Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

29 серпня 2024 року представник позивача - адвокат Столітній Михайло Миколайович, який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АІ № 1672563 від 06.08.2024 року, за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернувся до Деснянського районного суду міста Чернігова із позовною заявою в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 79700 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.01.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 6295783 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн. (п. 1.3. Кредитного договору); строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало відповідачеві кредит в сумі 20000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідно до умов кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 Договору. 21 лютого 2023 року відповідач не здійснив оплату процентів на рахунок ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» згідно з графіком платежів та не повернув тіло кредиту. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (25.09.2023 - 23.11.2023) в межах строку договору відповідно до наступного: 20000 грн х 1,99% = 398 грн х 60 календарних днів = 23880 грн. Ураховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 25 вересня 2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту vlad375maku@gmail.com , зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення. Станом на дату звернення позивача до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає: 20000 грн - тіло кредиту, 35820 грн - нараховані проценти за користування кредитом, 23880 грн - нараховані проценти за 60 календарних днів, всього 79700 грн. Крім того позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, а саме: витрати за надання правової допомоги у розмірі 10000, 00 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 06 вересня 2024 року цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області. Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2024 року позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Носівського районного суду Чернігівської області. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 02 серпня 2024 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 16 грудня 2024 року, визначено відповідачеві строк для подання відзиву, а позивачеві - відповіді на відзив. Ухвалою суду від 16 грудня 2024 року відкладено розгляд справи до 14 лютого 2025 року для повторного виклику відповідача в судове засідання. Ухвалою суду від 14 лютого 2025 року задоволено заяву представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» Столітнього М.М. про зміну найменування позивача було задоволено та змінено найменування позивача у цивільній справі № 750/12348/24 з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а. с. 125). Крім того, ухвалою суду від 14 лютого 2025 року задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» Столітнього М.М. про витребування доказів, витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» докази, а саме: - інформацію щодо підтвердження факту належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжної картки № [NUMBER] ; - підтвердження факту зарахування 22 січня 2023 року коштів у сумі 20000 грн від ТОВ «АВЕНТУС Україна» (код ЄДРПОУ 41078230) на платіжну картку № [NUMBER] , відкладено розгляд справи до 14 березня 2025 року. Ухвалою суду від 14 березня 2025 року розгляд справи відкладено до 11 квітня 2025 року у зв`язку з ненадходженням витребуваних доказів. Представник позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив судове засідання проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а. с. 118). Відповідач, який був належним чином повідомленим судом про дату, час і місце розгляду справи відповідно до ч. ч. 7, 8, 11 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, правом на подання відзиву на позов не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не подав. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За письмовою згодою позивача суд постановив 11 квітня 2025 року ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. 223 ЦПК України. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, робить висновок, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що договір про надання споживчого кредиту був вчинений в електронній формі. А тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п. п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 2-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. п. 6, 12 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 22.01.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 6295783 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents (а. с. 14-21). Правила надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджені наказом № 205-ОД директора ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» від 10.02.2022 року та набирають чинності з 10.02.2022 року (а. с. 55-63). Згідно з умовами укладеного кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн (п. 1.3. кредитного договору); строк кредиту - 360 днів (п. 1.4 договору); періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Згідно з п. 2.1 кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 07 березня 2025 року, наданим на виконання ухвали суду про витребування доказів, підтверджено, що на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] , на яку 22 січня 2023 року здійснено переказ коштів на суму 20000 грн (а. с. 140). Проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п.3.1. договору). Указаний договір підписано відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором С8958 22 січня 2023 року. Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання. На підтвердження зазначених в позовній заяві обставин позивачем долучено до матеріалів справи Паспорт споживчого кредиту Інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), з якого також вбачається, що сума кредиту становить 20000 грн, строк кредитування 360 днів, та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Указані Паспорт споживчого кредиту та Таблиця також підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором С8958 22 січня 2023 року (а. с. 19, на звороті, а. с. 20-21). Відповідно до листа ТОВ «Універсальні кредитні рішення» ТОВ «УПР» № 2640 від 28 вересня 2023 року, останнім було успішно перераховано кошти у розмірі 20000 грн на платіжну картку клієнта від ТОВ «Авентус Україна» на платіжну картку № [NUMBER] , що є підтвердженням виконання позивачем обов`язків щодо передачі коштів відповідачу згідно з договором про надання споживчого кредиту № 6295783 (а. с. 64-65). Тобто ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Судом встановлено що відповідач оплату за кредитним договором не здійснював, кошти на погашення заборгованості за кредитним договором ним не вносилися. Відповідно до картки обліку договору (розрахунку заборгованості) № 6295783 за період з 22.01.2023 року по 24.09.2023 року заборгованість відповідача становить 55820 грн, що складається з 20000 грн - тіло кредиту та 35820 грн - нараховані проценти за користування кредитом (а. с. 23-29). Відповідач не надав суду жодного доказу на спростування вищевказаного розрахунку заборгованості. Відповідно до ст. ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Також відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст.1077, ч. 1 ст.1078, ч. 1 ст.1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст.514, ч. 1 ст.1084 ЦК України). 25.09.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором (а. с. 31-35). Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно з п. 1.2. Договору Факторингу Перехід від Клієнта до Фактора права Вимоги Заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Права Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників (витяг) від 25.09.2023 (а. с. 30, на звороті), акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу № 25.09./23-Ф від 25.09.2023 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (а. с 36, на звороті) набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 55820 грн, в тому числі: 20000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 35820 грн - сума заборгованості за відсотками. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 25.09.2023 року повідомило відповідача шляхом направлення на його електронну пошту vlad375maku@gmail.com, зазначену при укладенні Кредитного договору, повідомлення про відступлення права вимоги (а. с. 22, на звороті), у якому зазначені реквізити нового кредитора - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» для погашення заборгованості. Після передачі права вимоги фактор (позивач) нарахував відсотки за 60 календарних днів в межах строку дії кредитного договору за період з 25.09.2023 року по 23.11.2023 року, виходячи з наступного: 20000 грн х 1,99% = 398 грн х 60 календарних днів = 23880 грн, тобто на умовах, визначених п. 1.5.1 кредитного договору № 6295783, у межах строку його дії (п. 1.4) Договору. Таким чином, судом установлено, що позивачем доведено факт укладання кредитного договору, факт набуття права вимоги та факт наявності заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 79700 грн, з яких: 20000 грн - тіло кредиту, 35820 грн - нараховані проценти за користування кредитом, 23880 грн - нараховані проценти за 60 календарних днів, шляхом надання належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи. Зазначена вище заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачем. При цьому відповідачем також не спростовано надані доказ, і вимоги про визнання кредитного договору недійсним, зміни або розірвання його ним не заявлялися. Оскільки позичальник свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів належним чином не виконав, загальна заборгованість позичальника перед позивачем складає 79700 грн. За встановлених обставин вказана заборгованість на підставі ст. ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача в повному обсязі. Щодо позовних вимог позивача про стягнення витрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу суд зазначає таке. У зв`язку із задоволенням основної вимоги на підставі ст. 141 ЦПК України задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат по сплаті судового збору з відповідача в сумі 2422,40 грн. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, суду повинні бути надані на підтвердження понесених витрат на правову допомогу договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав копії договору № 17/07-2024 про надання правової (правничої) допомоги від 17.07.2024 року (а. с. 65-66), ордеру серії АІ № 1672563 від 06.08.2024 на надання правничої допомоги (а. с. 22), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10 (а. с. 46), акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 17/07-2024 від 17.07.2024 р. (а. с. 30), рахунку на оплату по замовленню № 4000/06/08 від 06.08.2024 р. по договору № 17/07-2024 від 17.07.2024 р. (а. с. 23), згідно з якими загальна вартість наданих адвокатом позивачеві послуг, що були сплачені позивачем адвокату, становить 10000,00 грн. Ураховуючи характер позовних вимог та надані послуги адвоката, які визначені рахунком на оплату по замовленню, а саме: зустріч адвоката та клієнта для надання первинної консультації та аналізу наданих документів - 1 год, аналіз практики та правових позицій ВС у даних правовідносинах, ознайомлення та аналіз норм чинного законодавства, необхідного для застосування при підготовці позовної заяви - 1 год,оформлення додатків до позовної заяви - 3 год, підготовка позовної заяви, подання позовної заяви до суду, підготовка та подання клопотання про витребування доказів - 4 год, підготовка адвоката до судових засідань, участь у с/з - 1 год, де 1 год робочого часу вартує 1000 грн., суд робить висновок про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду та значенням справи для сторони. Тому з урахуванням ціни позову, а також того, що справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без участі представника позивача в судових засіданнях, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved