Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Позивач 25.11.2024 року звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.11.1990 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] отримали Ордер №7999 на житлове приміщення - квартиру [ADDRESS] . Ордер на житлове приміщення виданий на підставі рішення №409 Виконавчого комітету міської ради народних депутатів м. Новоград-Волинський від 25.10.1990 року. Зазначена квартира є неприватизованою. Договір найму після отримання ордеру від 01.11.1990 року не зберігся. З початку 2021 року відповідач не проживає в Україні, оскільки проживає за кордоном. За відсутності відповідача зняти його з реєстрації неможливо. У позивача відсутні відомості про його фактичне місце знаходження. Реєстрація в помешканні відповідача перешкоджає позивачу у користуванні власним майном, позбавляє можливості приватизувати квартиру. В порядку усунення перешкод у здійснені права користування майном позивач просить позбавити відповідача права користування житловим приміщенням за вказаною адресою. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За клопотанням позивача у судовому засіданні допитані свідки [PERSON] , [PERSON] . З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов наступного висновку. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 01.11.1990 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] отримали Ордер №7999 на житлове приміщення - квартиру [ADDRESS] . Ордер на житлове приміщення виданий на підставі рішення №409 Виконавчого комітету міської ради народних депутатів м. Новоград-Волинський від 25 жовтня 1990 року. З урахуванням змін у назвах населеного пункту, вулиці та нумерації об`єктів нерухомості, вищезазначеній адресі відповідає квартира за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки №3643 від 23.11.2024 року в даній квартирі зареєстровані: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] (а.с. 13). Свідки [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні підтвердили факт відсутності [PERSON] за місцем реєстрації у спірній квартирі понад 3 роки. Згідно зі ст. 71 ЖК України, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Відповідно до правил ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною підставою для зняття такої особи з реєстрації. Судом встановлено, що відповідач за зареєстрованим місцем свого проживання не проживає понад 3 роки, при цьому перешкоди у проживанні в спірній квартирі йому не чинилися. За таких обставин, суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та задовольняє їх у повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved