Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У січні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ДОЛИНА» про розірвання договору оренди землі. Позов обґрунтовував тим, що він є власником земельної ділянки. 25 вересня 2018 року між ним та ТОВ «УКРАЇНСЬКА ДОЛИНА» укладений договір оренди землі, за умовами якого [PERSON] передав земельну ділянку, площею 1,8986 га (кадастровий номер 7423081000:05:000:0027), в оренду відповідачу на строк 10 років з правом поновлення, орендна плата на момент укладення договору становила 8% від грошової оцінки земельної ділянки та вносилася в термін не пізніше 20 січня наступного за роком, за який вноситься орендна плата. Відповідач порушив умови договору, орендну плату за 2019-2024 роки не сплатив, що відповідно до умов договору оренди, положень Закону України «Про оренду землі», ЦК України, є підставою для розірвання договору оренди землі. Позивач, посилаючись на статті 16, 328, 392, 526, 599, 610, 651, 782 ЦК України, статті 2, 21, 24, 25, 31, 32, 36 Закону України «Про оренду землі», статті 4, 174-175, 184 ЦПК України, просить розірвати договір оренди землі, стягнути з відповідача понесені судові витрати. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 24 січня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17 лютого 2025 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 17 лютого 2025 року зв`язку з неявкою представника відповідача щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час та місце розгляду справи підготовче засідання відкладено на 04 березня 2025 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі на призначено справу до судового розгляду по суті на 21 березня 2025 року, який було відкладено на 08 квітня 2025 року. Позиції учасників справи під час розгляду справи по суті. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу без їх участі. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву, клопотань про розгляд справи тільки з його обов`язковою участю суду не надав. За таких обставин, суд дійшов висновку, що справу можливо розглянути без учасників справи за наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин. [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7423081000:05:000:0027, площею 1,8986 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Блистівської сільської ради Менського району Чернігівської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6). 25\~вересня 2018\~року між\~ [PERSON] \~та \~ТОВ «УКРАЇНСЬКА\~ДОЛИНА» укладено\~договір оренди\~землі №20,\~за \~умовами якого\~орендодавець надає,\~а орендар\~приймає в\~строкове платне\~користування земельну\~ділянку для\~сільськогосподарського виробництва,\~яка знаходиться\~на території\~Блистівської сільської\~ради Менського\~району Чернігівської\~області,\~площею 1,8986\~га,\~ кадастровий\~номер 7423081000:05:000:0027,\~строком на\~10\~років,\~орендна плата\~на момент\~укладення договору\~становила 8%\~від нормативної\~ грошової\~оцінки земельної\~ділянки і\~ становить 5653,96 грн на рік та вносилася в термін не пізніше 20 січня наступного за роком, за який вноситься орендна плата. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період, наданих Головним управлінням ДПС у Чернігівській області, за період з 1 кварталу 2019 року по 03 квартал 2024 року включно, відомості про отримання [PERSON] орендної плати за 2019 рік відсутні, за 2020 рік орендна плата сплачена в березні 2021 року в розмірі 725,82 грн та в серпні 2021 року в розмірі 725,82 грн, тобто не в повному обсязі та несвоєчасно, за 2021 рік орендна плата сплачена в червні 2022 року в розмірі 5653,96 грн, тобто орендна плата сплачена несвоєчасно, за 2022, 2023, 2024 роки відомості про отримання орендної плати позивачем відсутні. Відповідач не надав докази щодо своєчасної сплати орендної плати та в повному обсязі за землю [PERSON] за 2019-2024 роки. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно - правовими актами, а також договором оренди землі. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статтями 24 та 25 Закону України «Про оренду землі». За положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право, крім іншого, вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно з\~вимогами Податкового\~кодексу України,\~на орендаря\~покладено обов`язок ведення звітності по нарахованій та виплаченій орендній платі та стягнення податків при вчиненні зазначених дій. Підстави для розірвання укладеного договору та правові наслідки розірвання передбачені в статтях 651-654 ЦК України та в статті 32 Закону України «Про оренду землі». Частина друга статті 651 ЦК України приписує, що договір може\~бути змінено\~або розірвано\~за рішенням\~суду на\~вимогу однієї\~із сторін\~у разі\~істотного порушення\~договору другою\~стороною та\~в інших\~випадках,\~встановлених договором\~або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У частині першій статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених\~статтями 24\~і\~25\~цього Закону та умовами договору. Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Разом із тим, як зазначалося вище, згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. У розумінні вищевказаних норм, підставою для припинення права користування земельною ділянкою та розірвання договору оренди може бути лише систематична несплата орендної плати. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Схожі висновки викладені у постанові Великої Плати Верховного Суду від 27.11.2018\~у справі № 912/1385/17, провадження № 12-201гс18, постанові Верховного Суду від 01.02.2023 у справі № 485/1697/20, провадження № 61-13925св21 та постанові Верховного Суду від 28.06.2022\~у справі № 551/542/20, провадження № 61-16493св21. Згідно з частиною четвертою\~статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої\~статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність». Тобто, систематична (два і більше разів) несплата орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами правочину, не у повному обсязі (часткове виконання зобов`язання) є підставою для розірвання такого договору. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 327/163/17, від 13 травня 2021 року у справі № 192/149/17, від 15 січня 2020 року у справі № 709/591/18. Пунктом 32 Договору оренди землі від 25 вересня 2018 року передбачено можливість розірвання договору оренди землі за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Звертаючись до\~суду із\~позовом,\~позивач зазначив\~підставою для\~розірвання спірного\~договору факт\~систематичної несплати\~орендарем орендної\~плати,\~а саме\~посилалася на\~те,\~що відповідачем\~не виплачено\~орендну плату\~за 2019-2024\~роки,\~тобтовказує саме на порушення відповідачем істотних умов договору, яке носить систематичний характер, а саме в частині несплати орендної плати у строки та у розмірах, визначених договорами оренди. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] орендна плата за 2020 рік орендна плата сплачена несвоєчасно та не в повному обсязі, за 2021 рік орендна плата сплачена несвоєчасно, за 2019, 2022, 2023 роки не сплачена, відомості щодо сплати орендної плати за 2024 рік також відсутні. Сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору. В даному випадку суд приходить до висновку, що оплата орендної плати є істотною умовою договору, а її систематичне не отримання орендодавцем у визначені строки та у розмірах за 2019-2023 роки, є істотним порушенням договірних умов, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за використання земельної ділянки іншою особою в установлений строк. Таким чином, неналежне виконання умов договору щодо обов`язку зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги, розірвати договір оренди землі, який був укладений між [PERSON] та відповідачем. Стягнути з відповідача на користь позивача 1211 грн 20 коп у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, Кеpуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК Укpаїни, суд

Outcome: approved