Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 15.01.2020 між [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) та [PERSON] (далі третя особа, [PERSON] ) було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав третій особі грошові кошти в розмірі 813 910 грн., що еквівалентно 33 600 дол. США, які [PERSON] зобов`язувався повернути до 27.06.2020 року. В забезпечення виконання зобов`язань за договором позики між [PERSON] та ТОВ «РКС Естейт» було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ТОВ «РКС Естейт» поручилося перед позивачем за виконання зобов`язання [PERSON] , що виникли на підставі договору позики. Враховуючи те, що [PERSON] свої зобов`язання за договором позики не виконав, у встановлений договором строк кошти не повернув, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. Ухвалою суду від 18 січня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 02 квітня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив, в якому відповідач проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких проведено розрахунки за договором позики, зокрема, меморіальні ордери, платіжні доручення, виписки по рахунку у банку, розписки, акти, інші підтверджуючи документи, які підтверджують розмір заборгованості. Сума позики не може бути прив`язана до курсу долара, оскільки згідно договору позики кошти надавалися в гривневому еквіваленті. позивачем при зверненні до суду не дотримано умови договору іпотеки, оскільки договором визначено, що в разі порушення умов основного договору, іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, письмову вимогу про усунення порушення. Розрахунок щодо пені не відповідає вимогам закону, а тому не може бути врахований. 20.05.2024 представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог. Ухвалою суду від 09 грудня 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгулу по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням зменшення позовних вимог підтримав з підстав, викладених у позові та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зазначив, що відповідач намагався виплатити грошові кошти, проте стороною позивача не надано рахунки для сплати боргу, а тому позов є неправомірним. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини. 15.01.2020 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 813 910 грн, що еквівалентно 33 600 дол. США за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на дату укладення договору, а [PERSON] зобов`язувався повернути отримані кошти до 27 червня 2020 року включно. Згідно п. 2.2 договору позики, позика повертається у строки та порядку, визначеному п. 2.6 договору, у гривнях за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на день кожної передачі грошових коштів в рахунок повернення позики. Відповідно до п.4.1. договору своїм підписом за цим договором позичальник підтверджує факт отримання ним грошей у сумі 813 910 грн., що еквівалентно 33 600 дол. США за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на дату укладання цього договору, від позикодавця. В період з 24.01.2020 по 29.06.2021 [PERSON] в рахунок часткового погашення заборгованості за договором позики було сплачено суму, еквівалентну 10 274 дол. США за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на дату повернення зазначеної частини позики. Позивач свої зобов`язання, які були покладені на нього згідно умов договору, виконав в повному обсязі, а саме видав позику у розмірі, встановленому договором, однак [PERSON] свої зобов`язання за договором в повному обсязі не виконав у встановлений договором строк отримані кошти не повернув. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Внаслідок неналежного виконання зобов`язання за договором позики у [PERSON] перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 19.12.2023 становить 1 041 900 грн., що еквівалентно 27 600 дол. США. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п. 3 договору позики, при неповерненні чи несвоєчасному поверненні суми позики або її частини, у строки, визначені п. 2.6 договору, позичальник сплачує позикодавцеві пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення сплати боргу. Згідно з розрахунку позивача заборгованість зі сплати відсотків за договором позики за період з 15.01.2020 по 27.06.2020 становить 37 294 грн. 72 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача 3% річних становить 43 21 грн. 06 коп. Таким чином заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 1 122 406,78 грн., яка складається з сума основної заборгованості за договором позики - 1041 900 грн.; сума заборгованості зі сплати процентів за договором позики нарахованих на підставі ст. 1048 ЦК України - 37 294,72 грн., 3% річних - 43 212,06 грн. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за договором позики від 15.01.20202 року між [PERSON] , як іпотекодержателем та товариством з обмеженою відповідальністю «РКС Естейт», як іпотекодавцем 15 січня 2020 року укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 54. Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення №13, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 192,2 кв.м., що розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,4575 га, кадастровий номер 8000000000:63:323:0036, номер запису про право власності 33489758, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1927716080000. Відповідно до п. 4 договору іпотеки, іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання умов основного договору в тому числі прострочення будь-якого з платежів, визначених основним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, визначеному договором та чинним законодавством. Відповідно до п. 5.1 договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання боржником умов основного договору іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтями 572, 575, 576, 589 ЦК України, 1, 3, 5, 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Предметом застави може бути будь-яке майно, що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Застава (іпотека) має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання. За рахунок предмета іпотеки іпотекодератель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону: у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п.4.1. та п.5.1. договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] умов договору позики [PERSON] набуває права задовольнити свої вимоги за договором позики шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, визначеному договором іпотеки. Згідно п. 5.2 договору, сторони погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки буде здійснюватися шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, що міститься в договорі. Відповідно до п. 5.3 визначений договором спосіб задоволення вимог іпотеко держателя не перешкоджає іпотеко держателю застосувати інші встановлені ЗУ «Про іпотеку» способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 5.4 договору, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору та чинного законодавства України, шляхом вчинення виконавчого напису. Положення цього пункту договору не є перешкодою для реалізації права іпотеко держателя звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому чинним законодавством порядку. Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Згідно ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Оцінюючи належність, допустимість а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що [PERSON] свої зобов`язання за договором позики не виконав та не повернув отримані грошові у встановлений договором строк, суд приходить до висновку, що позовні вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню та задовільнять вимоги позивача як кредитора. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати в разі задоволення позовних вимог покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 13 420 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved