодо [PERSON] , що об"єктивно стало перешкодою у своєчасному поданні нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що в сукупності є поважними причинами, у зв`язку з чим судом встановлені підстави для задоволення позовних вимог та визначення додаткового строку терміном в три місяці для подання відповідної заяви до нотаріуса. Також судом враховується, що необізнаність про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини лише для осіб, які не є спадкоємцями першої черги або кожної наступної черги, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом. Обставини усвідомлення особою того, що вона має право на спадкування за законом, наприклад, на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, та невчинення нею жодних активних дій з прийняття спадщини та щодо встановлення спадкової маси не можуть обґрунтовувати поважність причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, про існування якого особа не знала. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду відповідно до постанови від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24). Відомості з відповідними доказами щодо осіб, які були зареєстровані чи фактично проживали разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, інших осіб, які у встановленому порядку здійснили дії по прийняттю її спадщини,-сторонами суду не подані. Також судом враховуються положення ст.2 ЦПК України-завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Як зазначив\~Європейський суд з прав людини при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог. Аналіз практики Верховного Суду показує, що, окрім принципів цивільного права- справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Outcome: approved