Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Описова частина Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»(далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивує позов тим, що 11.10.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем був укладений Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №\~2459077 (надалі Договір), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовим ідентифікатором. За умовами договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати відповідачу кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернуті кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Надалі ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало повністю, надавши відповідачу кредит в розмірі 10\~000 грн. Окрім цього, між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено ряд додаткових угод до Договору №\~2459077. Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка в добровільному порядку не погашена. Станом на дату звернення до суду з позовом, заборгованість відповідача становить 25\~106,36 грн, із якої: 9\~993,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 15\~113,36 грн заборгованість за відсотками. 10.08.2023 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № ККЛУ-10082023, за плату відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», набуло право грошової вимоги до відповідача. За вказаних обставин, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №\~2459077 від 11.10.2021 в сумі 25\~106,36 грн та судові витрати у виді сплати судового збору в розмірі 2\~422,40 грн. У відзиві на позовну заяву, скерованому до суду 11.03.2025 представником відповідача адвокатом Солод В.М., сторона відповідачів частково визнала позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», просили відмовити у стягненні процентів за користування кредитними коштами в сумі 9\~147,54 грн. За змістом відзиву на позовну заяву, відповідач визнав укладення між ним та ТОВ «Лінеура Україна» 11.10.2021 Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №\~2459077, а також додаткових договорів, якими було продовжено строк користування кредитом. Також відповідач визнав отримання у кредит коштів в сумі 10\~000,00 грн. Не оспорює чинність укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем Договору факторингу та набуття останнім права вимоги до відповідача. Посилаючись на приписи ЦК України, представник відповідача вважає, що проценти за користування кредитом можуть нараховуватися у межах строку кредитування, до 10.12.2021. Зазначає, що надані суду розрахунки заборгованості не містять детального опису порядку нарахування відсотків, що свідчить про включення періоду, за який не можуть нараховуватися такі відсотки. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 13.01.2025 представник позивача Дерюгіна Х.Б., в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» через систему «Електронний Суд» скерувала до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області в електронній формі позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ушакової К.М. від 22.01.2025 указану цивільну справу передано за підсудністю до Чорнобаївського районного суду Черкаської області. До Чорнобаївського районного суду Черкаської області ця цивільна справа надійшла 11.02.2025. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначений розгляд справи. У судове засідання 11.03.2025 та 01.04.2025 представник позивача не з`явився. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Також 28.02.2025 представником позивача подана заява про розгляд справи без його участі (а.с. 84-86). Відповідач у судове засідання 11.03.2025 не з`явився. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав судову повістку особисто 05.03.2025 (а.с. 87). Розгляд справи був відкладений на 01.04.2025 о 14:00. До суду 11.03.2025 надійшло клопотання представника відповідача адвоката Солод В.М. про продовження строку для подання відзиву. Одночасно із цим клопотанням представником відповідача поданий відзив на позовну заяву (а.с. 88-104). Ураховуючи, що відзив на позов поданий представником відповідача протягом встановленого судом строку на його подання, суд постановив протокольну ухвалу про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку для подання відзиву, адже цей строк не пропущений та прийняття відзиву на позовну заяву для розгляду. У судове засідання 01.04.2025 відповідач не заявився. Від представника відповідача адвоката Солод В.М. надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Частиною 1статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки позивач і відповідач, а також представники сторін повідомлені про розгляд справи, про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи наявні заяви представників сторін про розгляд справи без їх участі, суд постановив протокольну ухвалу про проведення розгляду справи за наявними матеріалами, без участі сторін та їх представників. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Мотивувальна частина рішення Застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 251 УК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Фактичні обставини, встановлені судом та мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи. Суд установив, що 11.10.2021 відповідач з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» уклав із ТОВ «Лінеура Україна» Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №\~2459077 (а.с. 35-41). Згідно з умовами цього Договору №\~2459077 відповідач отримав кредит у розмірі 10\~000,00 грн, строком на 30 днів, із процентною фіксованою ставкою на день в розмірі 1,99 %. Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом. Також між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем підписаний Додаток №\~1 до Договору №\~2459077, у якому відображений графік платежів за договором споживчого кредиту та обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (а.с. 42). На підтвердження отримання відповідачем кредиту та ознайомлення з умовами кредитування позивачем надано та досліджено судом Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» (а.с. 81-92) і Паспортом споживчого кредиту (а.с. 40-45), які є невід`ємною частиною Кредитного договору. 09.11.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладений Додатковий договір до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №\~2459077, згідно з умовами якого сторони погодили продовжити строк користування кредитом за договором на 30 днів, встановивши дату повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 10.12.2021 (а.с. 45-48). Цього ж дня між сторонами договору укладений Додаток № 1 до Договору, в якому відображений графік платежів за договором споживчого кредиту та обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (а.с. 46), відповідачу наданий для ознайомлення Паспорт споживчого кредиту (а.с. 47-48). 09.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладений Додатковий договір до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №\~2459077, згідно з умовами якого сторони погодили продовжити строк користування кредитом за договором на 30 днів, встановивши дату повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 09.01.2022 (а.с. 49). Цього ж дня між сторонами договору укладений Додаток №\~1 до Договору, в якому відображений графік платежів за договором споживчого кредиту та обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (а.с. 50). Ураховуючи положення статей 204, 207, 624, 628, 634, 368, 640 ЦК України, а також правову позицію ВП ВС, висловлену у постанові від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010, суд дійшов висновку про укладення 11.10.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №\~2459077 від 11.10.2021. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Разом з тим, відповідач у відзиві на позов не оспорює укладення та підписання вказаного Договору. Отримання відповідачем кредитних коштів від ТОВ «Лінеура Україна» у сумі 10\~000\~грн підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення ТОВ «УПР» від 04.03.2024 №\~554-0403 (а.с. 54). Також ця обставина визнана відповідачем у відзиву на позовну заяву. Отже, судом установлено, що ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №\~2459077 виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 10\~000,00 грн, а останній свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідачем не надано та матеріали справи не містять доказів повного належного виконання ним умов договору. 10.08.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № ККЛУ-10082023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за пату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 56-59). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 10.08.2023 до договору факторингу №\~ККЛУ-10082023, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2459077 від 11.10.2021 в сумі 25\~106,36 грн, із яких 9\~993,00 грн тіло кредиту, 15\~113,36 грн проценти за користування кредитом (а.с. 60). Здійснення позивачем оплати на користь ТОВ «Лінеура Україна» по Договору факторингу №\~ККЛУ-10082023 підтверджується платіжною інструкцією № 72296 від 10.08.2023 (а.с. 62).

Outcome: approved