Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

До Збаразького районного суду звернувся [PERSON] , із заявою, зареєстрованою через канцелярію суду 03.02.2025, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. В якій просить: Встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документу, а саме: трудової книжки серії [NUMBER] від 04.01.1985 року заповненої на ім`я « [PERSON] ». В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що йому належить трудова книжка [NUMBER] , в якій його прізвище вказано із помилкою « [PERSON] », а в паспорті « [PERSON] » При зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення [PERSON] пенсії за віком йому було відмовлено, оскільки встановлено розбіжності в написанні прізвища заявника. Дана заява зареєстрована в суді і справі присвоєно єдиний унікальний номер 598/248/25. 10 лютого 2025 року ухвалою Збаразького районного суду прийнято до розгляду дану заяву та відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено справу розглядати за правилами окремого провадження. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилися, проте на адресу суду від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, посилаючись на ті ж обставини. Представник заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, час та дату слухання справи, однак, на адресу суду надійшли письмові пояснення, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить судові засідання проводити без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України та звернути увагу на судову практику про залишення без розгляду даної заяви, хоча встановлення даного факту не пов`язане з вирішенням спору про право на пенсію. Дослідивши та оцінивши наявні докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в с.Вишнівець Збаразького району Тернопільської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] (а.с.9-15). Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] від 04.01.1985, вбачається, що вона видана на ім`я [PERSON] (а.с.17-23). Із досліджених у судовому засіданні письмових доказів, а саме: копії карти платника податків виданої 02 січня 2013 року Державної податковою службою (а.с.16), витяг з реєстру територіальної громади №2024/015337430 від 27.12.2024 (а.с.26), копією довідки №294 від 31.12.2024 виданої тво начальником [INFO] (а.с.30), копією довідки Збаразького районного філії Тернопільського обласного центру зайнятості (а.с.31), довідки виданою відділом соціального забезпечення №2 Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області (а.с.32), копії атестата №12774 від 12.07.1980 (а.с.33) вбачається, що вони видані на ім`я « [PERSON] ». Дослідженою в судовому засіданні копією трудової книжки серія [NUMBER] від 04.01.1985 підтверджено, що заявник зазначений [PERSON] . Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на оформлення пенсії в органах Пенсійного фонду України, що підтверджується копією рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову у призначені пенсії від 10.01.2025 (а.с.24-25). Крім цього, заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Згідно частини першої статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 19\~ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Згідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до ч.2 ст.315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. У пункті 12 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України міститься роз`яснення про те, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Враховуючи вищезазначене, слід зробити висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. В порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 62\~Закону України\~«Про пенсійне\~забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, у судовому порядку встановлюється факт приналежності особі документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові чи прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. Відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в призначенні [PERSON] пенсії за віком обумовлена тим, що до страхового стажу не враховано: періоди роботи згідно трудової книжки оскільки зазначене в ній прізвище [PERSON] , не відповідає паспортним даним [PERSON] (а.с.24-25). Саме для усунення вказаних розбіжностей [PERSON] і звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки серії [NUMBER] , яка видана 04 січня 1985 року. Отже, метою встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме трудової книжки, є реалізація заявником права на пенсійне забезпечення. Суд критично оцінює доводи представника заінтересованої особи про те, що дана справа має розглядатись в позовному провадженні у порядку адміністративного судочинства. Законом прямо віднесено встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів до справ окремого провадження в порядку цивільного судочинства (розділ IV ЦПК України). У матеріалах даної справи відсутні докази про наявність у даній справі спору про право. Заявник як в обґрунтуванні заяви, так і в прохальній частині не просив встановити факт перебування у трудових відносинах чи факт наявності її права на пенсію, не оскаржує дії та рішення заінтересованих осіб, а просив встановити саме факт належності йому правовстановлюючого документа, що викликає лише юридичні наслідки, зокрема, виникнення права на зарахування періоду роботи до трудового стажу для призначення пенсії, що відповідає положенням частини 1 статті 315 ЦПК України. [PERSON] іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення не має, а тому підтвердження факту приналежності документів, а саме трудової книжки, що містить суперечності, певній особі здійснюється в рамках окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Таким чином, суд вважає підтвердженим факт належності заявнику трудової книжки серії [NUMBER] заповненої 04 січня 1985 року на прізвище, ім`я, по батькові « [PERSON] », а тому заяву слід задовольнити. Судові витрати у справі необхідно покласти на сторони у розмірі фактично понесеному ними, оскільки останніми не заявлялися клопотання про стягнення судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved