Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 25 грудня 2024 року за підсудністю з Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості: - за Кредитним\~договором №\~CCNG-630184390\~від 25\~липня 2014\~р. 16\~111,17 грн., яка складається з 13\~884,40 грн. заборгованості за основним боргом, 1095,53 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками; 912,14 грн. інфляційні збитки; 219,10 грн. нараховані 3% річних. - за Кредитним договором № CCNG-630309362 від 28 вересня 2015 р. 19\~125,22 грн., яка складається з 17\~547,12 грн. заборгованості за основним боргом; 1171,40 грн. інфляційні збитки; 406,70 грн. нараховані 3% річних. А всього 35\~236,39 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався Щодо Кредитного договору № CCNG-630184390 від 25 липня 2014 року 25 липня 2014 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачем укладено Кредитний договір № CCNG-630184390 від 25 липня 2014 року про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов Договору, Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 75 000,00 грн., а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 25 липня 2016 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 32,00%. Щодо Кредитного договору № CCNG-630309362 від 28 вересня 2015 року 28 вересня 2015 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачем укладено Кредитний договір № CCNG-630309362 від 28 вересня 2015 року про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії. Відповідно до умов Договору, Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 75 000,00 грн., а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 28 вересня 2017 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 26,00%. 17 травня 2021 було укладено договір №2 відповідно до якого Акціонерне товариство «Альфа-Банк» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Флексіс" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами №СCNG-630184390 та № CCNG-630309362. 18 травня 2021 було укладено договір №18-05/2021 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Флексіс" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами №СCNG-630184390 та № CCNG-630309362. 10 січня 2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами №СCNG-630184390 та № CCNG-630309362. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договорами №СCNG-630184390 та № CCNG-630309362. У зв`язку з не виконанням умов кредитних договорів утворилась заборгованість: - за Кредитним\~договором №\~CCNG-630184390\~від 25\~липня 2014\~р. 16\~111,17 грн., яка складається з 13\~884,40 грн. заборгованості за основним боргом, 1095,53 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками; 912,14 грн. інфляційні збитки; 219,10 грн. нараховані 3% річних. - за Кредитним договором № CCNG-630309362 від 28 вересня 2015 р. 19\~125,22 грн., яка складається з 17\~547,12 грн. заборгованості за основним боргом; 1171,40 грн. інфляційні збитки; 406,70 грн. нараховані 3% річних. Відповідач не скористався свої правом на подачу відзиву Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 10 вересня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська. (а.с.81). Відповідно до ч. 8 ст.187 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. 11 вересня 2024 року згідно із вимогами ч. 6\~ст. 187 ЦПК України\~суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. (а.с.83). 01 листопада 2024 року надійшли відповіді з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. (а.с.84). Ухвалою судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 04 листопада 2024 року направлено справу за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська. (а.с.85). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 25 грудня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.89-90). Ухвалою судді від 26 грудня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості. (а.с.91-92). В позовній заяві представник позивача надав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надав, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками та судові повістки по справі направлялися відповідачу на адресу його місця реєстрації, проте поверталися до суду без вручення адресату, з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Згідно з п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом Щодо Кредитного договору № CCNG-630184390 від 25 липня 2014 року 25 липня 2014 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачем укладено Кредитний договір № CCNG-630184390 від 25 липня 2014 року про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. (а.с.10-12). Умови: -сума 75\~000 грн.; -мета споживчі цілі; -строк дії кредитної лінії 1 рік; -процентна ставка за користування коштами 32 % річних. Факт отримання грошових коштів підтверджується випискою по рахунку. (а.с.13-45). Щодо Кредитного договору № CCNG-630309362 від 28 вересня 2015 року 28 вересня 2015 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачем укладено Кредитний договір № CCNG-630309362 від 28 вересня 2015 року про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії. (а.с.6-9). Умови: -сума 75\~000 грн.; -мета споживчі цілі; -строк дії кредитної лінії 1 рік; -процентна ставка за користування коштами 26 % річних. Факт отримання грошових коштів підтверджується випискою по рахунку. (а.с.13-45). 17 травня 2021 було укладено договір №2 відповідно до якого Акціонерне товариство «Альфа-Банк» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Флексіс" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами №СCNG-630184390 та № CCNG-630309362. (а.с.46-52). 18 травня 2021 було укладено договір №18-05/2021 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Флексіс" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами №СCNG-630184390 та № CCNG-630309362. (а.с.53-61). 10 січня 2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами №СCNG-630184390 та № CCNG-630309362. (а.с.62-70). Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договорами №СCNG-630184390 та № CCNG-630309362. У зв`язку з не виконанням умов кредитних договорів утворилась заборгованість: - за Кредитним\~договором №\~CCNG-630184390\~від 25\~липня 2014\~р. 16\~111,17 грн., яка складається з 13\~884,40 грн. заборгованості за основним боргом, 1095,53 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками; 912,14 грн. інфляційні збитки; 219,10 грн. нараховані 3% річних. (а.с.43,45). - за Кредитним договором № CCNG-630309362 від 28 вересня 2015 р. 19\~125,22 грн., яка складається з 17\~547,12 грн. заборгованості за основним боргом; 1171,40 грн. інфляційні збитки; 406,70 грн. нараховані 3% річних. (а.с.42,44). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). В силу положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Коллект Центр» кредитними Договорами № CCNG-630184390 від 25 липня 2014 року, № CCNG-630309362 від 28 вересня 2015 року, укладеними між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачем. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем укладено два кредитні договори за № CCNG-630184390 від 25 липня 2014 року, № CCNG-630309362 від 28 вересня 2015 року, підписані ним власноруч. Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору. Разом з тим, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за договором не виконував у зв`язку з чим, за останнім утворилась заборгованість яка складає: 35\~236, 39 грн. Стосовно 3% річних та інфляційних збитків суд зазначає наступне. Згідно з ч.2 ст.625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у ст.625\~ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).\~Стаття 625 ЦК України\~розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5\~ЦК України, відтак приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічну позицію з цього приводу викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц. Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання, поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором. Відповідно до ч.1 ст.\~4\~Закону України\~"Про\~індексацію грошових\~доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 101 %. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 у справі №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц. Про особливості здійснення нарахувань в порядку\~ст.625 ЦК України\~також зазначено в постанові Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 924/532/19. Правовий аналіз положень ст.ст.526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/190/18. Так, ТОВ «Коллект Центр» здійснено нарахування 3% річних та індексу інфляції, що полягає в компенсації боржником плати за користування утримуваними ними грошовими коштами, належними до сплати. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості: - за Кредитним\~договором №\~CCNG-630184390\~від 25\~липня 2014\~р. 16\~111,17 грн., яка складається з 13\~884,40 грн. заборгованості за основним боргом, 1095,53 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками; 912,14 грн. інфляційні збитки; 219,10 грн. нараховані 3% річних. (а.с.43,45). - за Кредитним договором № CCNG-630309362 від 28 вересня 2015 р. 19\~125,22 грн., яка складається з 17\~547,12 грн. заборгованості за основним боргом; 1171,40 грн. інфляційні збитки; 406,70 грн. нараховані 3% річних. (а.с.42,44). Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028, 00 грн. Крім того, позивач просив стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 грн., яку підтверджують \~договором про надання правничої допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024 року (а.с.74-75), прайс листом (а.с.76), заявкою про надання юридичної допомоги №809 (а.с.78), актом про надання юридичної допомоги від 06 серпня 2024 року (а.с.79). Відповідно до ч.2\~ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За змістом норм\~ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. При цьому згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ усправі «East/WestAllianceLimited»проти України»). Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката не співмірна із складністю справи, оскільки адвокат не з`являвся в судові засідання та подав заяву про розгляд справи без його участі, тому визначені представником позивача витрати на правничу допомогу в сумі 13 000 грн є неспівмірними зі складністю справи та фактично вчиненими послугами адвоката. Виходячи з принципу розумності, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з\~\~відповідача\~витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000\~грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial