Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Вимоги позову обґрунтовані тим, що на підставі анкети-заяви, було укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом , зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом в розмірі 6,4 % на місяць на суму простроченої заборгованості, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна карта Monobank. З огляду на те, що відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, банк вимушений звернутись до суду та просить стягнути із відповідача в примусовому порядку заборгованість в сумі 61 054,66 грн. Ухвалою судді 26 травня 2021 року Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.10.2021 вимоги АТ «Універсал Банк» задоволено, ухвалено стягнути з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором в розмірі 61 054,66 грн., судовий збір в розмірі 2 270 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27 листопада 2024 року заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06.10. 2021 по справі № 754/7921/21 скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Сікорської І.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого зазначено про те, що матеріали справи не містять підтвердження тому, що саме вказані Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до договору про надання банківських послуг, а також те, що зазначені документи на момент підписання отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати щомісячних мінімальних платежів, пені, комісії. Окрім зазначеного, позивачем до матеріалів позовної заяви долучено умови та правила обслуговування, які набули чинності з 27.11.2021, тобто через 2 роки після укладення договору. При цьому, представник відповідач акцентує увагу на тому, що докази того, що відповідач ознайомився та погодився з даною редакцією умов та правил, в матеріалах справи відсутні. Також зазначено про те, що позивачем не підтверджено належними доказами встановлення відповідачу кредитного ліміту, та факт використання кредитних коштів відповідачем. При цьому вказує також, що розрахунок заборгованості, складений позивачем в односторонньому порядку, не є первинним документом та не підтверджує факт користування відповідачем кредитними коштами, та факт наявності заборгованості за кредитним договором. З урахуванням наведеного, сторона відповідач не визнає вимоги позову у повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представником позивача надано відповідь на відзив, зокрема з долученням умов і правил обслуговування фізичних осіб в редакції від 21.06.2018, що діяла на момент підписання договору. Вказує на те, що розрахунок заборгованості є належним доказом та відповідає деталізованій виписці про рух коштів по картковому рахунку, що надається разом з відповіддю на відзив. Оскільки виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів на рахунок клієнта, позивачем надано деталізовану виписку про рух коштів по картковому рахунку відповідача, який є належним доказом та підтверджує факт користування боржником кредитними коштами, дату надання коштів, а також існування заборгованості із зазначенням її розміру. Представник позивача зазначає про те, що за період користування відповідачем кредитними коштами, останнім було проведено поповнень рахунку на суму 154 467,60 грн., а витрати складають - 215 522,26 грн., а відтак сума коштів, що підлягає поверненню банку становить 61 054,66 грн. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 05.07.2018 відповідач з метою отримання банківських послуг, звернувся до позивача із анкетою-заявою, а також своїм підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію банку та погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомилась та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язалась виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом в розмірі 6,4 % на місяць на суму простроченої заборгованості. Згідно з п. 3 Анкети-заяви клієнт підписанням цього договору підтверджує, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно з вимогами чинного законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Клієнт погоджується з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погоджується також з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Пунктом 6 Анкети-заяви зазначено, що відповідач засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Також, згідно з п. 11 анкети-заяви позичальник підтверджує, що усе листування щодо цього договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. Варто зазначити про те, що представником позивача, у поданій до суду відповіді на відзив, також надано Умови і правила обслуговування фізичних осіб в редакції від 21.06.2018, яка діяла на момент підписання договору. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 22.12.2020 становить 61 054,66 грн., з яких: 42 504,08 грн. -загальний залишок заборгованості за тілом кредиту, 18 550,58 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору кредитного договору щодо надання кредитних коштів, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у постановах від 12.01.2021 року по справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 року по справі № 234/7159/20. Відповідачем в обґрунтування заперечень на позовну заяву зазначено про те, що позивачем не надано належних доказів тому, що відповідач ознайомився та погодився з даною редакцією умов та правил. Також зазначено про те, що позивачем не підтверджено належними доказами встановлення відповідачу кредитного ліміту, та факт використання кредитних коштів відповідачем. При цьому вказує також, що розрахунок заборгованості, складений позивачем в односторонньому порядку, не є первинним документом та не підтверджує факт користування відповідачем кредитними коштами, та факт наявності заборгованості за кредитним договором. При цьому, слід зауважити, що як вбачається з матеріалів справи, 05.07.2018 [PERSON] підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, якою було визначено, що ця анкета-заява разом із Умовами і правилами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. В п. 3 вказаної Анкети-заяви [PERSON] погодився, що пільговий період користування кредитом становить 62 дні, у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,2% на місяць. Таким чином, сторонами було погоджено розмір процентів за користування кредитом. З наданого АТ «Універсал Банк» розрахунку вбачається, що з вказаної процентної ставки АТ «Універсал Банк» і виходило при нарахуванні процентів за користування кредитом. З поміж-іншого, анкета-заява містить докладну інформацію про відповідача, зокрема, вказано дату народження, індивідуальний податковий номер, серію і номер паспорта, адресу проживання, номер мобільного телефону, місце роботи, джерело доходу та середній дохід. При цьому, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив із використанням електронно-цифрового підпису, що він повідомлений кредитодавцем в установленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідними відповідно до вимог чинного законодавства України. Позивачем АТ «Універсал Банк» до позовної заяви надано виписку про рух коштів по картці з рахунку [PERSON] за період з 08.07.2018 по 05.07.2020, з якої вбачається надання відповідачу кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі, факт користування ним карткою, рух коштів по рахунку та наявність заборгованості. З довідки про рух коштів по картці від 03.12.2024 вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою за період з 08.07.2018 по 05.07.2020, при цьому баланс на початку періоду складав 15 000 грн., а в подальшому змінювався, та станом на 21.11.2018 склав 30 000 грн., що підтверджується довідкою від 03.12.2024 про розмірі встановленого кредитного ліміту. Вбачається також, що відповідач протягом вказаного періоду здійснювала поповнення картки на загальну суму 154 467,60 грн. При цьому сума зарахувань за зазначений період становить 215 522,26 грн., а відтак баланс на кінець періоду склав - 61 054,66 грн. Зважаючи на викладене, суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача щодо укладення кредитного договору, існування кредитних відносин між сторонами, оскільки матеріали справи містять документи на підтвердження наявності між позивачем та відповідачем кредитних відносин. Варто зазначити, що стороною відповідача не надано належних доказів неотримання [PERSON] коштів та не проведення ним транзакцій по картковому рахунку, внесення коштів для поповнення кредитного ліміту, при цьому факт користування відповідачем отриманими у позивача кредитними коштами підтверджується випискою про рух коштів по картковому рахунку від 03.12.2024. Отже, матеріалами справи підтверджується часткова сплата боржником основного боргу та сум санкцій, що свідчить про визнання відповідачем боргу. Аналогічна позиція сформувана Верховним Суд ом у постанові у справі № 127/23910/14-ц від 23.12. 2020 року. При цьому виписка з рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанови від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18, від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц). Дослідивши надання докази в їх сукупності вбачається, що надана АТ «Універсал Банк» виписка з рахунку [PERSON] відповідає наданому позивачем розрахунку заборгованості. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем виконані умови договору, а саме відповідачу надались кредитні кошти, у свою чергу позичальник зобов`язалась своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно з договором. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували надані позивачем розрахунки заборгованості та виписку з рахунку відповідача. Відповідач, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. В процесі розгляду справи, відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявну заборгованість перед позивачем кредиту в розмірі 61 054,66 грн., що складається з основної суми боргу у розмірі 42 504,08 грн., та заборгованість за пенею та комісією у розмірі 18 550,58 грн., а тому суд приходить до переконливого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк» у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved