Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 18\~квітня 2024\~року адвокат Адвокатського об`єднання «Галицька правнича група» Слободян Валентин Степанович в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що 22 жовтня 2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. За час перебування у шлюбі у подружжя народилися двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . На даний час виникли обґрунтовані причини, які спонукають Позивача наполягати на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя з Відповідачем як подружжя неможливе та збереження шлюбу суперечитиме їхнім майбутнім інтересам та інтересам їхнім дітям. Позивач та Відповідач не мають наміру зберегти шлюб, оскільки вони більше 3 (трьох) років проживають роздільно та фактично сімейні відносини між ними припинилися. На даний час у них відсутні почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Позивач з Відповідачем мають різні погляди на життя, шлюб та подружні обов`язки. Позивач та Відповідач вже давно припинили вести спільне господарство, спільний побут, дозвілля тощо. Між Позивачем та Відповідачем унеможливлюється примирення, як і збереження самого шлюбу, оскільки шлюбні відносини між ними остаточно припинилися, підстав для їх відновлення немає, що відображається у відсутності порозуміння між ними. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів. У них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, таким чином, подружні відносини між Позивачем та Відповідачем припинилися задовго до дня подання позовної заяви. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам Позивача, тому Позивач вважає за необхідне розірвати шлюб з Відповідачем. Відповідач не бере участь у вихованні спільних дітей. На даний час Сторони разом не проживають, кожен живе своїм життям, сім`я фактично припинила своє існування. Також Позивач зазначає, що у неї немає відомостей про місце перебування Відповідача, їй не відомо чи перебуває він зараз на території України чи у Республіці Молдова. Фактично більше трьох років вона з Відповідачем не бачилася та на даний час жодні відносини, в тому числі спілкування, не підтримує. Враховуючи, що шлюб існує лише формально, тому жодної потреби зберігати його немає. Позивач не має наміру підтримувати з Відповідачем ніяких стосунків, вважає, що причини, які зумовлюють наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше шлюбне життя із Відповідачем, як подружжя, а також збереження шлюбу суперечить її інтересам. З урахуванням\~вищезазначеного,\~позивач наполягає\~на розірванні\~шлюбу в\~судовому порядку (а.с.1-5). Заяви,\~клопотання учасників\~процесу та інші процесуальні дії у справі Суд своєю ухвалою від 17 травня 2024 року прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання; доручив компетентному суду (органу) Республіки Молдова відповідно Договору між Україною та Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах, який ратифіковано Законом № 238/94-ВР від 10.11.1994, вручити відповідачу [PERSON] , зареєстроване місце проживання: село Кіштелніца, Теленештський район, Республіка Молдова, ідентифікаційний номер [NUMBER] , копію позовної заяви та доданих до неї документів, копію ухвали про відкриття провадження у справі, повідомлення про день судового засідання; зупинив провадження у справі до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу Республіки Молдова на судове доручення про надання правової допомоги (а.с.21-24). 8 липня 2024 року суд надіслав Західному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції доручення про вручення документів [PERSON] для подальшого скерування компетентним органам Республіки Молдова (а.с.28). 27.03.2025 до суду надійшли документи, отримані від Міністерства юстиції Республіки Молдова щодо виконання доручення Радехівського районного суду Львівської області про вручення судових документів [PERSON] (а.с.33). 3 квітня 2025 року своєю ухвалою суд поновив провадження у справі (а.с.87). 3 квітня 2025 року до суду поступила заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи без участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх, проти винесення заочного рішення не заперечує (а. с. 33). Суд повідомляв відповідача про розгляд справи, однак 27.03.2025 до суду повернулося судове доручення без виконання (а.с.33-41). Таким чином, судом вжито всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив представник позивача. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи 22 жовтня 2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 92, та видно із Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 22 жовтня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції у Львівській області (а.с.9). За час перебування у шлюбі у подружжя народилися двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , про що було зроблено відповідний актовий запис № 3 від 11.07.2006, що підтверджується Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 02.06.2022 (а.с.10); син [PERSON] , [INFO] , про що було зроблено відповідний актовий запис №1 від 03.02.2014, що видно із Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 02.06.2022 (а.с.11). Із довідки про реєстрацію місця проживання особи №806 від 19.10.2022, виданої Лопатинською селищною радою, видно, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до довідки №753 від 14.12.2023, виданої Лопатинською селищною радою, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] в житловому будинку, який належить [PERSON] , зареєстровані такі особи: [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] - [INFO] (а.с.13). Сторони шлюбні відносини не підтримують, спільно не проживають. Збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що свідчить про остаточний розпад сім`ї. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем. Позиція суду Згідно із статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів та висновки суду Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. На підставі статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. З огляду на частину другу статті 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не бажає зберігати шлюб з відповідачем. Отже, суд дійшов висновку, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими та подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позовні вимоги про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до частини другої статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абзацом другим частини третьої статті 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо розподілу судових витрат У зв`язку з клопотанням представника позивача суд не вирішує розподіл судових витрат.

Outcome: approved