Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів з вимогою про визнання батьківства та просить визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] та зобов`язати Кропивницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він, починаючи з 2010 року по літо 2024 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . [INFO] у них народилась дитина - донька [PERSON] . На момент народження доньки вони проживали разом, але шлюб між ними не реєструвався. У свідоцтві про народження дитини в розділі про батька відповідачка вказала на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Доказом, що він є біологічним батьком є висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження яким встановлено вірогідність підтвердження біологічного батьківства не менше 99,99 %. Він визнає дитину своєю донькою, піклується про неї, виховує, бере участь у її утриманні. Після припинення спільного проживання з відповідачкою, донька проживає разом з ним. Зробити відповідні заяви в установі реєстрації актів цивільного стану щодо його батьківства відповідачка не бажає, тому він змушений звернутися до суду. Ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 04.09.2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30.09.2024 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового розгляду. 25.11.2024 ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області витребувано докази у справі. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні 06.03.2025 позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила позов задовольнити, в подальшому подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 114). Відповідачка - [PERSON] в судові засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялася шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Відповідач - Кропивницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету, причини неявки суду не відомі. Відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази, від відповідачів не надходили, тим самим, судом відзначається, що відповідачі не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні та на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Ненадання відповідачами відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Статті 12 та 81 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.ст. 141, 150, 153, 155 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За змістом ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебували в цивільному шлюбі з 2010 року по літо 2024 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Губівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області 14.05.2010 року, актовий запис № 4 у відомостях про матір дитини вказано - [PERSON] , у відомостях про батька дитини вказано - [PERSON] . (а.с. 10). Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження, від 27.06.2024 № 43236 Медико - генетичного центру «Мама Папа» ймовірність того, що [PERSON] біологічним батьком дитини [PERSON] дорівнює 99,999999%. (а.с. 11-27). Відповідно до копії актового запису про народження № 4 від 14.05.2010 підставою запису відомостей про батька дитини - [PERSON] [INFO] - є заява матері [PERSON] (а.с. 90). Тобто судом встановлено, що між позивачем та відповідачем існували стосунки як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу приблизно з 2010 року по літо 2024 року. Після спільного проживання сторін в [PERSON] та [PERSON] народилася донька, [PERSON] , [INFO] , відомості про батька якої в актовому записі про народження було зроблено за вказівкою матері на підставі ст.135 СК України. Позивач визнає своє батьківство. Також позивачем надано висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження, ймовірність встановлення батьківства [PERSON] дитині [PERSON] дорівнює 99,999999%. Згідно з ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я, набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Також, держави-учасниці гарантують рівноправність дітей (ст. 2); неприпустимість будь-яких форм дискримінації (ст. 2); пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, що стосується дітей, так званий принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини (ст. 3); принцип забезпечення захисту і турботи про благополуччя дитини (ст. 5); невід`ємність і пріоритет права на життя (на держави покладається обов`язок забезпечити їх виживання і розвиток, ст. 6); право дитини висловлювати свою думку, викладати інформацію про свої проблеми (діти мають право бути почутими, ст. 12-15); принцип збереження індивідуальності дитини (ст. 8); неприпустимість катувань та інших жорстоких, нелюдських і принижуючих гідність видів поводження і покарання (ст. 37 а); принцип відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18). Рішення щодо визнання/встановлення батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Як встановлено ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 20 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі по тексту - Правила), що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про: визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Приймаючи до уваги вищевикладене, з врахуванням звіту про встановлення батьківства ДНК, суд вважає, що встановлені судом обставини і надані позивачем відомості свідчать про походження дитини [PERSON] , [INFO] , від позивача [PERSON] , тому позовні вимоги щодо визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом із тим, представник позивача у заяві просила судові витрати не розподіляти між сторонами та залишити по фактично понесеним. Враховуючи позицію позивача в частині розподілу судових витрат, судові витрати необхідно віднести на рахунок позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved