Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

У серпні 2024 року від представника Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява про стягнення заборгованості з [PERSON] . В обґрунтування позову вказано, що за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , наявна заборгованість на надані позивачем послуги в період з 01.03.2012 по 01.06.2024 в розмірі 49 642,77 грн. Внаслідок несплати вказаної суми заборгованості, позивачем нараховано в період з 01.03.20212 по 01.02.2022 інфляційні втрати в розмірі 10 300,42 грн та три відсотки річних в розмірі 2 850,15 грн. Відповідачу було надіслано попередження про наявність заборгованості з вимогою сплатити борг. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 02.10.2024 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи 05.11.2024. 05.11.2024 представником Білоцерківського психоневрологічного інтернату Гульченко С.М. подано відзив на позовну заяву з проханням відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказано, що у відповідності до наказу директора інтернату з 21.11.2018 [PERSON] перебуває (проживає) в інтернаті як особа, яка за станом здоров`я потребує стаціонарного стороннього догляду і є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання. Отже [PERSON] з 21.11.2018 фізично не могла проживати за вказаною у позовній заяві адресою та не може мати зобов`язань перед позивачем. Додатково вказано про пропуск строку позовної давності. 19.11.2024 представником позивача подано відповідь на відзив, в якому вказано про відсутність рішення суду про визнання відповідачем недієздатною. Часткові оплати за особовим рахунком з за надані позивачем послуги в грудні 2018 в сумі 293,25 грн та квітні 2019 в сумі 1 369,04 грн свідчать про визнання заборгованості, а також продовження строків позовної давності внаслідок коронавірусу та війкового стану. росить задовольнити позов в повному обсязі.\~\~ 03.01.2025 від Білоцерківського психоневрологічного інтернату надійшло заперечення на відповідь на відзив. Вказано, що відповідач не є власником квартири і не може відповідати за чужі борги. Просить відмовити у задоволенні позову. 24.01.2025 представником позивача подано до суду клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача [PERSON] , а також уточнена позовна заява про солідарне стягнення з відповідачів заявленої до стягнення заборгованості. Клопотання та позов обґрунтовані тим, що згідно отриманою позивачем довідки Комунального підприємства Київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що станом до 01.01.2013 право власності за квартирою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 08.09.1998. Про вказану інформацію позивачу не було відомо раніше. 13.02.2025 в судовому засіданні ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, поновлено представнику позивача строк на подачу клопотання, залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] та прийнято до розгляду уточнену позовну заяву.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 09.04.2025 в судовому засіданні представник позивача позов підтримала в частині стягнення всієї суми заборгованості з відповідача [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] не є споживачем послуг, при цьому остання оплата була у квітні 2019. Представник Білоцерківського психоневрологічного інтернату в судовому засіданні не заперечував щодо уточнених вимог позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] . Вказав, що [PERSON] фізично не могла сплатити комунальні послуги у квітні 2019.\~\~\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого проживання (надання послуг), з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертався. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Листом Комунального підприємства Київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» від 10.01.2025 повідомлено позивача, що згідно даних з паперових носіїв до 01.01.2013 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 08.09.1998, виданого Комунальною службою приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква та зареєстрованого в БТІ 02.11.1998 (реєстрова книга № 101, реєстровий № 11168). В матеріалах справи містяться відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, пошук проведено за РНОКПП фізичної особи ( [PERSON] ), а також адресою кварти, з яких вбачається про відсутність відомостей про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно наказу директора Білоцерківського психоневрологічного інтернату від 21.11.2018 № 80-п «Щодо особового складу підопічних», зараховано з 21.11.2018 [PERSON] до спискового складу і всіх видів забезпечення на підставі путівки Департаменту соціального захисту населення № 164/1, службова записка [PERSON] від 21.11.2018. Згідно наявних у справі відомостей про зареєстроване місце проживання відповідачів вбачається, що [PERSON] з 04.02.2019 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем знаходження Білоцерківського психоневрологічного інтернату. [PERSON] з 24.09.1997 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто за адресою, де позивач надає послуги і за якою наявна заборгованість за надані позивачем послуги. Згідно розрахунковим листом абонента та розрахунковою відомістю за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , наявна заборгованість: 49 642,77 грн - заборгованість за надані послуги в період з 01.03.2012 по 01.06.2024. 10 300,42 грн - сума збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів в період з 01.03.2012 по 01.02.2022; 2 850,15 грн - три відсотки річних в період з 01.03.2012 по 01.02.2022. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація (п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону). Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 2 статті 162 ЖК України також передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до правил частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. За змістом наведених норм вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що за вказаною вище адресою рахується заборгованість за спожиті послуги в розмірі 49 642,77 грн, яка виникла в період з 01.03.2012 по 01.06.2024, останні дві оплати по особовому рахунку були в грудні 2018 на суму 293,25 грн та квітні 2019 на суму 1 369,04 грн. Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вказаної норми позивачем на суму боргу за надані комунальні послуги в період з 01.03.2012 по 01.02.2022 нараховано 10 300,42 грн збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів та 2 850,15 грн три відсотки річних. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України закріплює принцип диспозитивності цивільного судочинства. Так, на підставі частини першої вказаної вище статті суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В межах розгляду даної справи судом встановлено, що на підставі відомостей з паперових носіїв КП КОР «Київське обласне БТІ» в 1998\~ році за відповідачами було зареєстровано право власності на квартиру, в якій позивач надає комунальні послуги, при цьому відомості про право власності на квартиру не міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Разом з цим, відповідач [PERSON] зареєстрована та перебуває у Білоцерківському психоневрологічному інтернаті, а за адресою надання послуг зареєстрований саме відповідач [PERSON] , при цьому позивач просить стягнути заборгованість саме з останнього, тому з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та наявних у справі доказів в їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити уточнений позивачем позов. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved