Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 43\~569,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 22.11.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №8861852, за якими відповідачка належним чином не виконала свої кредитні зобов`язання. 26.03.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №104- МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за цим кредитним договором. Звернення до суду зумовлене непогашенням відповідачкою на погоджених умовах наявної заборгованості. Оскільки ця позовна заява, не відноситься до категорій справ, передбачених частиною четвертою статті 274 ЦПК України, суд вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання. Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, правом на подання відзиву на позов відповідачка не скористалася, хоча була повідомлена про розгляд справи належним чином, позовна заява з матеріалами надсилалася належним чином, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. \~ \~ \~ \~Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, згідно з частиною першою та другою статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Саттею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, згідно з статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі статтею 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Судом встановлено, що 22.11.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №8861852 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 751054, відповідно до якого кредитодавець надав відповідачці кредит на суму 12 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальниця зобов`язалася повернути кредит та сплати проценти за його користування відповідно до умов зазначених в цьому договорі і додатках до нього. Кредитні кошти в сумі 12 000,00 грн 22.11.2023 перераховано [PERSON] в безготівковій формі на платіжну картку MASTER CARD CREDIT STANDARD 545708*85, яка належить відповідачці, на підтвердження чого надано платіжне доручення 115861098 від 22.11.2023. Відповідно до умов договору споживчого кредиту строк кредитування 105 днів, що складається з пільгового (перші 15 днів) і поточного (решту 90 днів) періодів. Процентна ставка в пільговий період становила 1,65 % в день, в поточний період 3,5 % в день. Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором №8861852 у [PERSON] утворилася заборгованість за процентами у розмірі 30 369,00 грн. Також за позичальником залишився невиконаним обов`язок з погашення тіла кредиту в розмірі 12 000,00 грн. Крім того в суму боргу включено нарахування комісії за оформлення кредиту в розмірі 1 200,00 грн. 26.03.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» згідно з чинним законодавством України укладений договір відступлення прав вимоги №104- МЛ від 26.03.2024, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 8861852 від 22.11.2023, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем (Копія Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №104-МЛ від 26.03.2024) на суму 43 569,00 грн. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, у неї виникла заборгованість. Однак суд не може погодитися з наданим позивачем розрахунком заборгованості. Предметом позовних\~вимог є\~борг [PERSON] \~перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кредитним договором №8861852. Відповідно до виписки з особового рахунка [PERSON] за кредитним договором №8861852, доданої до позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідачки 43 569,00 грн, що складає: \~ \~ \~ \~1. прострочена заборгованість за сумою кредиту 12 000,00 грн. \~ \~ \~ \~2. прострочена заборгованість за сумою відсотків 30 369,00 грн. \~ \~ \~ \~3. прострочена заборгованість за комісією 1 200,00 грн. Однак умова\~кредитного договору\~про нарахування комісії за оформлення кредиту, тобто сплату винагороди за надання фінансового інструменту, є нікчемною, оскільки є несправедливою. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц (провадження № 61-43940св18), від 15 січня 2020 року у справі № 363/940/16-ц (провадження № 61-19224св18), від 27 лютого 2019 року у справі № 201/4087/17 (провадження № 61-43276св18), від 20 березня 2019 року у справі № 486/1882/15-ц (провадження № 61-10481св18), від 27 березня 2019 року у справі № 712/5696/14-ц (провадження № 61-14144св18), від 03 квітня 2019 року у справі № 193/2092/16 (провадження № 61-23762св18), від 18 вересня 2019 року у справі № 606/2619/15-ц (провадження № 61-17737св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 140/2589/15-ц (провадження № 61-16847св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 569/1405/16 (провадження № 61-29765св18). У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 викладено правовий висновок про те, що пункти кредитного договору, згідно з якими передбачено сплату комісії за надання фінансового інструменту, є нікчемними. Тому, позовні вимоги в частині стягнення суми комісії за оформлення кредиту за кредитним договором №8861852 в розмірі 1 200,00 грн не підлягають задоволенню. Отже, підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивача в судовому порядку нараховані на підставі узгоджених сторонами умов суми тіла кредиту та відсотки у розмірі 42 369,00 грн, оскільки вони не сплачені добровільно. Судові витрати за змістом статті 141 ЦПК України присуджуються, у разі часткового задоволення позову, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов задоволено на 97,25%, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір 2\~355,29 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial