Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

18 березня 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» в інтересах якого [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідача кредитну заборгованість у розмірі 120221 гривень 44 копійки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 лютого 2024 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №481946-КС-004 про надання кредиту, за умовами якого позивач надав кредит у розмірі 30000,00 грн., строком кредитування на 24 тижні до 22.07.2024 року, зі зниженою процентною ставкою 1,15013259% на день, стандартною процентною ставкою 2% на день, та сплатою одноразової комісії за надання кредиту у розмірі 4500,00 грн та денною процентною ставкою 0,95%. Відповідач здійснив часткову оплату за договором на суму 6500 грн. Позивач зазначає, що станом на 14 вересня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 120221,44 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 30000,00 грн., 87045,84 грн. заборгованості за відсотками, 3175,60 грн. заборгованості за комісією. Ухвалою від 18 березня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. 27 березня 2025 року до суду надійшов відзив від [PERSON] на позовну заяву ТзОВ «Бізнес Позика», в якому останній просить позов задовольнити частково, у сумі 67000,00 гривень. Відповідач, зазначає, що положення договору про споживчий кредит щодо сплати позичальником комісії за надання кредиту в розмірі 4500грн. є нікчемними. Нікчемність договору має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Стверджує, що нею було сплачено 6500 гривень, з яких на погашення тіла кредиту 0 гривень, на погашення відсотків 5175,60 гривень, на погашення комісії 1324,40 гривень. Враховуючи, що комісію за обслуговування кредитного договору було встановлено незаконно, кошти у розмірі 1324,00 гривень підлягають зарахуванню на погашення заборгованості по тілу кредиту на підставі п. 3.5 кредитного договору. Враховуючи неправомірність стягнення комісії в сумі 7500,00 гривень, ця сума підлягає зарахуванню на погашення заборгованості по тілу кредиту. Вважає, що до стягнення підлягає заборгованість у розмірі 67000 гривень (78000,00 грн.(згідно графіку платежів) - 4500,00 грн. (комісії) 6500 грн. (сплачено боргу). Просить позов задовольнити частково. 31 березня 2025 року від ТзОВ «Бізнес Позика» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Позивач заперечує обставини викладені відповідачем у відзиві, наполягає на законності та правильності нарахування відсотків і комісії та просить позовні вимоги задовольнити повністю. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві та відповіді на відзив просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, вказує, що не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У позові заявлено клопотання про витребування певних доказів у АТ КБ «Приватбанк». Оскільки позивач не обґрунтував, яке саме значення мають ці докази для розгляду справи, а також не надав підтверджень неможливості їх здобуття у досудовому порядку, беручи до уваги відсутність заперечень відповідача щодо отримання ним кредитних коштів, у задоволенні цього клопотання суд відмовляє. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 05 лютого 2024 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №481946-КС-004 про надання кредиту, за умовами якого позивач надав кредит у розмірі 30 000,00 грн., строком кредитування 24 тижні до 22 липня 2024 року, зі зниженою процентною ставкою 1,15013259% на день, стандартною процентною ставкою 2% на день, та сплатою одноразової комісії за надання кредиту у розмірі 4500,00 грн та денною процентною ставкою 0,95 % (а.с.19-23). 05.02.2024 ТзОВ «Бізнес позика» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 457279-КС-002 про надання кредиту, а [PERSON] прийняв (акцептувала) пропозицію щодо укладення договору (а.с.24-33). Договір № 457279-КС-002 від 05 лютого 2024 року був укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Позивач зазначає, що станом на 14 вересня 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 120221,44 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 30000,00 грн., 87045,84 грн. заборгованості за відсотками, 3175,6 грн. заборгованості за комісією. Відповідно до п.2.1Договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 30000,00 гривень на засадах строковості, повротоності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування та Кредитом та комісією за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених зазначеним Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. ТзОВ «Бізнес Позика» виконало зобов`язання за договором № 451946-КС-004 про надання кредиту, перерахувавши 05.02.2024 на банківську картку позичальника № [NUMBER] грошові кошти в сумі 30000,00 грн (а.с.36). Отримання кредитних коштів відповідачем не оспорюється та не заперечується. Згідно з наданим позивачем розрахунком та довідкою про стан заборгованості, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 14 вересня 2024 року становить 120221,44 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 30000,00 грн., 87045,84 грн. заборгованості за відсотками, 3175,6 грн. заборгованості за комісією (а.с.12, 15). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.1 та ч.2 ст. 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК України). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Водночас, наданий позивачу кредит є споживчим, тому на правовідносини сторін поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання, обслуговування та повернення кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29, 31.33 постанови від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) дійшла такого висновку: «З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (п. 31.25 постанови). У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд звертає увагу, що пунктом 2.5 спірного договору №481946-КС-004 про надання кредиту від 05 лютого 2024 року [PERSON] встановлено комісію за надання кредиту у розмірі 4500,00 гривень. Необхідність внесення плати за надання кредиту передбачена у паспорті споживчого кредиту від 05 лютого 2024 року та у графіку платежів. Розмір комісії за надання кредиту складає 19 лютого 2024 1 324,40 грн; 04 березня 2024 1669,44 грн; 18 березня 2024 1506,16 грн. В даному випадку позивачем в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту та за які позивачем встановлена одноразова комісія за видачу кредиту. Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено плату за послуги банку і банком не надано доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного договору, суд вважає, що положення договору №481946-КС-004 від 05 лютого 2024 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту у розмірі 4500,00 гривень є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що оскільки відповідачу встановлено одноразову плату за послуги позивача, які за законом повинні надаватись безоплатно, відповідні положення кредитного договору є нікчемними в силу закону, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії слід відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає наступне. Частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Всупереч вищенаведеному, в укладеному договорі п.2.4 визначені розміри процентних ставок (знижена 1,15013259% на день та стандартна 2% на день), які значно перевищують максимально дозволену законом 1% на день. Водночас пунктом 2.11. договору передбачена денна процентна ставка в розмірі 0,95 %, а тому суд здійснює самостійний розрахунок розміру заборгованості за відсотками, виходячи зі ставки 0,95% на день та строком користування коштами 169 днів (за період з 05 лютого 2024 року по 22 липня 2024 року, який зазначає позивач у позові). У зв`язку із встановленням судом нікчемності положення договору, щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту у розмірі 4500,00 гривень, наявні підстави для зарахування сплачених 23 лютого 2024 року відповідачем коштів у розмірі 1324,40 гривень, що були спрямовані банком на погашення комісії за надання кредитної заборгованості в рахунок погашення основного боргу по кредитному договору. Отже, за період з 05 лютого 2024 року по 23 лютого 2024 року (19 днів) проценти в розмірі 0,95% на день повинні нараховуватися на загальну суму кредиту 30000,00 гривень та становлять 285,00 гривень в день та 5415,00 гривень за вказаний період відповідно (285,55 грн. х 19 днів=5415,00 грн). Із 23 лютого 2024 року по 22 липня 2024 року, у зв`язку із висновком суду про зарахування відповідачем коштів у розмірі 1324,40 гривень в рахунок погашення основного боргу по кредитному договору, нарахування відсотків повинно здійснюватися на суму 28675,60 гривень (30000,00 грн 1324,40 грн), що становить 272,42 грн в день та 40863,00 гривень за вказаний період відповідно (282,42 грн. х 150 днів = 40863,00 грн). Отже, загальний розмір нарахованих відсотків становить 46278,00 гривень (5415,00 грн + 40863,00 грн). 23 лютого 2024 року відповідач сплатив частину боргу в розмірі 6500,00 грн. з яких 5175,60 грн. позивачем було зараховано за сплату відсотків за користування кредитом, а тому розмір відсотків, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становлять 41102,40 гривень (46278,00 грн 5175,60 грн). Загальний розмір заборгованості відповідача становить 69778,00 гривень (41102,40 грн + 28675,60грн). Позовних вимог про стягнення процентів, передбачених ст.625 ЦК України, позивач суду не заявляв. Враховуючи наведені висновки суду, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №481946-КС-004 від 05.02.2024 року в розмірі, що становить 69778,00 гривень, з яких 28675,60 гривень заборгованості тілом кредиту та 41102,40 гривень заборгованість за сплатою процентів, а тому підлягає до часткового задоволення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 1405,96 грн. пропорційно частині задоволених вимог (58,04%).

Outcome: partial