Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

05 лютого 2025 року ОСББ «Ліатріс» звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 15999 гривень 10 копійок, інфляційні витрати в сумі 27 гривень 83 копійки, три відсотки річних в сумі 12 гривень 45 копійок, а всього 16039 гривень 038 копійок, за період з 01 грудня 2017 року по 30 вересня 2024 року, інфляційні витрати із 01 грудня 2017 року по 29 лютого 2020 рік, а також судовий збір у сумі 3028 гривень 00 копійок.\~ Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно ордеру на житлове приміщення №000903 від 15 червня 1995 року [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] та є співвласником багатоквартирного будинку, в якому створено ОСББ «Ліатріс». [PERSON] та [PERSON] , які зазначені у вказаному ордері як наймачі, зняті з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, було створено ОСББ «Ліатріс2, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , за номером запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 1000241070001002551, код ЄДРПОУ 41760671. Згідно розділу 2 Статуту ОСББ «Ліатріс», метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Протоколом установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 19 листопада 2017 року затверджено середньорічний кошторис доходів та витрат об`єднання та загальнообов`язковий розмір щомісячних внесків наймачів житлових приміщень на поточне утримання будинку і прибудинкової території в розмірі 4,00 гривні за кв.м. загальної площі приміщення та надано повноваження правлінню у разі потреби здійснювати перерозподіл коштів у межах затвердженого кошторису. Протоколом загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 19 листопада 2017 року, затверджено з 01 січня 2019 року середньомісячний кошторис доходів та витрат об`єднання на 2019-2020 роки та встановлено загальнообов`язковий розмір щомісячних внесків на управління багатоквартирним будинком для власників житлових приміщень в розмірі 5,00 грн. за 1 кв.м. загальної площі. Протоколом №5 загальних зборів співвласників ОСББ «Ліатріс» від 01 грудня 2022 року було затверджено внесок на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 5,00 гривень за 1 квадратний метр для власників квартир/нежитлових приміщень/наймачів з 01 грудня 2022 року. Отже, відповідач, як співвласник багатоквартирного будинку, зобов`язаний був сплачувати внески на утримання багатоквартирного будинку у наступних розмірах: з 01 грудня 2017 року по 31 грудня 2018 року в розмірі 161 гривня 20 копійок (40,3 кв.м.*4,00 грн./кв.м.); з 01 січня 2019 року по 30 листопада 2022 року в розмірі 201 гривня 50 копійок (40,3 кв.м.*5,00 грн./кв.м.); з 01 грудня 2022 року по 30 вересня 2024 року в розмірі 201 гривня 50 копійок (40,3 кв.м.*5,00 грн./кв.м.) Згідно розрахунку заборгованості, відповідач з 01 грудня 2017 року по 30 вересня 2024 року заборгував на користь ОСББ «Ліатріс» кошти в сумі 15999 гривень 10 копійок за послуги з утримання багатоквартирного будинку. Судовим наказом Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 жовтня 2024 року стягнуто з [PERSON] на користь ОСББ «Ліатріс» заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з жовтня 2021 року по 30 вересня 2024 року у сумі 15999 гривень 10 копійок, інфляційні витрати в сумі 154 гривень 27 копійок, три відсотки річних в сумі 40 гривень 40 копійок та витрати по сплаті судового збору у сумі 302 гривні 80 копійок, а всього 16496 гривень 57 копійок. Однак, ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 січня 2025 року у справі №703/5577/24 вищевказаний судовий наказ було скасовано. Скасовуючи судовий наказ відповідач не погодився із розміром заявлених вимог, оскільки такі на його думку, виходять за межі строку позовної давності. З огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-ІХ щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, позивач ОСББ «Ліатріс» вважає, що строки позовної давності для звернення до суду з даним позовом не пропущені. Боржник, з врахуванням положень ст.625 ЦК України, на вимогу ОСББ «Ліатріс», зобов`язаний оплатити крім основного боргу, ще й інфляційні нарахування та три відсотки річних від простроченої суми. Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача складає 15999 гривень 10 копійок, інфляційні нарахування у сумі 27 гривень 83 копійки та три відсотки річних у сумі 12 гривень 45 копійок, а всього 16039 гривень 38 копійок. Своєю бездіяльністю відповідач не виконує покладені на нього обов`язки по утриманню будинку, чим порушує інтереси позивача, у зв`язку ОСББ «Ліатріс» звернулося до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 06 лютого 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та відповідачу встановлено строк для поданні до суду відзиву на позовну заяву. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву ОСББ «Ліатріс» до суду не подав, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не висловив своїх заперечень проти заочного розгляду справи, розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого глави 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.385 ЦК України, власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Згідно ст.1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинкуюридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використання їхнього власника майна та управління, утримання і використання спільного майна. Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03 лютого 2023 року за №315142703252, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ліатріс» розташоване за адресою: [ADDRESS] , за номером запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань 1000241070001002551, код ЄДРПОУ 41760671, основним видом діяльності є «81.10 Комплексне обслуговування об`єктів». Назва органів управління юридичної особи загальні збори, правління, голова правління (а.с.21). Протоколом загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ліатріс» від 01 грудня 2022 року затверджено Статут Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ліатріс» (Нова редакція) (а.с.22-27). Згідно п.1 розділу І вказаного Статуту, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ліатріс» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до п.1 розділу ІІ зазначеного Статуту, метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Згідно п.2 розділу ІІ вказаного Статуту, об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласників. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. Відповідно до п.3 розділу ІІ зазначеного Статуту, завданням та предметом діяльності об`єднання є: забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно п.1 розділу ІІІ вказаного Статуту, органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія (ревізор) об`єднання. Відповідно до п.2 розділу ІІІ зазначеного Статуту, вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання. Загальні збори скликаються не рідше одного разу на рік. Згідно п.3 розділу ІІІ вказаного Статуту, до виключної компетенції загальних зборів належить, зокрема визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Відповідно до п.12 розділу ІІІ зазначеного Статуту, рішення загальних зборів співвласників, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення. Згідно п.2 розділу V вказаного Статуту, співвласник зобов`язаний, зокрема: виконувати обов`язки, передбачені Статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно і у повному обсязі сплачувати належні внески ті платежі. Згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники зобов`язані виконувати рішення загальних зборів. Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів та прийняття відповідних рішень здійснюються згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. Відповідно до п.17 ч.2 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку», до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком. Згідно ч.15 ст.16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», рішення зборів співвласників оформлюється протоколом. Відповідно до ч.28 ст.16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які після прийняття таких рішень набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення. Статтею 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання. Згідно ч.3 ст.23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», внески на утримання та ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває в спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Як вбачається з протоколу установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 19 листопада 2017 року, прийнято рішення, зокрема: 1. Створити ОСББ по [ADDRESS] та затвердити найменування Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ліатріс», скорочена назва ОСББ «Ліатріс»; 2. Затвердити Статут ОСББ «Ліатріс» у запропонованій редакції; 5. Затвердити середньорічний кошторис доходів витрат об`єднання та загальнообов`язковий розмір щомісячних внесків власників та наймачів житлових приміщень на поточне утримання будинку і прибудинкової території в розмірі 4 гривні 00 копійок за кв.м. загальної площі приміщення та надати повноваження правлінню у разі потереби здійснювати перерозподіл коштів у межах затвердженого кошторису (а.с.14-15). Відповідно до протоколу загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 12 січня 2019 року, загальними зборами вирішено, зокрема затвердити з 01 січня 2019 року середньорічний кошторис доходів витрат об`єднання на 2019-2020 роки та встановити загальнообов`язковий розмір щомісячних внесків на управління багатоквартирним будинком для власників житлових приміщень в розмірі 5 гривень 00 копійок за 1 кв.м. загальної площі (а.с.16-17). Згідно протоколу №5 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] ОСББ «Ліатріс» (код ЄДРПОУ 41760671) від 01 грудня 2022 року, загальними зборами вирішено, зокрема затвердити загальнообов`язковий розмір щомісячних внесків для власників кварти/нежитлових приміщень/наймачів в розмірі 5 гривень 00 копійок загальної площі приміщення з 01 грудня 2022 року (а.с.18-20). Відповідно до ст.58 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Судом встановлено, що 15 червня 1995 року виконавчим комітетом міської ради м. Сміла видано ордер на жиле приміщення №000903 серії С, відповідно до якого, [PERSON] з сім`єю з 3 осіб, на підставі рішення виконкому від 18 травня 1995 року за №324, має право на зайняття жилого приміщення площею 25,56 кв.м., яке складається з 2 кімнат по [ADDRESS] . Склад сім`ї: [PERSON] дружина, [PERSON] син (а.с.13). Як вбачається з відповіді №1097127 від 06 лютого 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] , [INFO] , з 24 січня 1996 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.30). З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з дня отримання вищевказаного ордеру на жиле приміщення, тобто з 16 червня 1995 року, по даний час відповідач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , внаслідок чого використовує її, як своє зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, що свідчить про користування даною кімнатою саме відповідачем. У позовній заяві ОСББ «Ліатріс» стверджує та це не спростовується матеріалами цивільної справи, [PERSON] та [PERSON] , які зазначені у вказаному ордері як наймачі, зняті з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . При цьому суд враховує висновок Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, який викладений у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 539/2869/16-ц, відповідно до якого надання житлово-комунальної послуги здійснюється не квартирі як об`єкту права власності, а певному суб`єкту (власнику, співвласнику, наймачу, суб`єкту сервітуту тощо), який проживає в квартирі. З урахуванням цього, надавач самостійно визначає особу або осіб, які є споживачами такої послуги і мають відповідати за позовом про стягнення відповідної заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.68 ЖК УРСР, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ч.2 ст.815 ЦК України, наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до п.2 ч.4 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст.510 ЦК України). Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до норми ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги позивача вимагати сплату грошей за надані послуги. Як вбачається з розрахунку заборгованості по співвласнику [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , за 01 грудня 2017 року по 30 вересня 2024 року, відповідач [PERSON] у період часу з грудня 2017 року по вересень 2024 року включно оплату внесків на користь ОСББ «Ліатріс» не сплачував, внаслідок чого у нього, станом на 30 вересня 2024 року утворилася заборгованість у сумі 15999 гривень 10 копійок (а.с.8-9). Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням\~ умов,\~ визначених\~ змістом зобов`язання (неналежне виконання). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (пункт 45)). Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунків втрат від інфляції та відсотків за користування коштами, ОСББ «Ліатріс», у зв`язку з невиконанням зобов`язань щодо сплати щомісячних внесків, нарахувало відповідачу [PERSON] за період часу з 01 грудня 2017 року по 11 березня 2020 року втрати від інфляційні у сумі 27 гривень 83 копійки та 3% річних у сумі 12 гривень 46 копійок (а.с.10-12). Оцінюючи подані позивачем розрахунки заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такі були проведені із застосуванням відповідних розрахунків, належним чином обґрунтовані та мотивовані. При цьому, суд враховуючи, що відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно\~ ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 258 ЦК України визначає, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. При цьому, відповідно до ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Разом з цим, відповідно до п.12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року. Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи, що з 12 березня 2020 року по 01 липня 2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24 лютого 2022 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено, суд приходить до висновку, що строк позовної давності звернення позивача ОСББ «Ліатріс» до суду з вимогами про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01 грудня 2017 року по 30 вересня 2024 року, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 01 грудня 2017 року по 11 березня 2020 року, не був пропущений. Згідно ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСББ «Ліатріс» підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжних інструкцій №429 від 17 жовтня 2024 року та №462 від 29 січня 2025 року, позивачем при звернення до суду з даним позовом сплачено судовий збір у загальній сумі 3028 гривень 00 копійок (а.с.1, 2). Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3028 гривень 00 копійок судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved