Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

У лютому 2025р. до суду надійшла зазначена заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу з відповідачів, які сторона позивача понесла у зв`язку із розглядом вказаної справи. Відповідно до вказаної заяви представник позивача просила суд стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 2500,0 грн. Подану заяву мотивовано тим, що у рішенні суду вирішено питання щодо розподілу судових витрат, які складаються із судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову та понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, яку сторона понесла станом на момент подання позову до суду, однак, позивачем також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 2500,0 грн за участь у судовому засіданні (15 жовтня 2024р.), які, за твердженням сторони позивача, мають бути стягнуті судом з відповідачів, шляхом ухвалення додаткового рішення. Разом із вказаною заявою, представником позивача подано до суду докази понесення вищезгаданих витрат. В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи заяви у повному обсязі, з підстав, викладених у заяві. Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку. В силу положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду вказаного питання. Вислухавши доводи представника позивача, повно та всебічно вививши матеріали вищезазначеної справи, суд вважає, що подана заява про стягнення судових витрат підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2025р. позов Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості за житлово-комунальні послуги; три відсотки річних; інфляційні втрати; пеню, було задоволено частково, а саме: -стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 19193, 55 грн.; пеню в розмірі 240,59 грн.; -стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України судовий збір у розмірі по 1009, 33 грн.; витрати на професійну правничу допомогу по 1068,0 грн., з кожного. Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, представником позивача було надано копію договору про надання правової допомоги №2003/23-ЮО-БУ1 МОУ від 20 березня 2023р., укладеного позивачем із Адвокатським об`єднанням «Бізнес Лоєр» в особі керуючого партнера Щипициної І.В.; копію додаткової угоди №1 від 20 березня 2023р.; копію Акту про надання правової допомоги від 22 жовтня 2024р. за договором про надання правової допомоги №2003/23-ЮО-БУ1 МОУ від 20 березня 2023р., підписаного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Бізнес Лоєр» в особі керуючого партнера Щипициної І.В.; копію платіжної інструкції №1305 від 04 листопада 2024р. При цьому, суд зауважує, що копія Акту про надання правової допомоги від 22 жовтня 2024р. за договором про надання правової допомоги №2003/23-ЮО-БУ1 МОУ від 20 березня 2023р., підписаного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Бізнес Лоєр» в особі керуючого партнера Щипициної І.В. та копія платіжної інструкції №1305 від 04 листопада 2024р. на час розгляду справи в матеріалах справи були відсутні, а їх надано представником позивача разом із заявою про ухвалення додаткового рішення після розгляду справи. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК (у редакції 2004р.); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Згідно п. 3 ч.1 та ч. 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати . Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 141 ч. 8 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів (постанова Верховного Суду від 22 липня 2021р. у справі №569/17386/18). У судовому засіданні представник позивача посилалась на те останньою виконано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України, оскільки у позові було зазначено, що «розмір гонорару за представництво інтересів Будинкоуправління №1 в судових засіданнях при розгляді даної позовної заяви становитиме 2500,0 грн за кожне судове засідання.», однак, вказане, на переконання суду, у розумінні вищезгаданих приписів процесуального закону не є заявою сторони про намір подати докази понесення витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, поданої до закінчення судових дебатів у справі. При цьому, вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (п. 53 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020р. у справі № 755/9215/15-ц). Таким чином, представником позивача не було заявлено про намір подати відповідні докази, які підтверджують витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу в суді та оплату послуг за професійну правничу допомогу, та не подано відповідної заяви до закінчення судового розгляду у справі, як це передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України та ст. 246 ЦПК України. Вказане свідчить про неможливість прийняття до уваги доказів, які були подані позивачем після ухвалення рішення суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява сторони позивача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення понесених витрат на правничу допомогу по вказаній цивільній справі підлягає залишенню без задоволення.

Outcome: dismissed