Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

[PERSON] , через свого представника адвоката Фігель Л.І., звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва із позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дитини. З урахуванням уточненої позовної заяви позивач просила припинити стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі судового наказу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.11.2022 у справі № 488/1946/22 на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.11.2022 і до досягнення дитиною повноліття за виконавчим провадженням № 70721645. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що вони з відповідачем є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . До осені 2022 року сторони проживали однією сім`єю у квартирі матері відповідача за адресою: [ADDRESS] . Після сварки позивач не мала змоги надалі проживати разом з відповідачем і вони досягли домовленості про те, що дитина певний час проживатиме з батьком. У листопаді 2022 року відповідач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з позивача аліментів на утримання дитини. На підставі судового наказу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.11.2022 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] . У 2023 році, під час вирішення судом спору про визначення місця проживання дитини, дитина проживала частину тижня з матір`ю, а частину з батьком. При цьому [PERSON] добросовісно виконувала судове рішення про стягнення з неї аліментів, а з квітня 2023 року забезпечує повне та належне утримання дитини за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.06.2023 у справі № 488/79/23 визначено місце проживання дитини разом з матір`ю. З цього часу дитина постійно проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. З огляду на викладене просила позов задовольнити. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.08.2024 позовна заява залишена без руху, а позивачу встановлено строк для виправлення недоліків. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою судді від 12.09.2024 відкрито провадження у справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою Корабельного районного суду м.\~Миколаєва від 29.10.2024 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Корабельний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Третій особі встановлено строк для подання пояснень по суті спору. Відзив на позовну заяву відповідач не подавав, але у підготовчому засіданні 10.12.2024 проти позову заперечував, посилаючись на наявність у позивача заборгованості по сплаті аліментів. Водночас, не спростовував того факту, що після набрання судовим рішенням про визначення місця проживання дитини законної сили, дитина постійно проживає з матір`ю. Ухвалою Корабельного районного суду м.\~Миколаєва від 10.12.2024 закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до розгляду по суті. У судове засідання 27.03.2025 сторони та третя особа не з`явилися. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлені своєчасно і належним чином. Від позивача надходили заяви про розгляд справи за її та представника відсутності. Відповідно до частин 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] батьки малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області складено актовий запис № 200 від 14.06.2018 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Згідно із судовим наказом, виданим Корабельним районним судом м.\~Миколаєва 29.11.2022 у справі № 489/1946/22, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.11.2022 та до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного судового наказу, постановою державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 25.01.2023 відкрите виконавче провадження №\~70721645. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.06.2024 у справі № 488/79/23 ухвалено визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Миколаєва, Миколаївська область, Україна, з його матір`ю [PERSON] , [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 20.07.2024. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаного головним державним виконавцем Корабельного відділу ДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) станом на 16.10.2024 у виконавчому провадженні № 70721645 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , долученого до матеріалів справи за клопотанням відповідача, сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів складає 52\~458,44\~грн. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» гарантує кожній дитині право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтями 141,\~180 СК України батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як слідує з положень статті 181 СК України, аліменти на утримання дитини стягуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Слід також зауважити, що відповідно до статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені частиною другою статті 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до пунктів 17, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що кожен з батьків зобов`язаний брати участь в утриманні своїх дітей. Один з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний, зокрема, на підставі рішення суду, сплачувати аліменти на її утримання. Одержувачем таких аліментів, як правило, являється особа з якою проживає дитина (другий і батьків, опікун або піклувальник, тощо). Сплачені аліменти є власністю дитини, але їх одержувач має право розпоряджатися ними виключно на потреби дитини і в її інтересах. При цьому платник аліментів зберігає право здійснювати контроль за цільовим використанням аліментів, що забезпечує дотримання найкращих інтересів дитини. Таким чином, у разі, якщо батьки дитини проживають окремо та коли особа, з якої стягуються аліменти, починає проживати разом з дитиною, на яку такі аліменти сплачує, та утримує цю дитину, сплата аліментів іншому з батьків, який, відповідно, починає проживати окремо від дитини, втрачає сенс, адже вказані кошти платник аліментів має можливість безпосередньо витратити саме на утримання дитини. Відповідно до частин другої, третьої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2019 (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти. Крім того, у правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 686/18140/21 наголошується, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, а дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини перша, друга статті 12 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За положеннями частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що на підставі судового наказу, виданого 29.11.2022 Корабельним районним судом м.\~Миколаєва у справі № 489/1946/22, [PERSON] має сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.11.2022 та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те що з квітня 2023 року саме вона забезпечує повне та належне утримання дитини за місцем свого проживання в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . У провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва перебувала цивільна справа №\~488/79/23 за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Миколаївської міської ради, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком та зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Рішенням Корабельного\~районного суду\~м.\~Миколаєва від\~19.06.2024\~у задоволенні\~первісного позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком відмовлено. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю задоволено частково. Визначено місцем проживання дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Миколаєва, Миколаївська область, Україна, з його\~матір`ю [PERSON] , [INFO] . В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовлено. Вказаним судовим рішенням встановлено, що до осені 2022 року сторони проживали однією сім`єю у квартирі за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) та виховували спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Як стверджує позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом), після сварки між сторонами восени 2022 року сторони домовилися про проживання їхньої малолітньої дитини разом з відповідачем та його матір`ю (бабусею дитини) тимчасово, поки позивач не налагодить побутові умови, які відповідатимуть належному проживанню малолітньої дитини, адже остання є сиротою. Незважаючи на те, що позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) [PERSON] деякий час не проживала разом з дитиною за адресою позивача за первісним позовом [PERSON] , остання турбувалася про дитину, цікавилася життям дитини, відправляла посилки з одягом, подарунками, що підтверджується наявною в матеріалах справи роздруківкою спілкування між сторонами за допомогою месенджерів, товарним чеком № 5513 від 24.11.2022, чеком на оплату іграшок № 955520824 від 15.04.2023, інформацією з додатку «Нова пошта» про відправлені позивачем за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) та отримані відповідачем за зустрічним позовом (позивачем за первісним) посилки з одягом та іграшками для дитини. Вказані обставини позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) [PERSON] не спростовані, доказів протилежного суду не надано. Під час розгляду судом встановлено, що відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) [PERSON] винаймає квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наданою суду копією Договору оренди від 15.04.2023. Як вбачається з Акту обстеження умов проживання від 09.06.2023, складеного та обстеженого комісією Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, для проживання дитини, [PERSON] , 2018 р.\~н., за вказаною адресою створені всі належні умови для його розвитку та навчання. Заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , відповідач за первісним позовом [PERSON] , станом на 16.05.2023 не має, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, наданим головним державним виконавцем Корабельного відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паралєвою С. від 16.05.2023 за вих.\~№\~18700/20.13-37/4. Під час судового розгляду органом опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради, за результатами розгляду матеріалів [PERSON] та [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини, зроблений висновок, в якому орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважав за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу. Тобто, обставини встановлені рішенням суду не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті ж особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Преюдиціальність дає привілей стороні у справі повторно не доказувати такі факти для обґрунтування своїх позовних вимог, а іншій стороні не дає права спростовувати ці факти іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України та ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, матеріалами справи та поясненнями учасників справи підтверджено, що син сторін [PERSON] проживає разом з матір`ю позивачем [PERSON] . Отже, після видачі судового наказу про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача, дитина, на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.06.2024, проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на її повному утриманні. Зазначені обставини є підставою для припинення стягнення аліментів на утримання [PERSON] з його матері [PERSON] н користь батька дитини [PERSON] з дня набрання законної сили рішенням Корабельного районного суду м.\~Миколаєва від 19.06.2024 у цивільній справі № 488/79/23, тобто з 20.07.2024. Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. При цьому, наявність у [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася після вирішення у судовому порядку питання про визначення місця проживання дитини з матір`ю, не є перешкодою для припинення нею виплати аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивачем буде надано суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. СК України не містить категоричної вказівки на те, з якого часу має припинятися стягнення аліментів у разі пред`явлення до суду такого позову. В той же час саме по собі припинення стягнення аліментів за рішенням суду на користь іншого з батьків, не звільняє особу від її особистого обов`язку по утриманню дитини. Враховуючи викладене, беручи до уваги обставини справи, суд вважає за доцільне припинити стягнення аліментів з дня набрання законної сили рішенням суду про визначення місця проживання дитини з матір`ю, тобто з 20.07.2024. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору в розмірі 1211,20 грн. за вимоги немайнового характеру (припинення стягнення аліментів). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу надано договір про надання правової допомоги від 10.04.2023, у пункті 3.1. якого зазначено, що обсяг і вартість правової допомоги Адвокатом Клієнту за дійсним Договором визначається відповідними узгодженими з Клієнтом рахунками, квитанціями, актами виконаних робіт (наданих послуг), які є невід`ємними додатками до дійсного договору та свідчать про виконання Адвокатом своїх зобов`язань у повному обсязі. Згідно з детальним описом робіт від 14.08.2024 позивач та її представник погодили загальну суму за надані послуги у 8000 грн., які позивач оплатила адвокату згідно з квитанцією № 32 від 14.08.2024. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, втрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)\~розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)\~складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)\~часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)\~обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)\~ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір правової допомоги є співмірним з розміром заявлених вимог та обсягом виконаних адвокатом робіт, а тому до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30.09.2022 у справі №\~761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Outcome: approved