Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Просить позов задоволити, а саме: 1) розірвати шлюб, укладений між [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] ( [INFO] ), який зареєстровано виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області 14.01.2015, актовий запис №2; 2) стягувати із [PERSON] ( [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) аліменти на дітей: [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) в розмірі по 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн. щомісячно на кожну дитину починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття; 3) допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць; 4) судові витрати покласти на відповідача, з підстав зазначених у позові. Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Пилипець Р.Ю. подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його та позивача відсутності. Просить позовні вимоги задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Однак, 21.02.2025 року подав на адресу суду відзив на позовну заяву (а.с.28-31) у якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме, щодо розірвання шлюбу не заперечує, однак просить суд стягувати з нього в користь позивача на утримання дітей по 2500,00 грн. щомісячно на кожну дитину з підстав зазначених відзиві. 03.03.2025 року представник відповідача надав на адресу суду відповідь на відзив. Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. 02.04.2025 року відповідач надав на адресу суду заяву у якій просиь слухати справу у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги визнає частково з підстав зазначених у відзиві на позов. Просить врахувати їх при винесенні рішення у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] ( [INFO] ), перебуває у шлюбі із [PERSON] ( [INFO] ), з 14 січня 2015 року. Шлюб між ними було зареєстровано Виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області, про що 14.01.2015 року складено відповідний актовий запис за №2 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , що видно з його копії (а.с. 6). За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син, [PERSON] , [INFO] та донька, [PERSON] , [INFO] , що видно з копій свідоцтв про їх народження (а.с. 7). Із позовної заяви вбачається, що, близько року тому, стосунки між сторонами погіршились, зникло взаєморозуміння, стали частими конфлікти, які були наслідком розбіжностей в поглядах на сімейне життя та стосунки. Внаслідок конфліктів та непорозумінь сторони перестали проживати спільно. Сторони живуть окремим життям та своїми інтересами, спільного господарства не ведуть, побутові питання вирішує кожен із них окремо та самостійно, а спілкування між ними обмежується лише колом питань щодо дітей, проте такі мають наслідком постійні конфлікти. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб носить лише формальний характер. Відповідачем не надано жодних документів на спростування зазначеного. Заявою поданою відповідачем на адресу суду 02.04.2025 року позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнано. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що після укладення шлюбу між сторонами відносини не склалися, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних стосунків. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення, а відтак, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, слід задовольнити повністю. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача аліметів на утримання неповнолітніх дітей, то суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що після припинення спільного проживання діти залишились проживати разом із позивачкою в орендованій квартирі, а починаючи з грудня 2024 року, [PERSON] разом із дітьми проживають за адресою місця реєстрації позивачки ( [ADDRESS] ), в будинку, що належить матері позивачки, що підтверджується Актом обстеження житлово- побутових умов від 07.01.2025 року (а.с. 9). Повноцінної участі у матеріальному забезпеченні своїх дітей відповідач не бере, забезпеченням спільних дітей фактично займається лише матір. Така позиція відповідача свідчить про нехтування ним своїми батьківських обов`язками та суперечить інтересам дітей. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Враховуючи обов"язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і роз"яснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати /доходів/. Відповідно до п. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо батько, мати працюють, розмір аліментів визначається в частці від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.ст. 182, 183 СК України). Якщо ж платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі (ст.184 СК України), суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач офіційно непрацевлаштований, студент, має на утриманні батьків пенсіонерів, про що він зазначив у у відзиві на позовну заяву. З огляду на встановлені у справі обставини,

Outcome: approved