Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Керівник Жовтоводської окружної прокуратури Геник В.М. звернувся через систему\~«Електронний суд» з позовом в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Криворізької міської ради, третя особа Комунальне підприємство "Криворізька міська клінічна лікарня №2" Криворізької міської ради до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23.04.2024 року у справі №190/688/24 [PERSON] , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, відповідно до ст.ст.75, 76 КК України [PERSON] , звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1рік. Вироком суду встановлено, що 27.01.2024 року близько 19,00 год., капуста Є.В., перебуваючи в будинку , розташованого за адресою : [ADDRESS] в гостях у [PERSON] , де останні разом вживали алкогольні напої. В ході розпиття алкогольних напоїв між ними виник словесний конфлікт, в ході якого у [PERSON] , раптово виник злочинний намір на нанесення тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] .. В результаті протиправних дій [PERSON] потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження, в зв`язку з чим останній перебував на лікуванні в КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР. з 28.01.2024 по 22.02.2024, що становить 24 ліжко-дні. Згідно з\~розрахунку витрат\~наданого КП\~«Криворізька міська\~клінічна лікарня\~№2»\~КМР на\~стаціонарне лікування\~ [PERSON] \~за період\~з 28.01.2024\~по 22.02.2024\~понесено за\~рахунок коштів\~Національної служби\~здоров`я\~України в\~розмірі 45\~786,81\~грн.,\~а саме\~за рахунок\~коштів Національної\~служби здоров`я\~України (Державний\~бюджет України)\~в розмірі\~37\~848,66\~грн.\~та місцевого\~бюджету Криворізької\~міської територіальної\~громади -\~7\~938,15\~грн. Посилаючись на ст. 1206 ЦК України, просить стягнути з [PERSON] , на користь Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 37\~848 грн. 66 коп., та на користь Криворізької міської територіальної громади в особі позивача Криворізької міської ради кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] , в сумі 7 938,15 грн.. Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25.02.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, у якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відзив на позов та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходили Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з наведених у позові підстав. Представник позивача Національної служби здоров`я України - Тарасенко М.С. в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, через систему електронний суд надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Позивач - Криворізька міська рада в судове засідання свого представника не направила, про розгляд справи повідомлений належним чином. Третя особа - КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради в судове засідання свого представника не направила, про розгляд справи повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі Заслухавши пояснення і доводи прокурора, відповідача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, - в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Частиною 3 та ч. 4 ст. 56 ЦПК України закріплено право прокурора у визначених законом випадках звертатися до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження процесуальної дії (відповідні функції). Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Аналіз положень ст. 56 ЦПК України у взаємозв`язку зі змістом ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу. Судом встановлено, що вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23.04.2024 року у справі №190/688/24, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, відповідно до ст.ст.75, 76 КК України [PERSON] , звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік. (а.с.115-117) В результаті протиправних дій [PERSON] , потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження, в зв`язку з чим, останній перебував на лікуванні в КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР в період з 28.01.2024 по 22.02.2024, що становить 24 ліжко-дні. Знаданого\~КП «Криворізька\~міська клінічна\~лікарня №2»\~КМР розрахунку\~витрат на\~стаціонарне лікування\~ [PERSON] \~за період\~з 28.01.2024\~по 22.02.2024\~вбачається,\~що витрати\~на його\~лікування понесено\~за рахунок\~коштів Національної\~служби здоров`я\~України в\~розмірі 37\~848,66\~грн.\~та місцевого\~бюджету -\~7\~938,15\~грн. що підтверджується довідками-розрахунками щодо понесених витрат на стаціонарне лікування [PERSON] , від 07.11.2024 року №116-к.. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ (а.с.45-49) Отже, витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] за період з 28.01.2024 по 22.02.2024 понесено в розмірі 45 786,81 грн., а саме за рахунок коштів Національної служби здоров`я України (Державний бюджет України) в розмірі 37 848,66 грн. та місцевого бюджету Криворізької міської територіальної громади - 7 938,15 грн.. Згідно листа НСЗУ №43876/2-16-24 від 29.11.2024 вбачається, що послуги КП\~«Криворізька міська\~клінічна лікарня\~№2»\~Криворізької міської\~ради, пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачуються НСЗУ, як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України.(а.с.98- 100) Відповідно до відповіді Національної служби здоров`я України від 29.11.2024 року, НСЗУ не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину. НСЗУ не заперечує, щодо звернення до суду в інтересах держави прокуратурою стосовно відшкодування витрат на лікування потерпілих від кримінальних правопорушень. Відповідно до листа НСЗУ №43876/2-16-24 від 29.11.2024 року, у 2024 році між НСЗУ та КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» було укладено договори №3675-Е124-Р000 від 04.02.2024 року та №0885-Е124-Р000 від 22.01.2024 року про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій.. Оплата за вказаними договорами здійснена НСЗУ у повному обсязі.(а.с.50-68) У відповідності до ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України, передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі ст. 49 Конституції України, охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо- профілактичних програм. Відповідно до Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017№ 1101 (далі -Положення), Національна служба здоров`я України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», однією з основних функції НСЗУ, як уповноваженого органу передбачено укладення договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. НСЗУ відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: укладає, змінює та припиняє договори про медичне обслуговування населення; здійснює заходи, що забезпечують цільове та ефективне використання коштів за програмою медичних гарантій; здійснює оплату\~згідно з\~тарифом за\~надані пацієнтам\~медичні послуги\~(включаючи\~медичні вироби)\~та лікарські\~засоби за\~договорами про\~медичне обслуговування\~населення за\~програмою медичних\~гарантій. Відповідно до п. 3 Порядку, розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є НСЗУ. Відповідно до п. 3 Порядку, розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є НСЗУ. Згідно з п. 8, 10 ч. 5 Інструкції про статус відповідальних виконавців бюджетних програм та особливості їх участі у бюджетному процесі, затвердженої наказом Мінфіну від 14.12.2001 № 574 відповідальний виконавець, зокрема, здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів у бюджетному процесі; головний розпорядник та відповідальний виконавець у встановленому порядку здійснюють контроль за дотриманням бюджетного законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу з метою забезпечення ефективного та результативного управління бюджетними коштами. Між НСЗУ та КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР був укладений Договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 3675-Е124-Р000 від 04.02.2024. Послуги КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам у 2024 р., оплачено НСЗУ, як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України, що підтверджується листом НСЗУ №43876/2-16-24 від 29.11.2024. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо кримінальне правопорушення вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно ч. 2 ст. 1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11«Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. У п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно п. 4 вищезазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995року №11«Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,та судових витрат» відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Крім того, слід зазначити, що суд, дослідивши питання щодо наявності підстав для представництва місцевою прокуратурою позивача у справі, перевіривши причини, які перешкоджають здійсненню захисту прав та інтересів позивачем особисто. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках та порядку, що визначені законом. Згідно ч.3 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Аналіз положень частин 3-5 статті 56 ЦПК України у взаємозв`язку зі змістом частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Згідно зі ст. 140, 142 Конституції України та ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення гарантується державою. Держава бере участь у формуванні доходів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 серпня 2019 року по справі №915/20/18 зазначено, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи. Згідно з ч.3 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Відповідно до ст. 167 ЦК України, держава діє в цивільних правовідносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР є лікувальним закладом охорони здоров`я. Згідно визначення, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджет - план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються відповідно органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду. Відповідно до пп. «а» п. 3 ч. 1 ст. 89 БК України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад належать, зокрема, видатки на охорону здоров`я, в т.ч. на амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, дільничні лікарні). Згідно зі ст. 49 Конституції України, охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо- профілактичних програм. Відповідно до пп. 5 п. 14 Положення, НСЗУ з метою організації своєї діяльності забезпечує в установленому порядку самопредставництво НСЗУ в судах та інших органах через осіб, уповноважених діяти від її імені, у тому числі через посадових осіб юридичної служби НСЗУ, а також забезпечує представництво інтересів НСЗУ в судах України та інших органах через представників. Згідно зі ст. 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 р. № 1086 затверджено Порядок використання коштів, передбачених у Державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення», який визначає механізм використання коштів, передбачених у Державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (далі - бюджетні кошти). Відповідно до\~п.\~3\~Порядку, розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є НСЗУ. Згідно з ч. 4 ст. 20 Бюджетного кодексу України, відповідальний виконавець бюджетних програм у процесі їх виконання забезпечує цільове та ефективне використання бюджетних коштів протягом усього строку реалізації відповідних бюджетних програм у межах визначених бюджетних призначень. Між НСЗУ та КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР був укладений Договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 3675-Е124-Р000 від 04.02.2024. Послуги КП «Криворізьк міська клінічна лікарня №2» КМР пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам у 2024 р., оплачено НСЗУ, як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. Оскільки лікування потерпілого [PERSON] , здійснювалося за кошти державного бюджету, отримані закладом від НСЗУ за договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, та за кошти місцевого бюджету, відповідно, контролювати питання ефективності їх використання та повернення є органи, що є розпорядниками вказаних коштів. Таким чином, у даному випадку органом,\~уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, виступає Національна служба здоров`я України. Відповідно до ч. 2 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування», районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Згідно зі статутом КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР, затвердженого рішенням Криворізької міської ради № 198-ум від 30.01.2021 (далі - Статут), - підприємство засноване на комунальній власності Криворізької міської територіальної громади. Згідно п. 1.4 Статуту, засновником та\~власником майна підприємства є Криворізька міська територіальна громада в особі Криворізької міської ради. У листах Криворізької міської ради від ради від 28.11.2024 №12- 60468/19/1354, від 13.12.2024 № 7-60468/19/1433 зазначено, що заходів щодо звернення до суду з позовом про стягнення з [PERSON] понесених витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину не здійснювалось. У цих же листах, Криворізька міська рада повідомила, що органи місцевого самоврядування мають сприяти органам прокуратури у здійсненні покладених на них функцій, та Криворізька міська рада вбачає підстави для звернення Жовтоводською окружною прокуратурою до суду з відповідною позовною заявою. Таким чином, на даний час вказана сума не відшкодована, та кошти до місцевого бюджету не стягнуті. Отже, ані Національною службою здоров`я України, ані Криворізькою міською радою з моменту закінчення лікування потерпілого [PERSON] , а саме з 23 лютого 2024 по теперішній час жодних заходів до відшкодування витрат, понесених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, вчиненого [PERSON] , не вжито. Суд приходить до висновку, що розрахунок заподіяних збитків з лікування потерпілого [PERSON] в відділенні політравми КП «Криворізька МКЛ «2»КМР проведено згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілих від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою КМУ від 16 липня 1993 року № 545, оскільки сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначена КП «Криворізька МКЛ №2»КМР, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених потерпілим [PERSON] в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. На підставі викладеного, з урахуванням ст. 13 ЦПК України, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь держави в особі НСЗУ, грошові кошти в розмірі 37848,66 грн., витрачені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] та 7\~938,15 грн. на користь Криворізької міської територіальної громади в особі Криворізької міської ради кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] .

Outcome: approved