Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

У жовтні 2024 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором\~№2024674954\~від 28.04.2020\~року в\~розмірі 29\~403\~грн.\~40\~коп.,\~витрати на\~правову допомогу\~та судовий\~збір в\~розмірі 3028грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 28.04.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» та [PERSON] укладено договір №2024674954. Цей Кредитний договір, паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення кредитного договору та до яких позичальник приєднався, підписавши кредитний договір, складають єдиний кредитний договір. 13.05.2019 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] укладено Договір №002/6381378-СК. На підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року укладеного між ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» та ПАТ «ТАСКОМБАНК» (АТ «ТАСКОМБАНК») первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. 21.12.2023 року було укладено договір №НІ/11/13-Ф, відповідно до якого АТ «ТАСКОМБАНК» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2024674954. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №2024674954. 21.12.2023\~було укладено договір №НІ/11/13-Ф, відповідно до якого АТ «ТАСКОМБАНК» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №002/6381378-СК. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №002/6381378-СК. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №2024674954 від 28.04.2020 року , що підлягає стягненню з позичальника, станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості становить 18 008 грн. 04 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 8\~279 грн. 20 коп.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 1 620 грн. 96 коп.; заборгованість за комісіями 8 107 грн. 88 коп. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №002/6381378-СК від 13.05.2019 року, що підлягає стягненню з позичальника, станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 11\~395 грн. 36 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6 582 грн. 54 коп.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 4 812 грн. 82 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника, станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 29 403 грн. 40 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 14 861 грн. 74 коп.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 6 433 грн. 78 коп.; заборгованість за комісіями 8 107 грн. 88 коп. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання права грошової вимоги ТОВ «Коллект Центр», здійснювались безпосередньо попередніми кредиторами станом на день відступлення права вимоги, зі сторони ТОВ «Коллект Центр» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 06.11.2024, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст.\~280\~ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо кредитного\~договору №002/6381378-СК від 13.05.2019, суд зазначає наступне. У судовому засіданні встановлено, що 13.05.2019 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] укладено Договір №002/6381378-СК, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі у вигляді встановленого кредитного ліміту до 100000 грн. строком на 12 місяців з автоматичною пролонгацією з пільговою процентною ставкою 0,00001% річних та базовою процентною ставкою 43,2 %річних. 21.12.2023\~було укладено договір №НІ/11/13-Ф, відповідно до якого АТ «ТАСКОМБАНК» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр»права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №002/6381378-СК. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр»наділено правом вимоги до відповідача за договором №002/6381378-СК. Згідно з розрахунком заборгованості у [PERSON] наявна наступна заборгованість: за кредитним договором №002/6381378-СК від 13.05.2019 у розмірі 11\~395 грн. 36 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6 582 грн. 54 коп.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 4 812 грн. 82 грн. Доказів повернення грошових коштів матеріали справи не містять. Статтею 11 ЦК України\~передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями\~525,\~526 ЦК України\~визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи та наявний у справі договір, такий договір підписаний відповідачем [PERSON] . За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення відповідачем кредитного договору №002/6381378-СК від 13.05.2019 року. Підписавши договори саме такого змісту, відповідач погодився з його умовами та правилами надання позики. АТ «ТАСКОМБАНК» свої зобов`язання за вищевказаним договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Зазначений договір є чинними та підлягає виконанню сторонами, інших доказів надано не було. Факт отримання грошових коштів від АТ «ТАСКОМБАНК» відповідач [PERSON] не спростувала та власного розрахунку не надала. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача [PERSON] \~ на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню заборгованість за договором № 002/6381378-СК від 13.05.2019 року в сумі 11 395 грн. 36 коп. Щодо кредитного договору №2024674954 від 28.04.2020 року, суд зазначає наступне. У судовому засіданні встановлено, що 28.04.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» та [PERSON] укладено договір №2024674954, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 11 234 грн. 50 коп. строком на 36 місяці та процентами у розмірі 2,99% щомісяця. Відповідно до договору №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» відступило на користь АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зазначених в реєстрі прав вимоги. 21.12.2023 року було укладено договір №НІ/11/13-Ф, відповідно до якого АТ «ТАСКОМБАНК» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2024674954. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №2024674954. Згідно з розрахунком заборгованості у [PERSON] наявна наступна заборгованість: за кредитним договором №2024674954 від 28.04.2020 року у розмірі 18 008 грн. 04 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 8\~279 грн. 20 коп.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 1 620 грн. 96 коп.; заборгованість за комісіями 8 107 грн. 88 коп. Водночас, матеріали справи не містять відомостей, що станом на момент укладення договору №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» (первісний кредитор) та АТ «ТАСКОМБАНК» (новий кредитор) до нового кредитора перейшло право грошової вимоги первісного кредитора до боржника [PERSON] за договором №2024674954 від 28.04.2020 року на дату відступлення прав вимоги щодо погашення заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Так, договір №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, доданий до матеріалів справи, укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» (первісний кредитор) та АТ «ТАСКОМБАНК» (новий кредитор), тобто ще до підписання кредитних договору №2024674954 від 28.04.2020 між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] . Таким чином, суд дійшов висновку, що твердження позивача про набуття права грошової вимоги за зобов`язанням [PERSON] за кредитним договором №2024674954 від 28.04.2020 перед ТОВ «Коллект Центр» у зв`язку з укладенням договору №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами. За приписами пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої\~статті 203 ЦК України\~прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті\~512, статті\~514 ЦК України\~у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша\~статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою\~статті 1077 ЦК\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, ТОВ «Коллект Центр» за кредитним договором №2024674954 від 28.04.2020 є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 28.04.2020 між нею та ТОВ «ФК «ЦФР». Оскільки, позивачем ТОВ «Коллект Центр» перехід права вимоги за кредитним договором №2024674954 від 28.04.2020 не доведений, відповідач [PERSON] не може нести відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вказаним договором перед новим кредитором ТОВ «Коллект Центр» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №2024674954 від 28.04.2020 задоволенню не підлягає у зв`язку з недоведеністю. Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу в розмірі 9 000 грн., суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано: договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 між ТОВ «Коллект Центр» (як клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявка ТОВ «Коллект Центр» про надання юридичної допомоги № 680 від 05.07.2024; витяг з Акта № 1 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024, копію платіжної інструкції № 0459830000 від 12.09.2024 про сплату за надання правової допомоги згідно договору № 01-07/2024 від 01.07.2024 у розмірі 63 000 грн. Згідно заявки надання правової допомоги № 680 від 05.07.2024 за Договором, адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надані послуги щодо усної консультації з вивчення документів (вартість 3 000 грн. із розрахунку вартість години - 1500 грн.(2 год.), складання позовної заяви про стягнення боргу (6 000 грн. із розрахунку вартість години 3 000 грн.(2 год.), загальна вартість послуг становить 9 000 грн. Однак,\~матеріали справи\~не містять\~доказів сплати\~позивачем витрат\~на правничу\~допомогу в\~розмірі 9\~000\~грн.\~саме за\~надання правової\~допомоги по\~справі за\~позовом ТОВ\~«Коллект Центр»до [PERSON] . Договір про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, укладений між ТОВ «Коллект Центр» (як клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», містить загальні умови надання взагалі будь-якої правової допомоги клієнту, а квитанція про сплату 63 000 грн. містить посилання в призначені платежу саме за надання правової допомоги згідно договору. Тому, суд прийшов до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів оплати витрат на правничу допомогу саме за цим позовом, а тому вимоги позивача в даній частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial