Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 143\~950 гривень за кредитним договором №3915018 від 21.08.2023 року та судові витрати. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що відповідно до укладеного договору №3915018 про надання споживчого кредиту від 21.08.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем, [PERSON] отримав кредит у розмірі 24 500 грн. строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку, емітовану АТ КБ «Приват Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування. 24.04.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем було укладено договір факторингу №24/04/2024 від 24.04.2024 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №3915018 про надання споживчого кредиту від 21.08.2023 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору та станом на 24.04.2024 року мав заборгованість за кредитним договором у розмірі 143 950 грн., що складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 24 500 гривень та суми заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.4 Кредитного договору у розмірі 119 450 грн.. Представник позивача - адвокат Руденко К.В. в судове засідання не з`явився, проте, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений у встановленому законом порядку, а саме, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Станом на день розгляду справи відповідач відзив не подав, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.08.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №3915018. Сума кредиту складає 24 500 гривень, строк кредиту 360 днів. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 10-19). Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту №3915018 від 21.08.2023 року) загальна вартість кредиту становить 192937,5 грн., реальна річна процентна ставка становить 25 092,48% (а.с. 19 зворотній бік). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №3915018 від 21.08.2023 року станом на 24.04.2024 року загальна заборгованість [PERSON] становила 143950 грн., з них заборгованість за кредитом у розмірі 24500 гривень, заборгованість за нарахованими процентами 119450 гривень (а.с. 23-27). Як вбачається із договору факторингу від 24.04.2024 року, між ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу №24/04/24, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступив позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 39-43). Таким чином, [PERSON] відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №24/04/24 від 24.04.2024 року, має непогашену заборгованість перед ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» за договором №3915018 від 21.08.2023 року в розмірі 143950 грн., з них заборгованість за кредитом у розмірі 24 500 гривень, заборгованість за нарахованими процентами 119 450 гривень (а.с. 44). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У пункті 5 ч.1 ст.3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст.\~11\~цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно\~ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1\~ст. 625 ЦК України\~зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 1054 ЦК України\~вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 612 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі викладеного, слід стягнути із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за Договором №3915018 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21.08.2023 року станом на 24.04.2024 року у розмірі 143\~950,00 грн.. Щодо стягнення з відповідача судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу;пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 1\~статті 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Адвокатом на підтвердження розміру правничої допомоги надано договір про надання юридичних послуг №03/07/2023 від 03.07.2023; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; довіреність; акт приймання-передачі наданих послуг №70 до договору про надання юридичних послуг; витяг з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг №70 відповідно до якого адвокатом Руденко К. В. було підготовлено позовну заяву про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором №3915018 про надання споживчого кредиту від 21.08.2023 року та клопотання про витребування доказів, вартість послуги 5000 грн., загальна вартість складених позовних заяв становить 10 шт. на загальну вартість 50 000 грн.; платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 913 від 06.06.2024 року про сплату ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» адвокату Руденку К. В. 100000 грн. (а.с. 47-52). Докази надані на підтвердження витрат на правову допомогу, суд визнає належними і достовірними. Визначений розмір винагороди представника позивача відповідає критеріям, визначеним ч. 4 ст.137 ЦПК України. Таким чином, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 2422,40 грн. та 5 000 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved