Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 15.06.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П., зареєстровано в реєстрі за №1552, в розмірі 503 641, 11 грн., зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що між нею та [PERSON] 15.06.2018 року було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького нотаріального округу Зубко О.П. та зареєстрований за № 1552, за яким Позикодавець одночасно з його підписанням передає Позичальникові грошові кошти в сумі 324 865,80 грн. 80 коп., що є еквівалентом 12 390,00 доларів США за курсом продажу валюти за даними Національного банку України на день підписання договору (1 долар США = 26,22 грн.), а Позичальник приймає кошти та зобов`язується повернути їх Позикодавцеві у порядку, визначеному цим Договором.Відповідно до п. 2.2. Договору Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві надану у відповідності з цим Договором позику в національній валюті України у еквіваленті 12 390, 00 доларів США 00 центів за курсом продажу валюти за даними Національного банку України на дату повернення грошових коштів у строк до 15 (п`ятнадцятого) березня 2019 року.В подальшому, 18.06.2019 року між сторонами на прохання відповідача було укладено Договір про внесення змін до договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. 15.06.2018 року за реєстром №1552, відповідно до умов якого сторони прийшли до згоди збільшити термін повернення коштів до 15.03.2020 року. Після чого, 18.03.2020 року знову на прохання відповідача між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. 15.06.2018 року за реєстром №1552 зі змінами, викладеними у договорі про внесення змін до договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. 18.06.2019 року зареєстром №1918 року відповідно до умов якого сторони прийшли до згоди збільшити термін повернення коштів до 15.02.2022 року.Відповідно до п. 2.1. Договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику грошові кошти в сумі, вказаній в п. 1.1. Договору одночасно з підписанням цього Договору. Підписання Позичальником цього Договору свідчить про передачу Позикодавцем Позичальнику позики в сумі, визначеній в пункті 1.1. цього Договору.Відповідно до п. 2.7. Договору визначено, якщо Позичальник не поверне позичену суму грошей у визначені цим Договором строки, Позикодавець має право, починаючи з наступного дня після відповідного строку, пред`явити цей Договір до стягнення, в тому числі, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Проте 25 серпня 2022 року набрав чинності Закон від 27 липня 2022 року № 2455-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану» відповідно до умов якого в період дії воєнного стану забороняється примусове виконання виконавчих написів нотаріусів, а тому єдиним та можливим способом захисту в частині стягнення коштів з відповідача за договором позики є відповідний позов до суду. Зазначила, що відповідач відмовилася виконувати взяті на себе зобов`язання за Договором, а тому нею (позивачем) було надіслано досудову вимогу, яка отримана відповідачем 25.11.2023 року та яка залишена без задоволення. Крім того, зазначила, що станом на 17.06.2024 року (дата підготовки позову) офіційний курс Національного банку України гривні по відношенню до долара США становить 40,6490 грн. від так сума боргу яка підлягає поверненню відповідно до п. 2.2. Договору складає 503 641,11 грн. (12 390,00x40,6490). З огляду на зазначене вище, посилаючись на норми чинного законодавства, позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики від 15.06.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П., зареєстровано в реєстрі за №1552, в розмірі 503 641,11 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 серпня 2024 рокувідкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) в судове засідання учасників справи, надано учасникам справи процесуальний строк для подання заяв по суті справи, при цьому, заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від сторін не надходили. Крім того, 07 січня 2025 року позивачем [PERSON] в порядку ст.49 ЦПК України подана заява про збільшення позовних вимог, зареєстрована судом 07.01.2025 року за вх. № 414, за якою просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 15.06.2019 року зареєстрованого за № 1552 в розмірі 521 481,47 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, які включають судовий збір та витрати на надання правничої допомоги, зазначивши на обґрунтування заяви, що станом на 17.06.2024 року (дата підготовки позову) офіційний курс НБУ гривні по відношенню до долара США становив 40,6490 грн. від так сума боргу, яка підлягала поверненню відповідно до п. 2.2. Договору складала 503 641,11 грн. (12 390,00 х 40,6490). В свою чергу, у зв`язку з тривалим розгляду справи № 405/4343/24, який викликаний відкладенням судових засідань через неявку відповідача до суду для прийняття участі у справі офіційний курс Національного банку України гривні по відношенню до долара США змінився, відтак станом на 06.01.2025 року (дата підготовки заяви про збільшення позовних вимог) офіційний курс Національного банку України гривні по відношенню до долара США становить 42, 0889 грн., на підставі чого сума боргу, яка підлягає поверненню відповідно до п. 2.2. Договору складає 521 481,47 грн. (12 390,00 х 42,0889). Представник позивача [PERSON] - адвокат Іванченко В.В. (діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВА №1097761 від 28 листопада 2024 року) в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримав в повному обсязі, зважаючи на підстави, викладені в позовній заяві, просив її задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Верстов Р.М. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії СА №1075315 від 02 грудня 2024 року) в судове засідання подав заяву, сформовану в системі «Електронний суд» 09.04.2025 року, зареєстровану судом 09.04.2025 року за вх. №10190 про розгляд справи без участі сторони відповідача, та, крім того, при прийнятті рішення по справі просив врахувати пояснення сторони відповідача, за якими сторони вже були учасниками судового процесу з аналогічних підстав за інших договором позики, а саме: справа №405/9100/23, що розглядалася в Ленінському районному суді м. Кіровограда, за наслідками якої ухвалою суду було затверджено умови мирової угоди, яка належним чином виконується відповідачем. При цьому, відповідач не спростовує отримання нею грошових коштів від позивача за правочином, що став предметом даного судового розгляду, однак враховуючи матеріальне становище відповідача та фактичні можливості, - вона не має можливості щодо сплати боргу за зазначеним договором одним платежем. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] - адвоката Іванченка В.В., враховуючи пояснення представника відповідача [PERSON] - адвоката Верстова Р.М., надані в попередньому судовому засіданні, зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З наданих позивачем письмових доказів, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами по справі, що 15 червня 2018 року між [PERSON] , як Позикодавцем, та [PERSON] , як Позичальником, було укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П., зареєстровано в реєстрі за №1552, за яким за цим Договором Позикодавець одночасно з його підписанням передає Позичальникові грошові кошти в сумі 324 865,80 грн. 80 коп., що є еквівалентом 12 390,00 доларів США за курсом продажу валюти за даними Національного банку України на день підписання договору (1 долар США = 26,22 грн.), а Позичальник приймає кошти та зобов`язується повернути їх Позикодавцеві у порядку визначеному цим Договором. Згідно з п.1.2 Договору позика за цим Договором є безпроцентною. Відповідно до п.2.1 Договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику грошові кошти в сумі, вказаній в п.1.1 Договору одночасно з підписанням цього Договору. Підписання Позичальником цього Договору свідчить про передачу Позикодавцем Позичальнику позики в сумі, визначеній в п.1.1 цього Договору. Відповідно до п. 2.2. Договору Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві надану у відповідності з цим Договором позику в національній валюті України у еквіваленті 12 390,00 доларів США 00 центів за курсом продажу валюти за даними Національного банку України на дату повернення грошових коштів у строк до 15 (п`ятнадцятого) березня 2019 року. Відповідно до п.2.8 Договору після виконання Позичальником свого зобов`язання Позикодавець повинен передати йому примірник цього Договору. Наявність у Позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника цього договору є свідченням прострочення виконання Позичальником свого зобов`язання. Крім того, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 червня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про внесення змін до договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. 15 червня 2018 року за реєстром №1552, за яким за цим Договором Позикодавець та Позичальник прийшли до згоди викласти в новій редакції підпункт 1.1.пункту 1 та підпункт 2.2. пункту 2 договору позики, посвідченого приватним нотаріусомКропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. 15 червня 2018 року,зареєстрованого в реєстрі за № 1552 такого змісту: «п.п. 1.1 п.1 за цим Договором Позикодавець одночасно з його підписанням передає Позичальникові грошові кошти в сумі 324 865,80 грн. 80 коп., що є еквівалентом 12 390 доларів США 00 центів за курсом продажу валюти за даними Національного банку України на день підписання договору (1 долар США = 26,22 гривень), а Позичальник приймає кошти та зобов`язується повернути їх Позикодавцеві у порядку визначеному цим Договором.»; п.п.2.2 п.2 Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві надану у відповідностізцимДоговором позику в національній валюті України у еквіваленті 12 390 доларів США 00 центів за курсом продажувалюти за даними Національного банку України на дату повернення коштів у строк до 15 березня 2020 року». Згідно з п.7 цей Договір не змінює інших умов договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. 15 червня 2018 року за реєстром №1552 між Позикодавцем та Позичальником. Окрім того, судом встановлено, що 18 березня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про внесення змін до договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. 15 червня 2018 року за реєстром №1552, зі змінами, викладеними у договорі про внесення змін до договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. 18 червня 2019 року за реєстром №1918, за яким за цим Договором Позикодавець та Позичальник прийшли до згоди викласти в новій редакції підпункт 1.1.пункту 1 та підпункт 2.2. пункту 2 договору позики, посвідченого приватним нотаріусомКропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. 15 червня 2018 року,зареєстрованого в реєстрі за № 1552 такого змісту: «п.п. 1.1 п.1 за цим Договором Позикодавець одночасно з його підписанням передає Позичальникові грошові кошти в сумі 324 865,80 грн. 80 коп., що є еквівалентом 12 390 доларів США 00 центів за курсом продажу валюти за даними Національного банку України на день підписання договору (1 долар США = 26,22 гривень), а Позичальник приймає кошти та зобов`язується повернути їх Позикодавцеві у порядку визначеному цим Договором.»; п.п.2.2 п.2 Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві надану у відповідності з цим Договором позику в національній валюті України у еквіваленті 12 390 доларів США 00 центів за курсом продажу валюти за даними Національного банку України на дату повернення коштів у строк до 15 лютого 2022 року». Пунктами 4, 5 Договору про внесення змін до Договору передбачено, що цейДоговір про внесення змін набуває чинності з моменту підписання Сторонами, є невід`ємною складовою частиною договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. 15 червня 2018 року за реєстром № 1552, зі змінами, викладеними у договорі про внесення змін до договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. 18 червня 2019 року за реєстром № 1918. Всі інші умови договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. 15 червня 2018 року за реєстром № 1552, зі змінами, викладеними у договорі про внесення змін до договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. 18 червня 2019 року за реєстром № 1918, залишаються незмінними і Сторони підтверджують по них свої зобов`язання. Судом також встановлено, що у зв`язку з невиконанням Позичальником взятих на себе зобов`язань за Договором позики від 15 червня 2018 року в частині повернення коштів, в порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача 17.11.2023 року було направлено досудову вимогу, яка залишена відповідачем без розгляду, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом порушеного майнового права. Крім того, з наданих позивачем письмових доказів, судом також встановлено, що у зв`язку з державною реєстрацією шлюбу 28 грудня 2023 року, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). На підставі викладеного вище, між сторонами мають місце договірні правовідносини, що походять з договору позики, нормативне регулювання яких визначено параграфом 1 глави 71 ЦК України. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. З огляду на викладене вище, судом відзначається, що зміст договору позики від 15 червня 2018 рокупро те, що відповідач [PERSON] взяла в борг у позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 324 865 грн. 80 коп., що є еквівалентом 12 390,00 доларів США за курсом продажу валюти за даними Національного банку України на день підписання договору (1 долар США = 26,22 грн.), є підтвердженням як укладення між ними договору позики, прийняттям сторонами умов та зобов`язань за договором позики, так і засвідченням отримання [PERSON] від [PERSON] зазначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно з п.п.2 п.2 Договору позики від 15.06.2018 року сторони погодили, що Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві надану у відповідності з цим Договором позику в національній валюті України у еквіваленті 12 390доларів США 00 центів за курсом продажу валюти за даними Національного банку України на дату повернення грошових коштів. Тобто, дійсна воля сторін була спрямована на повернення суми позики в національній валюті України, розмір якої має визначатись як еквівалент відповідної суми в доларах США за курсом Національного банку України станом на дату повернення коштів. Вказаний порядок визначення розміру зобов`язання відповідає положенням ст. ст.524,533 ЦК Українита не суперечить вимогам (засадам) справедливості, добросовісності, розумності та усталеній практиці у сфері цивільних відносин. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України) З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги, що строк повернення відповідачем [PERSON] коштів за договором позики від 15.06.2018 року, з урахуванням внесених змін, становить 15.02.2022 року, поряд з цим відповідачем кошти за договором позики в зазначений строк не повернуті та, більш того, наявність у Позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника зазначеного Договору, свідчить про прострочення виконання Позичальником свого зобов`язання, чим порушено право позивача як позикодавця за договором позики на повернення коштів, при цьому, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з положень ст.ст. 1046-1049 ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, та розглядаючи зазначену цивільну справу на підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] як Позичальник, не виконала зобов`язання перед позивачем [PERSON] , як Позикодавцем, щодо повернення суми позики за зазначеним договором, на підставі чого заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення боргу за Договором позики від 15 червня 2018 року в розмірі 521 481, 47 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом відзначається, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Представником позивача [PERSON] - адвокатом Іванченком В.В. подано клопотання про стягнення судових витрат, сформоване в системі «Електронний суд» 01.04.2025 року, зареєстроване судом 01.04.2025 року за вх. № 9281, за яким просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу в розмірі 14 850 грн. 00 коп. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 133 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Крім того, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відтак, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір №35/23 про надання правничої допомоги від 15.11.2023 року, укладений між позивачем [PERSON] , як Замовником та МІЖНАРОДНИМ АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ«РАДА» в особі голови Марчинського В.Г., як Виконавцем, за яким Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надавати йому правничу допомогу, яка складається з окремих доручень про надання правничої допомоги, місце та орган виконання доручення, характер справи, визначається додатковими угодами до Договору (п.3.1 Договору). Пунктом 6.3 Договору визначено, що результати правничої допомоги оформлюються Актом та є підставою для нарахування гонорару. В Акті зазначається гонорар та/або винагорода, фактичні витрати Виконавця, які не включаються в гонорар. Пунктом 7.2 Договору визначено, що за надану правничу допомогу Замовник сплачує Виконавцю гонорар. Згідно з Актом про надання правничої допомоги від 25 березня 2025 року, Замовник [PERSON] , з однієї сторони, та Виконавець МІЖНАРОДНЕ АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ «РАДА» в особі голови Марчинського В.Г., з другої сторони, склали дійсний Акт про те, що відповідно до умов Договору Виконавець надав Замовнику наступну правничу допомогу: формування та узгодження з клієнтом правової позиції за ціною 1500 грн. (3 год.); підготовка позовної заяви (12 год.) - 6000 грн.; підготовка процесуальних документів (4 год.) - 2 000 грн.; представництво інтересів в суді - 3000 грн., та технічні витрати - 2 500 грн. Всього надано правничої допомоги на загальну суму 15 000 грн. Крім того, 25.03.2025 року, між Замовником [PERSON] та Виконавцем МІЖНАРОДНИМ АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «РАДА» укладена додаткова угода про остаточний розмір гонорару та встановлення ціни Договору до Договору №35/23 про надання правничої допомоги від 15.11.2023 року у справі № 405/4343/24, за якою остаточний розмір гонорару, який сплачується Замовником за фактично надану правову допомогу згідно з наступного розрахунку: формування та узгодження з клієнтом правової позиції - 1 500 грн. (3 год.); підготовка позовної заяви (12 год.) - 6 000 грн.; підготовка процесуальних документів (4 год.) - 2 000 грн.; представництво інтересів в суді - 3 000 грн., та технічні витрати - 2 500 грн. Всього 15 000 грн. (п.1 Додаткової угоди). Згідно з п.2 Додаткової угоди внесено зміни до п.7.1 Договору та викладено їх в наступній редакції: ціна договору за надану Виконавцем Замовнику правничу допомогу складає 15 000 грн. Відповідно до платіжної інструкції №@2PL866099 від 20 червня 2024 року, [PERSON] на виконання договору про надання правничої (правової) допомоги №35/23 від 15.11.2023 року, сплатила на користь МІЖНАРОДНОГО АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ «РАДА» 14 850 грн., утримана комісія банку, - 150, 00 грн. Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є:1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;4) надання правничої допомоги свідку у кримінальному провадженні;5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;8) надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Тим самим, зазначеним Законом, до видів адвокатської діяльності не відносяться технічні витрати, які, в свою чергу, в розмірі 2 500 грн. зазначені в Акті про надання правничої допомоги від 25 березня 2025 року, на підставі чого розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу слід зменшити на зазначену суму. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин. Визначаючи у даній справі розмір судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, за встановлених обставин, суд виходить з заявленого позивачем предмета спору та ціну позову, суб`єктного складу осіб (відповідачем за яким є фізична особа), складених процесуальних документів та видами наданих адвокатських послуг, відсутність при цьому клопотання відповідача про зменшення зазначених витрат,

Outcome: approved