Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

У лютому 2025 року позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі ТОВ "ФК "ЄАПБ") звернулося до суду із позовом в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] на свою користь заборгованість за кредитним договором №103793584 в розмірі 26750 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 31 грудня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено кредитний договір №103793584, в електронній формі в особистому кабінеті позичальника. Згідно умов договору [PERSON] надано кредитні кошти шляхом їх перерахування на її банківський картковий рахунок. Відповідачка погодилася, що підписанням цього договору вона підтверджує, що ознайомилася з наявними схемами кредитування, отримала проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), з усіма його умовами. Умови їй зрозумілі та підтвердила, що договір адаптовано до її потреб та фінансового стану, а інформація надана їй кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння нею суті фінансової послуги без нав"язування її придбання. 16.07.2024 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №16072024, відповідно до умов якого фінансовій компанії за плату передано права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. Відповідно до реєстру боржників від 16.07.2024 до договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 26750 грн. З моменту отримання права вимоги позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. Ухвалою суду від 20.02.2025 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просить розгляд справи здійснювати за його відсутності та у випадку неявки відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У судове засідання, призначене на 13.03.2025, відповідачка не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується відстеженням рекомендованого листа "Укрпошта", згідно якого судову повістку, позовну заяву та додані до неї документи вона отримала особисто 26.02.2025. Відповідачка у судове засідання, призначене на 27.03.2025, не з`явилася, згідно відстеження рекомендованого листа Укрпошти мається відмітка "Прибуло до відділення". У судове засідання, призначене на 10.04.2025, відповідачка не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду повернувся конверт з відміткою про невручення рекомендованого листа у зв`язку з відсутністю адресата за зареєстрованою адресою проживання. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 31 грудня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 103793584. Згідно паспорта споживчого кредиту та договору, відповідачка 31.12.2021 отримала кредит в розмірі 10000 грн, строком на 30 днів. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом узгоджено дату - 30.01.2022. Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов"язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4850,00 грн. в грошовому виразі та 12184,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 14850 грн. Комісія за надання кредиту - 1100 грн., яка нараховується за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом - 3750,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором - фіксована. Відповідно до графіка платежів за договором про споживчий кредит № 103793584 від 31.12.2021, дата видачі кредиту - 31.12.2021, дата платежу - 30.01.2022, кількість днів у розрахунковому періоді - 30; чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 10000/14850 грн.; сума кредиту за договором/погашення суми кредиту - 10000 грн., проценти за користування кредитом - 3750 грн., комісія за надання кредиту - 1100 грн., реальна річна процентна ставка - 12184 %, загальна вартість кредиту - 14850 грн. Згідно платіжного доручення 37408801 від 31.12.2021, ТОВ "Мілоан" на підставі договору №103793584 перерахувало на картковий рахунок [PERSON] 10000 грн. Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ "Мілоан", [PERSON] за кредитним договором №103793584, 31.12.2021 надано кредит в сумі 10000,00 грн., з 01.01.2022 по 30.01.2022 нараховані проценти згідно п.1.5.2 договору по 125 грн. щоденно, з 31.01.2022 по 24.02.2022 нараховано проценти згідно п.1.5.3 договору по 500 грн. щоденно. 31.01.2022 сплачено процентів по кредиту - 100 грн. 16.07.2024 здійснено списання тіла кредиту за рахунок фінансового результату - 10000 грн., списання процентів за рахунок фінансового результату - 15650 грн., кошти отримані від відступлення кредиту - 290 грн., дохід від відступлення кредиту - 290 грн., списання комісії за рахунок фінансового результату - 1100 грн. 16.07.2024 між ТОВ "ФК "ЄАПБ" (фактор) та ТОВ "Мілоан" (клієнт) укладено договір факторингу №16072024, у відповідності до умов якого фактор зобов"язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов"язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов"язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов"язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. До пункту 1.2. договору перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами атку прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржника стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу №16072024 від 16.07.2024, укладеного між ТОВ "ФК"ЄАПБ" та ТОВ "Мілоан", клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в електронному вигляді наданий на флеш-носії у розмірі 10388 Кбайт. Відповідно до цього реєстру боржників, клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги по боржниках. З витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024, вбачається, що [PERSON] має заборгованість в сумі 26750 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 10000 грн., сума заборгованості за відсотками - 15650 грн., сума заборгованості за комісією - 1100 грн. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Визначення поняття зобов"язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України, згідно якої - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Частина 3 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Судом встановлено, що договір про споживчий кредит між сторонами укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом [PERSON] , відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного сторін та підпису). Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Як вбачається з матеріалів справи, у договорі про споживчий кредит №103793584 від 31.12.2021 зазначено, що [PERSON] підписанням договору підтверджує, що ознайомилася з наявними схемами кредитування, отримала проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), з усіма його умовами. Умови їй зрозумілі та підтвердила, що договір адаптовано до її потреб та фінансового стану, а інформація надана їй кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння нею суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. У ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першої ст.3 Закону України "Про електронну комерцію"). У ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачений порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку, що електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Під час розгляду справи належними та допустимими доказами позивачем доведено про укладення ТОВ "Мілоан" договору з відповідачкою в електронному вигляді шляхом підписанням електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". ТОВ "Мілоан" свої зобов"язання за договором виконало в повному обсязі, а саме відповідачці було надано кредит в сумі 10000 грн. У той же час, відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, грошові кошти повністю не повернула. Згідно з наданим розрахунком заборгованість [PERSON] становить 26750 грн., яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 10000 грн.; заборгованості за відсоткам - 15650 грн., заборгованості за комісією - 1100 грн. Однак, суд не погоджується щодо заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за нарахованими відсотками, оскільки переважна частина з них нарахована після спливу строку кредитування, передбаченого договором. Відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ст. 252 ЦПК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або роками. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У ст.631 ЦК України зазначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити ваші права та виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору Відтак, закінчення строку договору, який був належним чином виконаний позбавленою стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з пункту 1.3 договору, [PERSON] надано кредит строком на 30 днів від дати отримання. Відповідно до вказаного строку відповідачка мала повернути позивачу кредит та сплатити проценти. У той же час, з наданих розрахунків заборгованості вбачається, що [PERSON] нараховані відсотки за користування кредитом станом на 24 лютого 2022 року, тобто поза межами строку кредитування, який не має перевищувати 30 днів. Останнім днем строку позики та відповідно нарахування відсотків є 30 січня 2022 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Після закінчення строку позики і невиконання боржником своїх зобов`язань щодо повернення позики та сплати відсотків за його користування, у статті 625 ЦК України, передбачені наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання та відповідальність боржника за неправомірне використання кредитних коштів. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного у постановах від 19.05.2020 у справі № 910/23028/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом згідно вказаного договору та зміну дати повернення всіх сум кредиту матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредиту. Також, з наданого позивачем розрахунку первісного кредитодавця вбачається, що відповідачкою 31.01.2022 сплачено відсотки за користування кредитом в розмірі 100 грн., що має бути враховано при визначені розміру заборгованості по відсотках. За таких обставин, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню відсотки нараховані в період строку кредиту з 31.12.2021 по 30.01.2022 (30 днів) на загальну суму 3650 грн., з розрахунку: 10000 грн. х 1.25% х 30 днів - 100 грн. Отже, з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість в розмірі 14750 грн., з них: сума заборгованості за тілом кредиту - 10000 грн., сума заборгованості за відсотками - 3650 грн., сума заборгованості за комісією - 1100 грн. Оскільки [PERSON] не виконала умови кредитного договору та не сплатила заборгованість в добровільному порядку, суд вважає стягнути з неї на користь позивача примусово заборгованість в сумі 14750,00 грн., так як згідно укладених договорів позивач набув права вимоги до відповідачки. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 3028 грн., а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі (14750/26750)х3028 =1669 грн. 64 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial