Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, в якому просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09.02.2015 року в справі № 569/3683/25 та стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 700 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05 січня 2015 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач належним чином не виконує покладений на нього обов`язок утримувати свою дитину, брати участь у її вихованні, у її догляді та становленні. Звертає увагу на те, що за час, який минув після стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 700 (сімсот) гривень, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» складає 3 196 грн. Заробітньої плати, яку вона отримує недостатньо для нормального забезпечення сім`ї та розвитку дитини. Пропозицію домовитись про надання допомоги на утримання доньки у більшому розмірі відповідач залишив без відповіді. При визначенні розміру аліментів просить суд врахувати, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатний своєю працею заробляти собі на життя. Враховуючи рівність прав та обов?язків батьків щодо дитини, беручи до уваги, що обов?язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального догляду за дитиною, просить суд взяти до уваги, що дитина є хворобливою і потребує постійного догляду мами, а також постійного лікування та обстеження. Дитина навчається в Рівненському навчально-реабілітаційному центрі "Особлива дитина" з неповним державним утриманням. Вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що буде відповідати інтересам дитини, а також засадам розумності та справедливості. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак 15 квітня 2025 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, пояснень чи заперечень на позов не подав. Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст.281 ЦПК України. За містом ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 11 січня 2011 року, який розірвано заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09.02.2015 року в справі № 569/3683/25. У період шлюбу у них народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Також рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2015 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 700 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05 січня 2015 року. Відповідач [PERSON] свої батьківські обов`язки належним чином не виконує. Зі слів позивача, інших дітей у його немає, фінансових зобов`язань теж. Разом з тим, позивач є працездатною особою. Нормою ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від заробітку (доходу) відповідача, відповідно суд доходить висновку про необхідність зміни аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів,суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх дитини у частці від його заробітку (доходу). Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей (ч. 1 ст.141 СК України), з урахуванням інфляції та зміни рівня життя, суд доходить висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, відповідатиме чинному законодавству. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved