Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, яка обґрунтована тим, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та є абонентом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в м. Слов`янськ, користується комунальними послугами (послуги по теплопостачанню), однак не в повному обсязі сплачує вартість спожитих послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 01.10.2020 до 01.10.2024 у сумі 24332,80 грн., а також 3% річних за період 01.01.2022. до 01.02.2022 у сумі 6,43 грн., інфляційні втрати за період 01.01.2022 до 01.02.2022 у сумі 31,78 грн., заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.01.2022 до 01.10.2024 у сумі 626,33грн. 05 березня 2025 року позивачем уточнено позовні вимоги, які обґрунтовано тим, що відповідачем [PERSON] була надана довідка від 19.04.2022 р. №1825-5001193961 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, в якій вказано, що відповідач за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] не проживає. Вказана вище довідка прийнята Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» та розглянута, дії направлені на стягнення виниклої заборгованості за адресою: [ADDRESS] підприємством не проводяться до закінчення військового стану в Україні. Дотримання умов визначених Постановою КМУ №206 дає право відповідачу на заборону стягнення з неї заборгованості за надані комунальні послуги, утвореної після 24.02.2022. Тому після уточнення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованості за теплову енергію в сумі 2445,00 грн. за період від 01.01.2022 до 01.02.2022, суму інфляційних витрат в розмірі 31,78 грн. та 3% річних в сумі 6,43 грн. за період з 01.01.2022 до 01.02.2022, поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням кореспонденції у розмірі 45,00 грн., витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у справі на суму 45,00 грн., судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2422,40 грн.. Відповідно до\~ч.5 ст.279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. 12 грудня 2024 року, представником відповідача [PERSON] - адвокатом Чередниченко Р.В. до суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за послуги з опалення з тих підстав, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, у квітні 2022 року відповідач [PERSON] покинула місце свого постійного проживання, у квартирі розташованій за адресою [ADDRESS] не проживає. 19.04.2022\~відповідач отримала\~довідку внутрішньо\~переміщеної особи\~№ 1825-5001194260\~за адресою:\~ [ADDRESS] . За цією адресою вона проживає до теперішнього часу. Листом від 25.11.2024 відповідач повідомила позивача про факт непроживання у квартири, розташованій за адресою [ADDRESS] та просила не стягувати заборгованість за надані послуги. На підтвердження факту непроживання віповідач надала позивачу довідку внутрішньо переміщеної особи № 1825-5001194260. На зазначений лист (повідомлення) відповідач отримала лист ОКП "Донецьктеплокомуненерго" від 06.12.2024 № 161-А. У зв`язку із викладеним, вважає, що підстави для стягення заборгованості з [PERSON] відсутні. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлено та підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 379380166 від 221.05.2024 - квартира [ADDRESS] належить [PERSON] . На ім`я відповідального наймача/власника за адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно розрахунку заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , заборгованість за період з 01.01.2022 до 01.02.2022 складає 2445,00 грн. З довідки від 19.04.2022 р. №1825-5001193961 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, в якій вказано, що відповідач за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] не проживає. Відповідно до вимог статі 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до вимог статей 67 і 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно щомісячно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами. Зазначений обов`язок споживача також передбачений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 із змінами) та Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830. Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Відповідно до статті 13 цього Законом України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 вищевказаного закону визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Договір про надання\~послуг з постачання теплової енергії між ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та [PERSON] не укладався, але житлово-комунальні послуги за об`єктом надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з постачання теплової енергії не виключає обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином між відповідачем та позивачем утворилися фактичні договірні відносини з надання послуг з теплопостачання на підставі відкритого особового рахунку. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач надавав відповідачці відповідні послуги. За таких обставин при вирішенні справи суд виходить з обсягу прав і обов`язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З відомостей,\~наданих позивачем,\~вбачається,\~що оплата\~витрат за\~надану теплову\~енергію у\~зазначену квартиру\~відповідачем не\~провадилася у\~повному обсязі.\~Проаналізувавши зазначений розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що заборгованість по оплаті наданих послуг з теплової енергії в сумі 24332,80 грн. за період від 01.01.2022 до 01.10.2024. Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок суми заборгованості по оплаті наданих послуг з теплопостачання, який відповідає встановленим законодавством порядку і тарифам. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника також покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 по справі № 761/32712/17. Суд визнає правильним надані позивачем розрахунки заборгованості за спожиті послуги з опалення за особовим рахунком \~№ [NUMBER] та 3 % річних та інфляційних втрат за період з 01.01.2022 до 01.02.2022, які відповідають встановленим законодавством порядку і тарифам. Згідно з п. 11 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхнє приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог постанови КМУ від 21 серпня 2019 року №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для послуг з постачання теплової енергії, що надаються ОКП «ДТКЕ» споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами з 01 жовтня 2020 року складає 26,42 грн. з ПДВ; з 01 жовтня 2021 року складає 33,74 грн. для споживачів, які мешкають у будинках, обладнаних вузлами обліку теплової енергії, та 23,04 грн. для споживачів, будинки яких не обладнано лічильниками обліку теплової енергії. Нарахування здійснюється щомісяця протягом року у фіксованому розмірі. Щодо посилання відповідача у відзиві на\~Постанову КМУ № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану»\~(зі змінами згідно з\~постановами КМУ\~№ 390\~від 21.04.2023 та № 1405 від 29.12.2023) як на підставу для відмови у позові, суд зазначає наступне. Відповідно до абз.3 п.1\~Постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану»\~(зі змінами згідно з\~постановами КМУ\~№ 390\~від 21.04.2023 та № 1405 від 29.12.2023) забороняється стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб»\~або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби тощо). З матеріалів\~справи вбачається,\~що 19.04.2022\~відповідач \~ [PERSON] \~отримала довідку\~внутрішньо переміщеної\~особи №\~1825-5001194260,\~відповідно до\~якої її\~місце перебування\~зареєстровано \~за адресою:\~ [ADDRESS] . Разом з тим, позивач уточнив позовні вимоги та просить суд стягнути заборгованості за теплову енергію в сумі 2445,00 грн. за період від 01.01.2022 до 01.02.2022, суму інфляційних витрат в розмірі 31,78 грн. та 3% річних в сумі 6,43 грн. за період з 01.01.2022 до 01.02.2022, з дотриманням умов визначених Постановою КМУ №206, що дає право відповідачу на заборону стягнення з неї заборгованості за надані комунальні послуги, утвореної після 24.02.2022. Проаналізувавши встановлені по справі конкретні обставини, оцінивши надані сторонами в силу вимог\~ст. 81 ЦПК України\~докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з вини відповідача порушено виконання зобов`язань з оплати використаних послуг з опалення, внаслідок чого за період з 01.01.2022 по 01.02.2022 року включно, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заподіяно шкоду із несплати у повному обсязі щомісячних платежів у сумі 2445,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Окрім того, з відповідача слід стягнути 3 % річних у сумі 6,43 грн. та втрати від інфляційних процесів у сумі 31,78 грн. Таким чином з відповідача слід стягнути заборгованість у розмірі 2483,12 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2024 року складає 3028,00 грн. Позовна заява сформована в системі\~«Електронний суд» 20.03.2024, тому розмір судового збору за подання даної позовної заяви становить 2422,40 грн. (3028 х 0,8), який сплачений позивачем та підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем по справі понесені витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно в сумі 45,00 грн., та витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачу документів у справі на суму 45,00 грн.. Тому судові витрати по справі у розмірі 2512,40 грн. (2422,40 грн. витрати по сплаті судового збору +45,00 грн. поштове відправлення відповідачу +45,00 грн. формування Інформації з реєстру прав нерухомості) слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved