Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини. \~ \~ \~ \~У своєму позові позивач посилається на те, що з 17 лютого 2018 року він із відповідачем [PERSON] знаходився у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON] , [INFO] . На час розгляду справи шлюб розірваний 12 лютого 2024 року. Він, як батько малолітньої дитини, доглядає та піклується про неї. У квартирі, де він мешкає із дитиною створені усі умови для проживання та виховання дитини. Між ним та відповідачем як батьками не досягнута згода щодо визначення місця проживання дитини. \~ \~ \~ \~Тому просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] , підтримали позовні вимоги та просили суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за\~адресою:\~ [ADDRESS] . Посилались на обставини викладені в позові. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] заперечували щодо позову та просили суд відмовити в задоволенні позову, посилались на обставини викладені у відзиві на позов. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Органу опіки\~та піклування\~Кам`янської міської\~ради в\~особі Служби\~у справах\~дітей Кам`янської\~міської ради у судове засідання не з`явився, надала суду лист, у якому просить суд розглядати справу у їх відсутність. Заяви, клопотання учасників справи 24 квітня 2024 року відповідачем наданий суду відзив на позов. 02 травня 2024 року позивачем надана суду відповідь на відзив та докази по справі. 20 червня 2024 року, 28 жовтня 2024 року позивачем надано клопотання про виклик свідків. Процесуальні дії суду 18 березня 2024 року ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження по справі. 12 липня 2024 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] до\~ [PERSON] з 17 лютого 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що вбачається з матеріалів справи, а саме згідно до свідоцтва про шлюб, видане 17 лютого 2018 року Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 08, та не заперечується сторонами. Судом встановлено, що шлюб між сторонами, на час розгляду справи, розірваний, що вбачається з рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року (а.с.15). Як встановлено в судовому засіданні сторони від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження дитини, видане 06 квітня 2018 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 329 (а.с.11). Відповідно до довідки про склад сім`ї, яка видана 07 лютого 2024 року та затверджена начальником Житлово- будівельного кооперативу Тодорук Н.В., вбачається, що за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї входять [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Згідно до Акту № 193 про проживання від 12 квітня 2024 року, який затверджений начальником юридичного відділу КП КМР «Добробут» Білий О.С., за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Дитина мешкає разом з матір`ю постійно, про що свідчать та підписують сусіди (а.с.46). Згідно до висновку Орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] не доцільним. Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~вимог ст.ст.15,\~16\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна\~особа має\~право звернутися\~до суду\~за захистом\~свого особистого\~немайнового або\~майнового права\~та інтересу. Позивачем обраний спосіб захист у, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та є визначення місця проживання дитини, що є предметом спору. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних\~вимог вбачається,\~що між\~сторонами виник\~спір з\~сімейних правовідносин,\~до яких застосовуються положення Сімейного Кодексу України. Оцінка суду Вислухавши пояснення сторін, представників сторін, вислухавши свідків, вивчивши письмові матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. В судовому\~засіданні встановлено,\~що [PERSON] \~до [PERSON] з 17 лютого 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами. Судом встановлено, що шлюб між сторонами на час розгляду справи розірваний, що вбачається з рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року (а.с.15). Як встановлено в судовому засіданні сторони від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження дитини, видане 06 квітня 2018 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 329 (а.с.11). Відповідно до довідки про склад сім`ї, яка видана 07 лютого 2024 року та затверджена начальником Житлово- будівельного кооперативу Тодорук Н.В., вбачається, що за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї входять [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до психолого-педагогічної характеристики доньки, [PERSON] , [INFO] , видана комунальним закладом «Закладом дошкільної освіти (ясла-садок) № 50 «Перлинка» Кам`янської міської ради», вбачається що батько підтримує контакт із закладом освіти, який відвідує дитина, бере участь у заходах, святах та батьківських зборах (а.с. 12, 13). Відповідно до психолого-педагогічної характеристики доньки, [PERSON] , [INFO] , видана комунальним закладом «Закладом дошкільної освіти (ясла-садок) № 50 «Перлинка» Кам`янської міської ради» від 11 квітня 2024 року № 02/41, вбачається, що мати підтримує контакт із закладом освіти, який відвідує дитина, бере участь у заходах, святах та батьківських зборах (а.с.50). Згідно довідки, яка видана керівником шахового клубу «Сова» [PERSON] 17 квітня 2024 року № 1/24, що [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідує шаховий клуб «Сова» громадської організації «Кам`янська правозахисна група», на заняття до клубу дитину приводить мати [PERSON] (а.с.74). Судом встановлено, що до теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо визначення постійного місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2\~ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно із\~ст. 150 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Частинами 1, 2\~статті 155 Сімейного кодексу України\~визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до\~ст. 157 Сімейного Кодексу України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Конвенція про права дитини у пункті 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Стаття 141 Сімейного кодексу України\~визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як встановлено судом, між сторонами по справі склалися складні стосунки, що призвело до того, що сторони не мають можливості визначити постійне місце проживання дитини. Так, законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до частин першої, другої\~статті 24 Конституції України\~громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За частинами першою, другою\~статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої\~статті 161 СК України\~свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Суд звертає увагу, що у усіх діях щодо дитини, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої\~статті 171 СК України\~дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Оцінюючи надані сторонами у справі докази, суд дійшов до висновку, що матеріально-побутове забезпечення обох батьків, їх ставлення до дитини, дають підстави для твердження, що кожний із батьків здатний створити умови для розвитку та виховання дитини. Разом з тим, після розірвання шлюбу між сторонами виникають суперечки щодо місця проживання дитини. Як встановлено в судовому засіданні дитина [PERSON] , [INFO] ,\~на час\~розгляду справи\~іноді проживає із позивачем [PERSON] , а іноді із відповідачем. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «М. С. проти України» (рішення від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суд має враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Таким чином, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом (частини перша, друга, третя\~статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Міжнародні та національні законодавчі акти не містять норм, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і для дотримання такої рівноваги особливу увагу необхідно приділити найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17 про те що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у стабільній та благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків та є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. Орган опіки та піклування вважав визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] не доцільним. Органом опіки та піклування під час розгляду доцільності чи недоцільності визначення місця проживання дитини встановлено, що на теперішній час кожен із батьків має бажання належним чином виконувати батьківські обов`язки щодо виховання доньки [PERSON] , яка виявила бажання проживати з обома батьками. Судом встановлено, що батько і матір матеріально забезпечені, створили умови для проживання дитини, характеризуються позитивно, обоє мають уявлення про методи виховання дітей, достатньо обізнані щодо їх потреб, а також сторони приділяють багато уваги збереженню здоров`я дитини, її розвитку, соціалізації Суд розглядає доцільність застосування моделі спільної фізичної опіки над дитиною (почергового проживання з кожним із батьків за відповідним графіком), на можливість якої раніше неодноразово вказував у своїх постановах, зокрема від 26 жовтня 2022 року у справі № 750/9620/20 та від 14 грудня 2022 року у справі № 742/2571/21, від 04 жовтня 2023 року в справі № 208/4667/20. Під час вирішення питання щодо можливості встановлення спільної фізичної опіки, суди окрім загальних обставин, мають також враховувати: бажання кожного з батьків, щоб дитина проживала разом з ним, згоду на участь у її вихованні та піклуванні; наявність у обох батьків сталих відносин з дитиною та бажання останньої спілкуватися з обома батьками; відсутність обставин, зазначених у частині другій\~статті 161 СК України, а також інших обставин, що можуть становити загрозу інтересам дитини; наявність у кожного з батьків часу та можливості, що дозволяє належним чином опікуватися дитиною; місце проживання кожного з батьків, що знаходиться не далеко від звичайного місця проживання дитини (сформованих місць життєвих інтересів дитини) тощо. Суд звертає увагу, що залежно від обставин, які можуть виникнути у житті дитини та батьків, місце проживання малолітньої дитини може бути змінено в подальшому, як за рішенням суду так і за згодою самих батьків з урахуванням думки дитини, у тому числі із застосуванням моделі спільної фізичної опіки над дитиною (почергового проживання з кожним із батьків за відповідним графіком). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 березня 2019 року у справі № 165/2240/16-ц, від 17 липня 2019 року у справі № 185/6994/15-ц, від 09 листопада 2020 року у справі № 487/7241/18, від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18, від 31 серпня 2022 року у справі № 683/1084/21, від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18, від 22 червня 2022 року у справі № 757/33742/19-ц. Таким чином, з урахуванням викладеного вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, визначивши місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , почергово з кожним з батьків, у такому порядку: два тижні з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; два тижні з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; двотижневий період проживання дитини з кожним з батьків починається з 10:00 год. неділі та завершується через два тижні о 10.00 год. неділі; перші два тижні, починаючи з 11 травня 2025 року, дитина проживає з батьком; по завершенні двох тижнів, протягом яких дитина проживала з батьком чи матір`ю, той з батьків, з ким вона проживала, зобов`язаний супроводити (привезти) дитину до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків. Окрім цього, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Судові витрати. Враховуючи, та з урахуванням вимог\~ст.141\~ЦПК України судові витрати за заявою позивача залишаться за останнім. На підставі викладеного,

Outcome: partial