Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 210 688,16 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.01.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №235077-КС-002, шляхом обміну електронним повідомленням, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн на засадах строковості,зворотності, платності, терміном на 24 тижні, стандартна процентна ставка за кредитом в день - 2,0%, знижена процентна ставка за кредитом в день 0,56255000%. ТОВ «Бізнес Позика» виконало взяті на себе зобов`язання, в свої чергу [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Договором № 235077-КС-002, не повернула грошові кошти, у зв`язку з чим станом на 28.06.2024 утворилась заборгованість у розмірі 210 688,16 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50 000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 153 188,16 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 7 500,00 грн. За викладених обставин представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» вищевказану заборгованість та судові витрати по оплаті судового збору. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2024 року витребувано в АТ КБ «Приватбанк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: чи випускалася банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] ; інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № [NUMBER] за період з 02.01.2024 року по 18.06.2024 року включно. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2025 року визнано обов`язковою особисту участь у судовому засіданні представника позивача ТОВ «Бізнес Позика» та відповідача [PERSON] . Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2025 року задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Бізнес Позика» - Виноградова Ю.Е. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних засобів технічного зв`язку. Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» - Виноградов Ю.Е. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Додатково зазначив, що кредитний договір в електронній формі з відповідачкою був укладений 02.01.2024, тіло кредиту -50000,00 грн., строк 24 тижні, тобто до 18.06.2024 року. Якщо би відповідач здійснювала платежі вчасно відповідно до погодженого графіку, то застосовувалися би знижена процентна ставка і загальна вартість кредиту становила би 90 000, 00 грн. У даному випадку, оскільки, відповідач жодного разу не здійснила оплату по кредиту, тобто порушила всі строки погашення, нараховувалися відсотки згідно п.3.2.2 Договору за стандартною процентною ставкою 2 % в день, а не за зниженою 0,56255 % за кожен день користування Кредитом. Відсотки нараховані лише в межах строку дії договору по 18.06.2024, після цієї дати відсотки не нараховувалися. Комісія у розмірі 7500,00грн. є одноразовою та встановлена саме за надання кредиту, а не щомісячна за обслуговування, умова щодо нарахування комісії встановлена п.2.5 договору. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, вказаним в позовній заяві, які згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, отримала особисто, та шляхом розміщення оголошень на сайті Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місце знаходження чи місце роботи якого невідоме, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву не подала. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. 15 квітня 2025 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, яка занесена до протоколу судового засідання. Заслухавши пояснення представника позивача, повно і всебічно вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12,13,81,89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що 02.01.2024 року між позивачем ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] укладено договір №235077-КС-002 про надання кредиту, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку визначеному ЗУ «Про електронну комерцію» (а.с.23-27). Позивачем ТОВ «Бізнес Позика» 02.01.2024 року направлено відповідачу [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 235077-КС-002 про надання кредиту. 02.01.2024 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 235077-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направило відповідачу [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-9568, на номер телефону [NUMBER] (що зазначений Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 02.01.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 235077-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Пунктом 2 договору про надання кредиту №235077-КС-002 передбачено, що строк кредиту становить 24 тижні, стандартна процентна ставка за кредитом в день: 2,00000000, фіксована, знижена процентна ставка за кредитом в день: 0,56255, фіксована, комісія за надання кредиту 7 500,00 грн., загальний розмір наданого кредиту 50 000,00 грн., термін дії договору до 18.06.2024 року. Орієнтована загальна вартість наданого кредиту 90 000,00 грн. Орієнтована реальна річна процентна ставка 1234,13 процентів (а.с.23). Вказані умови також погоджені паспортом споживчого кредиту (а.с.10-15). Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. На виконання умов договору відповідачу було перераховано 50000,00 грн. на банківську карту відповідача № [NUMBER] , Банк карти отримувача: PRIVATBANK дата проведення платежу 02.01.2024, призначення платежу: Перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. кредитного дог. № 235077-КС-002 від 02.01.2024, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 09.07.2024 року вих. №475/07 (а.с.39). Крім того, згідно витребуваної з АТ КБ «Приватбанк» інформації, суду надано виписку за договором № б/н року за період 02.01.2024 -18.06.2024 на ім`я відповідача, з якої вбачається, що останній 02.01.2024 на належну їй банківську карту було перераховано кошти у розмірі 50 000,00 грн. та відповідач здійснювала операції як щодо зняття готівки з карткового рахунку, так і щодо розрахування кредитною карткою в торгівельних мережах (а.с.98-102). Однак, відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно довідки про стан заборгованості за договором № 235077-КС-002 від 02.01.2024 за період з 02.01.2024 по 18.06.2024 станом на 07.07.2024 року становить: 210 688,16 грн., та складається з: заборгованості за кредитом - 50 000,00 грн.; заборгованості по відсотках - 153 188,16 грн.; заборгованості по комісії - 7 500,00 грн. (а.с.21, 61-62). При вирішенні даного спору по суті, суд застосовує наступні норми права. Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як вбачається із матеріалів справи оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис»", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Окрім цього, в матеріалах справи, наявний розширений розрахунок заборгованості, а доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, відтак розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом. Дана позиція суду відповідає позиції, що міститься у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року по справі 753/16745/15-ц, провадження N0 61-40036св18. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно ст. 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно із ст. 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Згідно із ст.1054 ЦК України а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Згідно витребуваної з АТ КБ «Приватбанк» інформації, суду надано виписку за договором № б/н року за період 02.01.2024 -18.06.2024 на ім`я відповідача [PERSON] вбачається, що останній 02.01.2024 перераховано 50 000,00 грн. та вона здійснювала операції як щодо зняття готівки з карткового рахунку, так і щодо розрахування кредитною карткою. Згідно довідки про стан заборгованості за договором № 235077-КС-002 від 02.01.2024 станом на 07.07.2024 року заборгованість становить: 210 688,16 грн., та складається з: заборгованості за кредитом - 50 000,00 грн.; заборгованості по відсотках - 153 188,16 грн.; заборгованості по комісії - 7 500,00 грн. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 7500,00 грн, суд зазначає, що комісія встановлена умовами п.2.5 договору, носить одноразовий характер, встановлена за надання кредиту, а тому суд вважає, що така вимога є обгрунтованою та підлягає до задоволення. Доказів неправильності вищевказаного розрахунку та невідповідності його тим відомостям, які вказані у розрахунку заборгованості, відповідачем до суду надано не було. Таким чином, суд зазначає, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості не виконала, у зв`язку із чим станом на 07.07.2024 утворилася заборгованість в сумі 210 688,16 грн. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов`язанням у розмірі 210 688,16 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2 528,26 грн.(а.с.64), тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на оплату судового збору в сумі 2 528,26 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved