Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину. Відповідно до позовних вимог позивач просила суд: збільшити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.08.2020 року № 761/14183/20 на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі до 7000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Судові витрати покласти на відповідача. Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви. Позивач наводить правові підстави для зміни розміру аліментів, посилаючись на ст. 192 СК України, яка передбачає можливість зміни розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів. Позивачка вважає, що сума стягнутих рішенням суду аліментів є недостатньою для утримання дитини відповідного віку, у зв`язку із чим, звернулася до суду з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, за час перебування у якому у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.08.2020 року вирішено стягувати з відповідача - [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2118,00 грн. щомісяця, починаючи з 18.05.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення розмір аліментів не змінювався. За період з 2020-2024 роки відповідачем було ініційовано 2 зустрічі з донькою, інших витрат за вказаний період на утримання доньки відповідач не поніс. Позивач вказує, що дитина, повинна бути забезпечена належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального її розвитку. Такий рівень вона одна не в змозі забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні 7000 грн. щомісячно на утримання спільної дитини. Вказує, що на даний час її матеріальний стан змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв?язку із зростанням цін на продукти харчування, одяг та предмети гігієни, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Весь час донька проживає разом з нею у орендованій квартирі. Вартість комунальних послуг збільшилася. Дитина повністю знаходиться на її утриманні. Позивач працює на посаді начальника відділу в Північному офісі Держаудитслужби - є державним службовцем. Інших джерел доходів окрім заробітної плати немає. Після планового відвідування донькою лікаря-стоматолога, виявилось необхідним лікування зубів у лікаря-ортодонта, що в свою чергу вимагає значних витрат та тривалого часу. В 2023 році донька вступила до Київської дитячої школи мистецтв №5 ім. Л.Ревуцького, в якій навчається у відділенні народних інструментів по класу цимбали та фортепіано та на художньому відділенні. Навчання є платним та складає 650 гривень на місяць. В новому навчальному році керівництво школи попередило про збільшення оплати за відвідування. Для забезпечення відповідного навчання здійснюються додаткові витрати на придбання матеріалів для малювання. Також, дитина показує гарні результати у навчанні на цимбалах і для належного розвитку потрібен музичний інструмент вдома. Вартість такого за даними мережі інтернет складає приблизно 14000 гривень. Крім того, у зв?язку із військовим станом, для забезпечення нормального психологічного стану дитини позивач намагається відволікати її різними екскурсіями та іншими видами дозвілля, що теж потребує додаткових витрат. Зазначає, що матеріальне становище відповідача від дати винесення судом рішення та визначення розміру аліментів покращилось та дозволяє утримувати свою дитину та сплачувати більший розмір аліментів, ніж уже визначений судом, виходячи з наступного. На час винесення судового рішення про у справі № 761/14183/20 про визначення розміру аліментів інформація про працевлаштування відповідача була відсутня. У судовому засіданні 05.06.2024 у справі №761/11904/20 про поділ майна подружжя у Київському апеляційному суді [PERSON] повідомив, що офіційно працевлаштований. Розмір доходу, отриманий відповідачем позивачу невідомий. Враховуючи вказані обставини, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2024 року матеріали справи передані для розгляду судді Макаренко І.О. Ухвалою суду від 17.12.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. На підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва від 25.02.2025р. № 01-08-242 щодо повторного автоматичного розподілу справи у зв`язку із звільненням у відставку судді [PERSON] , протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2025р. матеріали справи передані для розгляду судді Романишеній І.П. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.02.2025р. справу прийнято до розгляду. Розгляд цивільної справ вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 07.03.2025р. від відповідача у справі надійшов відзив на позов, відповідно до змісту якого останній заперечував з приводу позовних вимог. Вказував, що позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідач не має стабільного доходу, оскільки відповідно до довідки, виданої ТОВ «Будівельна компанія Максібуд інжиніринг» від 03.12.2024 року останній з 16.03.2021 року по 31.07.2024 року дійсно працював на посаді інженера-конструктора на даному підприємстві, однак Наказом №27-K від 31.07.2024 року його було звільнено за власним бажанням із займаної посади. Станом на сьогоднішній день відповідач не працевлаштований та не має стабільного доходу. У зв?язку зі звільненням з роботи, зараз утримання сім?ї покладено на його дружину - [PERSON] , з якою він уклав шлюб у 2022 році. Таким чином, можна стверджувати, що матеріальне становище відповідача не те що поліпшилось, воно погіршилось, оскільки він втратив дохід та у зв?язку з цим, не має можливості надавати матеріальне утримання дитині у розмірі 7000 грн. щомісяця. Позивач наголошує на тому, що однією з підстав звернення її до суду із даним позовом є зміна матеріального стану позивача у зв?язку зі зростанням цін на продукти харчування та інші побутові товари, разом з тим, підвищення цін стосується також і відповідача, його витрати рівно в такій же мірі зросли на оплату комунальних послуг та продуктів харчування. Натомість, позивач стверджує, що вона працює начальником відділу в Північному офісі Держаудитслужби, є державним службовцем. В такому випадку, розмір заробітної плати позивача як державного службовця є близько 40 000 грн. (згідно декларації яку подає позивач за 2023р.), позивач не надає доказів зменшення своєї заробітної плати, тоді як відповідач взагалі втратив заробіток, а його заробітна плата до звільнення становила в середньому 9 000 (дев?ять тисяч) грн. Окрім того, відповідач зазначає, що всі перераховані витрати на навчання у школі мистецтв є додатковими витратами на дитину. Крім того, відповідач зазначав, що окрім погіршення матеріального стану у зв?язку з втратою роботи, у нього погіршився стан здоров?я, що підтверджується наданою медичною документацією, у зв`язку з чим, він потребує значних коштів на лікування. Відповідь на відзив до суду не надходила. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, встановлені судом. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.07.2020 року. За час перебування у шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , актовий запис № 1626). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.08.2020 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2118 грн. щомісяця починаючи з 18.05.2020 року до досягнення повноліття. Таким чином, із досліджених у судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Крім того, частиною 2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17 травня 2016 року було внесено зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 7 ст. 5 вказаного Закону, індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Крім того, Законом України № 2475-VIII від 03.07.2018 було внесено зміни до ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України та викладено її у наступній редакції: Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. В частині доводів позивача щодо зміни її матеріального стану та витрат на навчання доньки, суд зазначає про таке. До матеріалів справи позивачем надано копії платіжних інструкцій про оплату навчання доньки в школі мистецтв, зокрема, у відділенні народних інструментів та художньому відділенні за період з вересня 2023 року по травень 2024 року включно. Окрім того, позивач зазначала, що донька потребує лікування у лікаря ортодонта, проте не надала жодних доказів на підтвердження вказаних обставин. Згідно із ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В свою чергу, суд приходить до висновку, що всі зазначені стороною позивача витрати є додатковими в розумінні статті 185 СК України, при цьому, позивач не позбавлена можливості звернутись з відповідним позовом про стягнення таких витрат з відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Як зазначалось вище, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з наведеної норми закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Однак, пред`являючи позов про зміну розміру аліментів, при цьому посилаючись на необхідність збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, позивач не надала суду будь-яких доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, та зміни їх сімейного стану, хоча це є її процесуальним обов`язком, а тому зазначені в позовній заяві обставини не є підставою для збільшення розміру аліментів. У свою чергу, суд зазначає, що відповідачем надано суду докази наявності захворювань, що підтверджується електронним діагнозом хірурга-онколога від 25.12.2024 року, діагностичним звітом «Рентгенографія гомілковостопного суглоба та стопи» від 24.10.2024 року, Діагностичним звітом «Ультразвукове дослідження сечовивідних шляхів» від 10.02.2025 року. Принагідно зауважити, що посилання позивача на отримання відповідачем нерухомого майна у спадок не свідчить про покращення його матеріального становища. Також, згідно довідки, виданої ТОВ «Будівельна компанія Максібуд інжиніринг» від 03.12.2024 року N?БКМ 00000016, відповідач з 16.03.2021 року по 31.07.2024 року дійсно працював на посаді інженера-конструктора на даному підприємстві, однак Наказом №27-K від 31.07.2024 року його було звільнено за власним бажанням із займаної посади. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, належних та допустимих доказів наявності обставин зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших обставин, які відповідно до ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів, позивачем не надано, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, а у задоволенні позовних вимог відмовлено, суд вважає за необхідне віднести судовий збір на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed