Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

В грудні 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який в подальшому був уточнений, до відповідача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі звернення Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» 04.10.2021 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., останнім було вчинено виконавчий напис №32060 від 04.10.2021 року про стягнення з позивача на користь відповідача суми кредитної заборгованості у розмірі 40019,16 грн. Приватним виконавцем Виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. на підставі вказаного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №67323851 від 25.11.2021 року та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в рамках виконавчого провадження. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.09.2024 року у цивільній справі №212/7686/24 вказаний виконавчий напис №32060 від 04.10.2021 року було визнано таким, що не підлягає виконанню. Водночас, з заробітної плати позивача проводилось відрахування згідно вищевказаної постанови приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в рамках виконавчого провадження №67323851. Так, з [PERSON] на користь відповідача було стягнуто 27314,28 грн. На підставі викладеного, позивач просила суд стягнути з відповідача вказану суму грошових коштів у розмірі 27314,28 грн, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн. Ухвалою суду від 30 грудня 2024 року позовну заяву було залишено без рух, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 21 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. Відповідач АТ «ПУМБ» копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав в особистому кабінеті в підсистемі «Електронний суд» 21.01.2025 року, однак правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався та відзив у визначений в ухвалі строк до суду не подав. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов до суду не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надав. Третя особа приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 04.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №32060, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором від 19.03.2015 року, укладеним з АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМБ», заборгованості за Кредитним договором №26257019465427 від 19.03.2015 року. Загальна розмір заборгованості за вказаним виконавчим написом склала 40019,16 грн. (а.с. 57) 25.11.2021 року приватним виконавцем Виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] в рамках виконавчого провадження №67323851, відкритого на примусове виконання вищевказаного виконавчого напису №32060 від 04.10.2021 року. (а.с. 7) На підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2024 року у цивільній справі № 212/7686/24, 2/212/3428/24, позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», Приватного нотаріусу Бригіда Володимира Олександровича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа: приватний виконавець Сидорук Леся Вікторівна задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 04.10.2021 року приватним нотаріусом Бригіда Володимиром Олександровичем, реєстр № 32060, за яким з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» було звернуто стягнення боргу в загальній сумі 40019,16 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 10.10.2024 року. (а.с. 15-16) Відповідно до копії довідки КП «Міський тролейбус» від 11.11.2024 року за №3005, з [PERSON] , яка працює в КП «Міський тролейбус» згідно вищевказаного виконавчого провадження № 67323851 25.11.2021 року з січня 2022 року здійснювались відрахування у розмірі 20% від нарахованої заробітної плати на користь АТ «ПУМБ». Так, з позивача з січня 2022 року по вересень 2024 року було утримано суму боргу у загальному розмірі 27314,28 грн. (а.с. 17) Позивач звернулась до приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. із заявою про закінчення виконавчого провадження №67323851 від 25.11.2021 року, зняття арешту з майна та повернення всіх сум, стягнутих за вказаним виконавчим провадженням. (а.с. 18-19) Згідно з інформацією приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 27.02.2025 року за №10994, яка містить в листі, адресованому [PERSON] , на примусовому виконанні у приватного виконавця перебувало виконавче провадження № 67323851 з примусового виконання виконавчого напису № 32060 від 04.10.2021, виданого приватним нотаріусом КМНО Бригіда В.О. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 40019,16 грн. 22.11.2024 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Станом на 27.02.2025 року в межах виконавчого провадження з доходів боржника стягнуто кошти на загальну суму 27314,28 грн. Згідно розподілу, здійсненого приватним виконавцем з даних коштів перераховано: - 500,00 грн.- в рахунок сплати витрат виконавчого провадження; - 2303,01 грн.- в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця; - 23029,75 грн.- в рахунок сплати заборгованості за виконавчим провадженням (та перераховано на рахунок стягувача АТ «ПУМБ»). Також, боржнику згідно заяви від 13.11.2024 року повернуто нерозподілені грошові кошти у розмірі 1481,52 грн. і основну винагороду у розмірі 2303,01 грн. (а.с. 58) Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно із ч. 3 ст. 1212 ЦК України та положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі №753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року в справі №910/3395/19. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08.09.2021 року у справі №201/6498/20. Підставою стягнення коштів з позивача був виконавчий напис нотаріуса, який визнаний таким, що не підлягає виконанню, тобто кошти були стягнуті, а не добровільно внесені в рахунок погашення заборгованості. Так, на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2024 року у цивільній справі № 212/7686/24, 2/212/3428/24 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 04.10.2021 року приватним нотаріусом Бригіда Володимиром Олександровичем, реєстр № 32060, за яким з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» було звернуто стягнення боргу в загальній сумі 40019,16 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 10.10.2024 року. (а.с. 15-16) Згідно листа приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 27.02.2025 року за № 10994, адресованого [PERSON] , на примусовому виконанні у приватного виконавця перебувало виконавче провадження № 67323851 з примусового виконання виконавчого напису № 32060 від 04.10.2021 року. Станом на 27.02.2025 року в межах виконавчого провадження з доходів боржника стягнуто кошти на загальну суму 27314,28 грн. Згідно розподілу, здійсненого приватним виконавцем з даних коштів перераховано: - 500,00 грн. - в рахунок сплати витрат виконавчого провадження; - 2303,01 грн.- в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця; - 23029,75 грн.- в рахунок сплати заборгованості за виконавчим провадженням (та перераховано на рахунок стягувача АТ «ПУМБ»). Також, боржнику згідно заяви від 13.11.2024 року повернуто нерозподілені грошові кошти у розмірі 1481,52 грн. і основну винагороду у розмірі 2303,01 грн. (а.с. 58) Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, власних заперечень щодо обставин справи не навів та доказів, які б спростовували позовні вимоги, до суду не надав. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України, безпідставно утримані грошові кошти у розмірі 27314,28 грн. підлягають поверненню позивачу, а тому позовні вимоги щодо стягнення з АТ «ПУМБ» на користь [PERSON] грошових коштів, стягнутих в процесі виконавчого провадження №67323851, підлягають задоволенню. Також згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved