Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС») звернулося до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-104615511 від 10 вересня 2021 року, у розмірі 65 010 грн. 11 коп., понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~684 грн. 00 коп., понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1\~400 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 10 вересня 2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-104615511, згідно з умовами якого відповідач отримав 62 434 грн. 96 коп., строком на 72 місяці. Проценти за користування кредитом процентна ставка фіксована і становить: на період з 10 вересня 2021 року по 11 листопада 2021 року (включно) розмір процентної ставки за кредитом складає 22,95% річних. З 11 листопада 2021 року, процентна ставка за кредитом застосовується в розмірі 45,90% річних, без укладання додаткової заяви-договору. З метою виконання грошових зобов`язань за кредитом, Клієнт доручив Банку здійснювати п`ятого числа кожного місяця Договірне списання коштів з КР на Поточний рахунок в сумі 2\~559 грн. 71 коп., яка дорівнює сумі ануїтетного платежу згідно Графіку. 20 грудня 2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-57-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» приймає належні АТ «Райффайзен Банк» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Станом на дату відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20 грудня 2022 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 014-RO-82-104615511 у розмірі 65\~010 грн. 11 коп., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 55\~314 грн. 07 коп., сума заборгованості за відсотками 9\~696 грн. 04 коп. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 11 жовтня 2023 року від [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив задовольнити позовні вимоги частково, мотивуючи це тим, що певний час він виконував взяті на себе зобов`язання кредитного договору, однак з початком повномасштабного вторгнення агресора на територію України, він в період з 25 лютого 2022 року до укладення контракту приймав участь у відсічі збройної агресії російської федерації на території Броварської міської територіальної громади, відповідно до Закону України «Про основи національного спротиву» та постанови КБМ України від 29 листопада 2021 року № 1449 «Про затвердження положення про добровольчі формування територіальних громад» з метою виконання завдань територіальної оборони. 14 березня 2022 року уклав контракт та перебував у лавах ДФТГ м. Києва № 9 «Київський загін № 9» (раніше «Загін ТРО при Президентові України»). Заробітна плата та інші виплати не були передбачені у період з 14 березня 2022 року по 04 листопада 2022 року, тобто він не отримував грошові виплати за виконання завдань покладених на ДФТГ, заробітну плату за місцем основної роботи також не отримував. Зазначав, що дію вищезазначеного контракту припинено на підставі наказу командира в/ч [NUMBER] № 327 від 04 листопада 2022 року «Про звільнення командирів та розформування добровольчих формувань міста Києва». Саме в цей час у відповідача виникла заборгованість по сплаті чергових платежів за кредитним договором. Відповідач зазначав, що позовні вимоги в частині стягнення нарахованих відсотків не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля У судове засідання позивач ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» представника не направив, 09 квітня 2025 року на адресу суду надійшла заява від представника [PERSON] , в якому він просив суд розглянути дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Буняк А.М. у судове засідання не з`явилися, у минулих судових засіданнях позов визнавали частково, а саме: не визнавали нараховані проценти, мотивуючи це тим, що відповідач має бути звільнений від сплати відсотків згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 10 вересня 2021 року [PERSON] підписав заяву-договір про відкриття Поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-104615511. Відповідно до пункту 1.3 банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 62\~434 грн. 96 коп., а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Пунктом 2.2 договору передбачено, що строк кредиту становить 72 місяці з 10 вересня 2021 року по визначену Графіком дату останнього щомісячного ануїтетного платежу. Пунктом 2.3 договору процентна ставка за користування кредитом фіксована і становить: на період з 10 вересня 2021 року по 11 листопада 2021 року (включно) розмір процентної ставки за кредитом складає 22,95% річних. З 11 листопада 2021 року процентна ставка за Кредитом застосовується в розмірі 45,90% річних, без укладання додаткової заяви до цієї Заяви-Договору. 10 вересня 2021 року [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту та заяву на приєднання до договору добровільного страхування життя № РБ1704-г від 12 червня 2020 року. Згідно з Паспортом споживчого кредиту [PERSON] ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовною загальною вартістю кредиту. Відповідно до виписки по рахунку від 08 червня 2023 року, АТ «Райффайзен Банк» 10 вересня 2021 року зарахували кошти на рахунок [PERSON] в розмірі 62\~434 грн. 96 коп. 20 грудня 2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-57-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» приймає належні АТ «Райффайзен Банк» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Станом на дату відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20 грудня 2022 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 014-RO-82-104615511 у розмірі 65\~010 грн. 11 коп., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 55\~314 грн. 07 коп., сума заборгованості за відсотками 9\~696 грн. 04 коп. Згідно з довідкою № 278 від 17 травня 2022 року, [PERSON] в період з 25 лютого 2022 року до дати укладення контракту, приймав участь у відсічі збройної агресії російської федерації на території Броварської міської територіальної громади, відповідно до Закону України «Про основи національного спротиву» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1449 «Про затвердження Положення про добровольчі формування територіальних громад», з метою виконання територіальної оборони. Відповідно до довідки № 21352 від 04 листопада 2022 року, [PERSON] з 14 березня 2022 року до 04 листопада 2022 року перебував у лавах ДФТГ міста Києва № 9 «Київський загін № 9» (раніше «Загін ТрО при Президентові України»), 14 березня 2022 року підписав Контракт добровольця територіальної оборони. [PERSON] виконував завдання за наказом командира ДФТГ № 9 у робочий час (робочі дні). Заробітна плата, інші виплати не були передбачені, з 14 березня 2022 року до 04 листопада 2022 року, не отримував грошові виплати за виконання завдань, покладених на ДФТГ. Дію контракту припинено на підставі Наказу командира в/ч [NUMBER] від 04 листопада 2022 року, № 327 «Про звільнення командирів та розформування добровольчих формувань міста Києва». Відповідач не визнає позовні вимоги в частині стягнення нарахованих відсотків, та вважає, що вони не мали нараховуватися, на що надав вищезазначені докази. Відповідно до статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці це особи, які проходять військову службу. Добровольці територіальної оборони ДФТГ не мають статусу військовослужбовців. Тому, беручи до уваги надані докази, суд зазначає, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 11\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами частини першої статті 14\~ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статей 525, 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до частини першої статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з положеннями статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1047\~ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до частини першої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно зі статтею 5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно з частиною шостою статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до статей 3, 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно зі статтею 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. У постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050\~ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти встановлені статтею 625\~ЦК України підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625\~ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048\~ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625\~цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048\~ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до статті 625\~ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Враховуючи наведене вище, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 014-RO-82-104615511 від 10 вересня 2021 року у розмірі 65 010 грн. 11 коп. За приписами пункту 1 частини третьої статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу. Частиною першою статті 137\~ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною восьмою статті 141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, судом встановлено, що між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» та адвокатом Титаренком В.В. укладено договір про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14 червня 2023 року, що підтверджується його копією долученою до позовної заяви разом з додатками. 05 липня 2023 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» та адвокатом Титаренком В.В. підписано акт виконаних робіт за договором № 14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року, з якого вбачається, що загальна вартість правничої допомоги становить 1\~400 грн. 00 коп. Відповідно до платіжної інструкції № 1017 від 11 липня 2023 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» перерахувало на користь адвоката Титаренка В.В. грошові кошти у розмірі 1\~400 грн. 00 коп., призначення платежу: оплата за послуги з правничої допомоги за замовленням № 46 до договору № 14/06/2023 від 14 червня 2023 року без ПДВ. З урахуванням вище зазначеного, суд вважає, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 1\~400 грн. 00 коп. підтверджені належними доказами, відповідають критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved