Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

26.09.2024р. ТОВ «Глобал Спліт» звернулося до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 1-4). Ухвалою судді Покопцевої Д.О. від 06.11.2024р. було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 99). \~ \~ \~ \~ В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.02.2021р. між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» (далі\~АТ «Креді Агріколь Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 8/1390736, за умовами якого Кредитор надав Позичальнику кредит в сумі 60\~000 грн. строком на 36 місяців з 23.02.2021р. по 22.02.2024р. включно. Відповідно до умов договору, позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту, як день повернення кредиту. Кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок Позичальника. Позичальник в свою чергу зобов`язаний сплачувати Банку процентну винагороду щомісячно, у розмірі 11,00 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2,50 % від суми кредиту, зазначеної в договорі. 29.08.2023р. між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір № 4-2023 про відступлення права вимоги, умовами якого визначено, що право вимоги за кредитним договором № 8/1390736 від 23.02.2021р., укладеним між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Глобал Спліт». Позивач набув права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] . На даний час, відповідачка у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим, виникла заборгованість, яка станом на 04.09.2024р. становить 81\~422,08грн., що складається із: строкової заборгованості 11\~416,97грн.; простроченої заборгованості 32 02,80грн.; нарахованих відсотків 305,71грн.; прострочених відсотків 7\~616,60грн.; комісії 1500грн.; простроченої комісії 28\~500 грн. З огляду на викладене, позивач просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати з відповідачки. \~ \~ \~ \~Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. \~ \~ \~ \~ В судові засідання 18.12.2024р., 17.02.2025р., 07.04.2025р. відповідачка тричі поспіль не з`явилася, про дату та час слухання повідомлялася шляхом направлення судових повісток за адресою її реєстрації, яка підтверджена відповіддю з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с. 98). Втім, конверти з судовими повістками були повернуті суду за зворотньою адресою з відміткою «адресат відсутній за адресою». Крім того, про дати розгляду справи відповідачка повідомлялася шляхом розміщення оголошень на сайті «Судова влада України». Отже, належним чином повідомлена про розгляд справи судом, відповідачка в судові засідання повторно не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернулася, а також не скористалася правом подачі відзиву на позов. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). \~ \~ \~ \~ Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23.02.2021р. між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 8/1390736 за умовами якого [PERSON] надано кредит у сумі 60\~000грн. з 23.02.2021р. по 22.02.2024р. (включно) на споживчі потреби (п. 1.1., п. 1.2. Договору) (а.с. 18-19). Відповідно до підпунктів 1.3.1.-1.3.2. пункту 1.3. Договору, Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку: процентну винагороду: щомісячно, в розмірі 11.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2,50% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. Згідно з пунктом 2.2. Договору, Позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків Графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на Рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісії в день повернення кредиту. У випадку, якщо зазначений день повернення кредиту є неробочим, Позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих процентів та платіж за кредитом у попередній робочий день. Відповідно до пункту 2.3. Договору, підписанням Договору позичальник підтверджує, що він у письмовій формі і повному обсязі отримав від Банку інформацію, визначену\~Законом України «Про споживче кредитування»\~та/або іншими нормативно- правовими актами, що регулюють це питання. Відповідно до пункту 2.6. Договору, Банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за Договором, а також за договорами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про Позичальника та третіх осіб, з якими укладено договори про забезпечення, яка необхідна або яку Банк вважатиме доцільною. Позичальником [PERSON] підписано пам`ятку клієнта за кредитним договором № 8/1390736 від 23.02.2021р. (а.с. 19). Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, визначена в додатку № 1 до Кредитного договору № 8/1390736 від 23.02.2021р., також містить підпис [PERSON] (а.с. 20). Крім цього, [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 22-23) та заява-анкета № 0101110-23022021-001 від 23.02.2021р. на отримання готівкового кредиту «Свобода» (а.с. 28). Банк свої зобов`язання виконав, перерахувавши на розрахунковий рахунок № [NUMBER] грошові кошти в розмірі 60\~000грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 35425061-1 від 23.02.2021р., де призначення платежу зазначено як надання кредиту згідно кред. договору № 8/1390736 від 23.02.2021р. (а.с. 21). З виписок з рахунку [PERSON] за період з 23.02.2021р. по 15.09.2023р. вбачається, що відповідачка отримав кредитні кошти та користувалася ними, з частковим нерегулярним поверненням коштів (а.с. 29-42). Свої зобов`язання по кредитному договору банк виконав у повному обсязі, відповідачка свої зобов`язання по кредитному договору належним чином не виконала, не сплачувала своєчасно та в повному обсязі щомісячні платежі, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до наданого розрахунку заборгованість перед АТ «Креді Агріколь Банк» по кредиту, наданому [PERSON] , за кредитним договором № 8/1390736 від 223.02.2021р. станом на 15.092.2023р. становить 81\~422,08грн., що складається із строкової заборгованості в сумі 11\~416,97грн., простроченої заборгованості в сумі 32\~082,80грн., нарахованих відсотків в сумі 305,71грн., прострочених відсотків в сумі 7616,60грн., комісії в сумі 1500грн., простроченої комісії в сумі 28\~500грн. (а.с. 17). 29.08.2023р. між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір № 4-2023 про відступлення права вимоги, умовами якого визначено, що Первісний кредитор передає Новому кредитору права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором (а.с. 9-12). 15.09.2023р. АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» підписано додаток № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 4-2023 від 29.08.2023р. - Реєстр прав вимог № 1, відповідного до якого до ТОВ «Глобал Спліт» перейшло право вимоги до Боржників, у тому числі, до боржника [PERSON] за договором № 8/1390736 від 23.02.2021р. на загальну суму 81\~422,08грн. (а.с. 82). Згідно з платіжними інструкціями ТОВ «Глобал Спліт» здійснило оплату АТ «Креді Агріколь Банк» за відступлення прав вимоги (а.с. 53). 15.09.2023р. року АТ «Креді Агріколь Банк» направлено [PERSON] повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимог за договором № 4-2023 від 29.08.2023 р. до ТОВ «Глобал Спліт», яке в свою чергу стало новим кредитором та має вимагати від відповідача погашення кредитної заборгованості в сумі 81\~422,08грн. (а.с. 43). Станом на дату звернення до суду сума заборгованості [PERSON] залишається непогашеною. Статтею 55 Конституції України\~встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частин 1 та 2\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно зі\~статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі\~статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1\~статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 1\~статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною 1\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1\~статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі\~статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з частиною 1\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1\~статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до\~статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 2\~статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до\~статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1\~статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до\~статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з\~статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1\~статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1\~статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 612 ЦК України\~передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Кодексу. Суд зазначає, що поряд зі встановленням строку дії договору сторони (банк та клієнт) встановили і строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів згідно графіку платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Таким чином, графік платежів є складовою частиною договору, в ньому зазначено умови погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів, що визначено місяцями. Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання коштів відповідачем не надано. Як вбачається із матеріалів справи Банк свої зобов`язання за договором виконав повністю, надав відповідачу кредитні кошти у встановленому договором розмірі. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ані первісному кредитору, ані позивачу, до якого перейшло право вимоги, відповідачкою не повернуті, а також, що відповідачкою добровільно не сплачені проценти за користування кредитом, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом дострокового пред`явлення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8/1390736 від 23.02.2021р., що складається із строкової заборгованості в сумі 11\~416,97грн., простроченої заборгованості в сумі 32\~082,80грн., нарахованих відсотків в сумі 305,71грн., прострочених відсотків в сумі 7\~616,60грн. Шо стосується вимог позивача про стягнення з відповідачки комісії в сумі 1500грн. та простроченої комісії в сумі 28\~500грн., суд зазначає наступне. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що 10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з набуттям чинності\~Закону України «Про споживче кредитування»\~залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії\~Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умов, якими встановлено плату щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень\~Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті\~1\~та частини другої статті\~8 Закону України «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж\~постановою\~визнано такою, що втратила чинність,\~постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути проінформований про строки і суми належних платежів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 вирішувала питання (а) чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно\~Закону України «Про споживче кредитування»; (б) чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна/нікчемна/оспорювана. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала на те, що\~Законом України «Про споживче кредитування»\~безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з пунктом 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Враховуючи наведені правові висновки, банк не мав права встановлювати до кредитного договору комісію за обслуговування кредитної заборгованості, яка включає в себе моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Така умова договору є нікчемною та не потребує визнанню недійсною. Отже, оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~та\~Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частини перша та друга\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Як уже зазначалося судом вище, умовами укладеного між сторонами договору встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною 1\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи наведене, оскільки відповідачці було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, визначені в пункті 1.3.2. кредитного договору № 8/1390736 від 23.02.2021р. умови щодо обов`язку позичальника сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,50 % від суми кредиту, є нікчемними. Частиною четвертою\~статті 42 Конституції України\~передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно з положеннями частини 1\~статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг, як це закріплено вимогами частини 3\~статті 55 вказаного Закону. Як визначено положеннями частини 3\~статті 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що послуга з надання споживчого кредиту є діяльністю банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, не відповідає змісту кредитних правовідносин. За таких обставин, банком без належних на те правових підстав нарахована комісія за обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 30\~000грн., а відтак, позовні вимоги ТОВ «Глобал Спліт» про стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією в сумі 30\~000 грн., є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 8/1390736 від 23.02.2021р., в загальному розмірі 51\~422,08грн., що складається із строкової заборгованості в сумі 11\~416,97грн., простроченої заборгованості в сумі 32\~082,80грн., нарахованих відсотків в сумі 305,71грн., прострочених відсотків в сумі 7\~616,60грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволеної суми позову, в розмірі 1529,86грн. (2422,40х 51 422,08/81 422,08) (п.36\~Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»). На підставі викладеного,

Outcome: partial