Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

25 грудня 2024 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Кузьмінов Дмитро Валерійович, звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява обґрунтована тим, що [INFO] народилася [PERSON] і у її свідоцтві про народження батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . 03.06.1988 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, внаслідок чого дружина взяла прізвище чоловіка та змінила своє дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] . У першому шлюбі батьки народили ще одну дитину рідного брата заявника [PERSON] , [INFO] . 25.01.1990 року батьки заявника розірвали шлюб, після чого у серпні 1990 року батько заявника [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . 22.11.2021 року [PERSON] склав заповіт яким заповів все своє майно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] . [INFO] , тобто своїм дітям. Вказаний заповіт посвідчений нотаріально. Проте, у зазначеному заповіті заповідачем допущено помилку, а саме замість правильної дати народження дочки [PERSON] « [INFO] » помилково зазначено « [INFO] », що може бути пов`язано як із відсутністю у заповідача копії паспорту дочки, так і з віком заповідача (85 років). [INFO] [PERSON] помер і за заявами його спадкоємців приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Яною Станіславівною заведена спадкова справа. Оскільки, дата народження [PERSON] у заповіті не збігається з такою, що міститься в паспорті, а отже заявник обмежений в праві спадкування та оформлення спадщини відповідно потребує судового захисту своїх прав. З огляду на вищевикладене заявник просить суд встановити факт належності заповіту, складеного 22.11.2021 року від імені [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В., реєстровий №3220, [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2025 року було відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено розгляд справи. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що є сином померлого та рідним братом заявниці [PERSON] . Батько складав заповіт без них, міг помилитись у даті народження сестри. Наразі, через помилку, допущену у заповіті, вони не можуть прийняти спадщину, спадкова справа заведена, сестра перебуває у Польщі. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що є дружиною померлого [PERSON] , знає заявницю [PERSON] , це донька її чоловіка, дату народження заявниці не пам`ятає. Вона знала про заповіт свого чоловіка, він дійсно складав його на своїх дітей. Проти заповіту жодних претензій не має. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Зі змісту ст.4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.05.1963 року народження. Батьками заявниці у вказаному свідоцтві зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 03.06.1988 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, внаслідок чого дружина взяла прізвище чоловіка та змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». 25.01.1990 року батьки заявниці розірвали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . 22.11.2021 року [PERSON] склав заповіт яким заповів все своє майно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . [INFO] в рівних частках ( а саме 1/2 частці кожному). Вказаний заповіт посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В., зареєстровано в реєстрі за №3220. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 12 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~5\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» було роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п. 12 постанови №\~5\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. При таких обставинах, у суду не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами, а також те, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, такий має бути встановлений в судовому порядку, оскільки встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявника та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст.2 ЦПК України. Відповідно до роз`яснення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С., видати свідоцтво про право на спадщину на майно померлого [INFO] [PERSON] на ім`я [PERSON] , [INFO] , за заповітом №3220 від 22.11.2021 року неможливо, оскільки заповіт посвідчений на ім`я [PERSON] , [INFO] . Отже, при складанні заповіту було допущено помилку у написанні дня та місяці народження доньки померлого [PERSON] . Суд вбачає невідповідність дати народження [PERSON] , яка зазначена у заповіті з паспортом громадянина України та іншими документами, які належать заявниці та описані вище. Судом встановлено неможливість внесення змін (виправлень) до правовстановлюючий документ в іншому порядку. Таким чином, заявник [PERSON] наділена правом на захист свого цивільного права в судовому порядку, оскільки підстави її звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів свідчать про наявність обмеження його права. Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності заповіту, суд приходить до висновку, що надані заявником докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви.

Outcome: approved