Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

АТ «Сенс Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , в якому просили в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 21050285557 від 18.04.2011 року, що становить 93\~340,66 грн., звернути стягнення на предмет застави транспортний засіб (автомобіль) марки «Chery», модель «Tiggo», 2010 року випуску, шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивували тим, що 06 серпня 2012 року між ПАТ «Банк професійного фінансування» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитних портфелів, у відповідності до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 21050285557 від 18.04.2011 року, що був укладений між ПАТ «Банк професійного фінансування» та [PERSON] і таким чином усі права за цим договором перейшли до ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до\~умов вищезазначеного\~кредитного договору,\~кредитор надав\~позичальнику у\~тимчасове користування\~на умовах\~забезпеченості,\~повернення,\~строковості,\~платності та\~цільового характеру\~використання грошові\~кошти в\~сумі 88\~816,00\~грн.\~12\~серпня 2022\~року позачерговими\~загальними зборами\~акціонерів АТ\~«Альфа-Банк»\~було прийнято\~рішення про\~зміну найменування\~банку з\~АТ «Альфа-Банк»\~на АТ\~«Сенс Банк».\~Свої зобов`язання\~позивач виконав,\~надавши грошові\~кошти позичальникові\~ [PERSON] ,\~який свої\~зобов`язання належним\~чином не\~виконав,\~в результаті\~чого станом\~на 04.10.2024\~року має\~заборгованість,\~а саме:\~за тілом\~кредиту в\~розмірі 38\~896,00\~грн.,\~за відсотками\~ 48\~122,40\~грн.,\~по штрафах\~ 6\~322,26\~грн.\~Основним забезпеченням\~(предметом\~застави)\~по кредитному\~договору є\~транспортний засіб\~(автомобіль)\~марки «CHERY»,\~модель TIGGO,\~2010\~року випуску,\~шасі [NUMBER] ,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] .\~Як в\~подальшому стало\~відомо,\~новим власником\~предмету застави\~є відповідач\~ [PERSON] . Оскільки позичальник [PERSON] своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів не виконав, то вони змушені звернутися до суду за захистом своїх прав шляхом звернення стягнення на предмет застави. В судове засідання представник позивача згідно довіреності у порядку передоручення від 17.10.2023 року (а.с. 142) [PERSON] не з`явився, через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд даної справи за відсутності представника АТ «Сенс Банк», вказавши, що проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 141). Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, не повідомивши про причини своєї неявки, хоч були у встановленому законом порядку належно повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом направлення їм судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення (а.с. 154-158), однак, відповідачу повістка не вручена за закінченням терміну зберігання, що може свідчити про відмову від її отримання, а третій особі не вручена в зв`язку з відсутністю його за вказаною адресою. Також відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] викликалися в судове засідання шляхом поміщення оголошення про виклик їх до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 12.03.2025 року (а.с. 151,153). За таких обставин суд 09.04.2025 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України,\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 572 цього ж кодексу,\~в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Аналогічна норма міститься у ст. 1 Закону України «Про заставу», якою\~також визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про заставу»,\~за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно зі\~ст. 20 вказаного Закону,\~заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до\~ст. 27 Закону України «Про заставу»,\~застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу й у випадках, коли в установленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Статтею 589 ЦК України\~передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 590 ЦК України,\~звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Водночас правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначається Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ст. 2 даного Закону, звернення стягнення на предмет обтяження - вжиття обтяжувачем передбачених законом заходів щодо предмета обтяження для задоволення своїх прав чи вимог, які випливають із змісту обтяження. Згідно з ч. 1 ст. 23 цього ж Закону, обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, а також в інших випадках, встановлених законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. При цьому\~ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 25 вказаного Закону,\~обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Відповідно до ч.ч. 2,3\~ст. 28 вказаного Закону,\~якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими ст. 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов`язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, законом визначений вичерпний перелік способів звернення стягнення на предмет застави в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого зобов`язання. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 18.04.2011 року між ПАТ «Банк професійного фінансування» та [PERSON] , який в даній справі вказаний третьою особою, укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кошти в розмірі 88\~816,00 грн. для оплати автотранспортного засобу, зазначеного в п. 1.3 договору - автомобіля марки «Chery», модель «Tiggo», 2010 року випуску, шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ,, що підтверджується кредитним договором № 21050285557\~від 18.04.2021\~року, додатком № 2 до цього договору графіком платежів та заявою клієнта про надання кредиту від 08.04.2011 року, підписаними власноручно [PERSON] (а.с. 74-79). Як вбачається з договору застави транспортного засобу № 21050285557.2 від 27.04.2011 року (а.с. 52-54), [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 18.04.2011 року, передала ПАТ «Банк професійного фінансування» у заставу транспортний засіб, придбаний [PERSON] згідно договору купівлі-продажу № 514408-Y00195 від 09.04.2011 року, а саме: автомобіль марки «Chery», модель «Tiggo», 2010 року випуску, шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , який належав заставодавцю на праві власності. Пунктами 2.4.3, 2.4.6 договору застави визначено, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання заставодавцем зобов`язань, забезпечених заставою, вони не будуть виконані. Спосіб звернення стягнення на предмет застави визначається заставодержателем самостійно на свій розсуд, виходячи з існуючих способів реалізації заставленого майна. Разом з тим, суд дійшов висновку, що позивач не виконав свого імперативного обов`язку до початку процедури звернення стягнення зареєструвати у відповідному державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, оскільки жодних доказів на підтвердження виконання цього обов`язку суду не надано. Відсутність витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, відсутність доказів реєстрації в державному реєстрі до подання позову відомостей про звернення стягнення на предмет застави унеможливлює задоволення позову про звернення стягнення на заставне майно. Дотримання даного порядку поряд з іншими нормами цивільного законодавства є виконанням вимог закону щодо законності та правомірності дій стягувача при зверненні стягнення на предмет застави. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 06 листопада 2020 року по справі № 273/1667/18 (провадження № 61-10018св19), позивачу правомірно відмовлено в задоволенні вимог про звернення стягнення на предмет застави, оскільки у матеріалах справи відсутній витяг з державного реєстру обтяжень на підтвердження наявності чи відсутності інших обтяжувачів для перевірки виконання вимог, передбачених ст. 25 зазначеного Закону. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вказаних обставин, беручи до уваги відсутність доказів реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна до подання позову відомостей про звернення стягнення на предмет застави транспортний засіб (автомобіль) марки «Chery», модель «Tiggo», 2010 року випуску, шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , суд дійшов висновку, що в задоволенні позову АТ «Сенс Банк» до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про звернення стягнення на заставне майно слід відмовити в зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Згідно з п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України,\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Оскільки у задоволенні позову АТ «Сенс Банк» відмовлено у повному обсязі, то судовий збір з відповідача стягненню не підлягає. На підставі наведеного, ст.ст.\~509,572,589,590 ЦК України, ст.ст. 1,19,20,27 Закону України «Про заставу», ст.ст. 2,23-25,28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,

Outcome: dismissed