Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

У вересні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який в подальшому було уточнено. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилається на те, що 05.03.2019 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано у Печерському районному у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за актовим записом № 421. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинені остаточно, примирення не можливе. Сторони проживають окремо спільний бюджет не ведуть. Відповідач у добровільному порядку не надає допомогу по утриманню дитини. [PERSON] просить розірвати шлюб укладений шлюб між нею та відповідач ем та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн щомісячно і до повноліття дитини. Ухвалою суду від 11.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. У судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача, адвокат Зарудній І.В. надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, через засоби поштового зв`язку надав заяву про розгляд справи без його участі, повідомив, що наразі він проходить службу у Силах оборони України за мобілізацією, у зв`язку із чим не має можливості приймати участь у судовому засіданні особисто. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, з розміром аліментів згодний, заперечень не має. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст. 4, 5\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.\~24\~Сімейного Кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.1,3 ст. 55\~\~Сімейного кодексу\~України передбачено,\~що дружина\~та чоловік\~зобов`язані спільно\~піклуватися про\~побудову сімейних\~відносин між\~собою та\~іншими членами\~сім`ї на\~почуттях взаємної\~любові,\~поваги,\~дружби,\~взаємодопомоги.\~Дружина та\~чоловік відповідальні\~один перед\~одним,\~перед іншими\~членами сім`ї\~за свою\~поведінку в\~ній. Частиною 3 ст.\~56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст.180\~СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд встановив, 05.03.2019 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який було зареєстровано у Печерському районному у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за актовим записом № 421, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 5). Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.12.2021 ( а.с. 13-14). [PERSON] , [INFO] наразі є неповнолітньою та проживає разом з позивачкою. Даний факт не заперечується відповідачем. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між подружжям остаточно припинені, примирення не можливе. Сторони проживають окремо спільний бюджет не ведуть. Згідно з ст. 12,13,81\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ч. 1 ст.\~82\~ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно ч. 4\~ст.\~206\~ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову у випадку визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог. Так, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони на примирення не згодні, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони мають неповнолітню доньку, яка після фактичного припинення подружніх відносин між сторонами проживає разом з матір`ю [PERSON] . Відповідач як батько зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину до її повноліття. Відповідач працездатний, працює та має стабільний дохід, аліментних зобов`язань перед іншими особами не має. За таких обставин, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає можливим розірвати шлюб та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно і до повноліття дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при зверненні до суду з вимогою про розірвання шлюбу сплатила судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Отже, з урахуванням вищенаведених норм, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 грн від 1211,20 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а інші 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 грн підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. Разом з цим, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання спільної з відповідачем дитини, адже приписами вказаної норми визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з урахуванням вищенаведених норм, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 грн від 1211,20 грн підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved