Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач»), в якому просив припинити стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] . Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2024 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на повнолітню дитину направлено за підсудністю до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 листопада 2024 року прийнято та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на повнолітню дитину. Позовні вимоги мотивовано тим, що станом на час подання даного позову повнолітня [PERSON] перевелася на заочну форму навчання, влаштувалася на роботу. Позивач [PERSON] несе додаткові матеріальні витрати, пов`язані з вахтовим методом роботи, має додаткові витрати, пов`язані зі станом здоров`я (які є наслідком складного перелому нижньої кінцівки), утримує непрацездатну матір, з якою проживає однією сім`єю. В судовому засіданні Позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В подальшому скористалися правом на подання заяви про розгляд справи без їх участі, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] явку уповноваженого представника до суду повторно не забезпечила, про причини неявки суду не сповістила, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, ані в ході судового провадження, правом на подання відзиву до суду не скористалася. Письмових пояснень по суті спору до суду не подавала. Будь-яких заяв, в тому числі про відкладення розгляду справи, до суду не надходило. З метою дотримання строків розгляду цивільних справ Суд вважав за можливе розглянути дану цивільну справу по суті без участі сторін на підставі наданих доказів. Ухвалою\~ Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду про суті. Оскільки відповідач вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши доводи сторони Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 квітня 2023 року у справі № 456/973/23, яке набрало законної сили 08.05.2023 року, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утриманняв розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу)щомісячно, починаючи з 23 лютого 2023 року і до закінчення [PERSON] навчання 30.06.2025, але не довше, як до досягнення нею двадцяти трьох років.\~ Як зазначено Позивачем у позовній заяві та в судовому засіданні, з січня 2024 року донька [PERSON] переведена на заочну форму навчання. Вказує, що вона влаштувалася на роботу та ймовірно вийшла заміж. Посилаючись на те, що фактично статус дочки змінився і вона більше не потребує матеріального утримання, а також звертаючи увагу на зміну свого матеріального стану в бік виникнення додаткових матеріальних витрат, пов`язаних з погіршенням стану здоров`я Позивача та необхідність утримання непрацездатної матері, яка хворіє, [PERSON] звернувся до суду з даним цивільним про припинення стягнення аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 180СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст.200СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша ст. 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога викладена у ст. 273 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а стаття 273 Сімейного кодексу України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Так, статтею 273 Сімейного кодексу України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями статті 273 Сімейного кодексу України має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей слідує, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок батька платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Положеннями ч. 2 ст. 188 Сімейного кодексу України визначено, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Обставиною, що має істотне значення у вирішенні вказаного спору Позивач вказує на те, що повнолітня донька [PERSON] перевелася на заочну форму навчання, влаштувалася на роботу, та, за наявною у Позивача інформацією, одружилася. Таким чином, на думку Позивача, повнолітня донька більше не потребує його утримання. Поряд з цим Позивач покликається на зміну свого матеріального стану в бік погіршення, оскільки у зв`язку з складним переломом нижньої кінцівки він потребує дорого вартісного лікування та реабілітації; крім того, на його утриманні перебуває непрацездатна матір, яка у зв`язку з незадовільним станом здоров`я потребує постійного лікування. На думку Позивача, зазначені обставини свідчать про те, що він більше не має змоги надавати утримання повнолітній доньці, яка продовжує навчання. Так, до позовної заяви Позивачем додано копію Довідки Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника від 19.07.2024 року №06-12/09-13/322з (а.с.4), зі змісту якої вбачається, що [PERSON] дійсно навчається на економічному факультеті 4-го курсу освітнього рівня «Бакалавр» заочної контрактної форми навчання (наказ про переведення на заочну форму навчання №25/06-12-с від 31 січня 2024 р.). [PERSON] зареєстрований за однією адресою з [PERSON] , [INFO] (а.с.6), яка є його матір`ю (а.с.17). матір Позивача [PERSON] є особою пенсійного віку (а.с.7) та має проблеми зі здоров`ям (а.с. 8). Згідно Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №11685 від 20.11.2024 року (а.с.67) [PERSON] , [INFO] , має проблеми із здоров`ям. Таким чином, враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів, які б спростовували доводи Позивача про існування таких двох підстав для припинення стягнення аліментів на повнолітню доньку, що продовжує навчання, як відсутність у повнолітньої дитини потреби в утриманні (у зв`язку з переведенням на заочну форму навчання та влаштування на роботу) та погіршення матеріального стану платника аліментів (додаткові витрати, пов`язані зі станом здоров`я та необхідністю утримання непрацездатної матері), Суд дійшов висновку про наявність підстав для припинення стягнення з [PERSON] аліментів на повнолітню доньку [PERSON] . Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, а тому, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли підстави для їх стягнення були відсутні, то припинення стягнення аліментів має бути з дати звернення до суду. Отже, вимога про припинення стягнення з Позивача на користь Відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, Суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 185, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів",

Outcome: approved