Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

у січні 2025 року ТОВ «Теплопостачсервіс» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за житлово-комунальні послуги: з постачання теплової енергії за період з квітня 2020 року по жовтень 2024 року в розмірі 53 440,99 грн, з постачання гарячої води за період з квітня 2020 року по жовтень 2024 року в розмірі 5 688,82 грн, за абонентське обслуговування за період з березня 2022 року по жовтень 2024 року в розмірі 1 647,76 грн, інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з постачання теплової енергії в розмірі 2 617,03 грн, 3 відсотки річних, нараховані на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з постачання теплової енергії в розмірі 659,09 грн, інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з постачання гарячої води в розмірі 869,96 грн, 3 відсотки річних, нараховані на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з постачання гарячої води в розмірі 198,33 грн, а також судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , в якому [PERSON] належить квартира № 39 . Відповідач регулярно отримує комунальні послуги, які надає позивач, не відмовляється від цих послуг та фактично споживає їх. Відповідач свого обов`язку по сплаті коштів за отримані житлово-комунальні послуги не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з квітня 2020 року по жовтень 2024 року, з постачання гарячої води за період з квітня 2020 року по жовтень 2024 року, за абонентське обслуговування за період з березня 2022 року по жовтень 2024 року, в зв`язку із чим, позивач просить позов задовольнити та стягнути суму заборгованості з урахуванням встановлених ст. 625 ЦК України сум у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання. Ухвалою від 31.01.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 20-21). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS]. ТОВ «Теплопостачсервіс» як юридична особа здійснює діяльність з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.04.2018 року. [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом від 12.07.2007 року. Згідно з розрахунками ТОВ «Теплопостачсервіс», за адресою: [ADDRESS] , обліковується заборгованість: за послуги з постачання теплової енергії за період з квітня 2020 року по жовтень 2024 року в розмірі 53 440,99грн, за послуги з постачання гарячої води за період з квітня 2020 року по жовтень 2024 року в розмірі 5 688,82 грн та за абонентське обслуговування за період з березня 2022 року по жовтень2024 року 1 647,76 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України). За приписом ст. 625 ЦК України боржники не звільняються від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.ст.19,25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 року № 630 (далі - Правила). Відповідно до пп. 1 п. 30 Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до пп.1 п. 30 вказаних Правил розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року в справі № 712/8916/17 та постановах Верховного Суду: від 26.09.2018 року в справі № 750/12850/16-ц, від 06.11.2019 року в справі № 642/2858/16, від 04.09.2022 року в справі № 201/1807/21, від 07.11.2023 року в справі № 643/17352/20, від 22.12.2023 року в справі № 607/2611/22. Враховуючи обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що відповідач, як власник квартири, є споживачем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, які надає ТОВ «Теплопостачсервіс». З огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідача, як боржника у зобов`язанні, покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні та надавач вказаних послуг, має право вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання як споживача наданих позивачем житлово-комунальних послуг щодо їх оплати. Таким чином, позивач правомірно вимагає стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за період з квітня 2020 року по жовтень 2024 року в розмірі 53 440,99 грн, з постачання гарячої води за період з квітня 2020 року по жовтень 2024 року в розмірі 5 688,82 грн, та за абонентське обслуговування за період з березня 2022 року по жовтень 2024 року в розмірі 1 647,76 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Поряд із цим, на спірні правовідносини сторін як грошових зобов`язань, поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України - спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. За вказаних обставин з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також нараховані за період з квітня 2020 року по 21.02.2022 року: інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з постачання теплової енергії в розмірі 2 617,03 грн; 3 відсотки річних, нараховані на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з постачання теплової енергії в розмірі 659,09 грн; інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з постачання гарячої води в розмірі 869,96 грн; 3відсотки річних, нараховані на суму заборгованості за житлово-комунальну послугу з постачання гарячої води в розмірі 198,33 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК Україниз відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved