Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

26 грудня 2024 року представник позивача звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги мотивує тим, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 200885953301 від 09.10.2017 року. Кредитний договір було укладено шляхом підписання позичальником заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб де визначено основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. З умовами якого відповідач погодився, про що свідчить наявність його власноручного підпису на відповідній заяві. На підставі зазначеного кредитного договору позичальнику надано грошові кошти в якості кредиту у сумі 19800 грн, на умовах строковості, поворотності та оплатності. Розмір процентної ставки склав 49% річних, а розмір комісії за користування кредитом 0%. Відповідач довготривалий строк не виконував належним чином свої кредитні зобов`язання перед банком. Заборгованість відповідача перед банком станом на 07 травня 2024 року склала 44305,02 грн, з яких 20524,17 грн заборгованість за кредитом; 23780,85 грн заборгованість по процентам; 0 заборгованість за комісією. Крім того, між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1001052221701 від 08.06.2018 року. Кредитний договір було укладено шляхом підписання позичальником заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб де визначено основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. З умовами якого відповідач погодився, про що свідчить наявність його власноручного підпису на відповідній заяві. На підставі зазначеного кредитного договору позичальнику надано грошові кошти в якості кредиту у сумі 25000 грн, на умовах строковості, поворотності та оплатності. Розмір процентної ставки склав 0,01% річних, а розмір комісії за користування кредитом 3,99%. Відповідач довготривалий строк не виконував належним чином свої кредитні зобов`язання перед банком. Заборгованість відповідача перед банком станом на 07 травня 2024 року склала 44855 грн, з яких 22895,6 грн заборгованість за кредитом; 12,38 грн заборгованість по процентам; 21947,032 грн заборгованість за комісією. 08 травня 2021 року між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАКО» укладено договір відступлення права вимоги (цесії) №1, за яким ТОВ «ФК «ФІНАКО» отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників банку, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача. В наступному, а саме 16 липня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАКО» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СМАРТ ПЕЙ» було укладено договір факторингу №1, за яким ТОВ «ФК «СМАРТ ПЕЙ» отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників банку, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача. Згідно реєстру боржників, загальна сума заборгованості відповідача станом на дату укладення договору факторингу склала: - за кредитним договором № 200885953301 44305,02 грн, з яких: 20524,17 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23780,85 грн сума заборгованості за відсотками, 0 грн сума заборгованості за комісією; за кредитним договором № 1001052221701 44855 грн, з яких: 22895,6 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 12,38 грн сума заборгованості за відсотками, 21947,02 грн сума заборгованості за комісією. На підставі викладеного представник позивача прохав суд стягнути суми заборгованості за кредитними договорами та суму сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву в якій прохав проводити розгляд справи без участі представника, проти винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі наданих суду доказів було встановлено, що 09 жовтня 2017 року між АТ "Перший Український Міжнародний Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 200885953301, шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. (а.с.102). Відповідно довідки про збільшення кредитного ліміту відповідачу 09.10.2017 року було встановлено кредитний ліміт в розмірі 15000 гривень, який в подальшому 18.05.2018 року було збільшено до 19800 грн. (а.с. 8) Верховний Суд при розгляді цивільної справи № 200/5647/18 в постанові від 16 вересня 2020 року дійшов до правового висновку, відповідно до якого Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. З виписки по особовому рахунку [PERSON] в АТ «ПУМБ» IBAN [NUMBER] за період з 09.10.2017 року по 07.05.2024 року, та розрахунку заборгованості за кредитним договором № 200885953301 станом на 07 травня 2024 року, вбачається наявна заборгованість в загальному розмірі 44305,02 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту 20524,17 грн; заборгованості за відсотками 23780,85 (а.с. 10-11, 14-20). 08 червня 2018 року між АТ "Перший Український Міжнародний Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1001052221701, шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 103). АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі надавши відповідачу грошові кошти, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с.9). З виписки по особовому рахунку [PERSON] в АТ «ПУМБ» IBAN [NUMBER] за період з 08.06.2018 року по 07.05.2024 року, та розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1001052221701 станом на 07 травня 2024 року, вбачається наявна заборгованість в загальному розмірі 44855 грн., яка складається із заборгованості по сумі кредиту 22895,6 грн; заборгованості по процентам 12,38; заборгованості по комісії 21947,02 грн. (а.с. 12-13, 21-22). Також судом встановлено, що 08 травня 2024 року між Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю"Фінансова компанія «ФІНАКО» укладено договір відступлення прав вимоги (цесії) № 1, відповідно до умов якого ТОВ "ФК «ФІНАКО» набуло прав вимоги до боржників банку в тому числі і до відповідача [PERSON] за кредитними договорами № 200885953301 від 09.10.2017 року та № 1001052221701 від 08.06.2018 року (а.с. 115-117). 16 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «ФІНАКО» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «СМАРТ ПЕЙ» укладено договір факторингу № 2, відповідно до умов якого ТОВ "ФК «СМАРТ ПЕЙ» набуло прав вимоги до боржників в тому числі і до відповідача [PERSON] за кредитними договорами № 200885953301 від 09.10.2017 року та № 100105222170 від 08.06.2018 року (а.с. 122-123). Відповідно до витягу з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 2 від 16.07.2024 року ТОВ «Фінансова Компанія «СМАРТ ПЕЙ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , рнокпп: [NUMBER] , за кредитними договорами № 200885953301 від 09.10.2017 року в загальній сумі 44305,02 грн, яка складається із: 20524,17 грн сума простроченої заборгованості за кредитом, 23780,85 грн сума простроченої заборгованості за процентами; та № 100105222170 від 08.06.2018 року в сумі 45855 грн, яка складається із: 22895,6 грн сума простроченої заборгованості за кредитом, 12,38 грн сума простроченої заборгованості за процентами, 21947,02 грн сума простроченої заборгованості за комісіями (а.с. 26). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі договору № 200885953301 від 09.10.2017 року отримав в АТ "ПУМБ" кредит у розмірі 19800,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 49% річних за користування кредитом та на підставі договору № 1001052221701 від 08.06.2018 року отримав в АТ "ПУМБ" кредит у розмірі 25000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01%, а розмір комісії за користування кредитом 3,99% річних за користування кредитом, однак взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитів та відсотків не виконав, чим істотно порушив умови укладеного договору. Доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, будь-кому з кредиторів, які б спростовували зазначену суму заборгованості, відповідач суду не надав. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року(із змінами та доповненнями). З огляду на положення частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладена між сторонами угода визнається правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ч. ч. 2 та 4статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що двосторонні правочини є договорами, в яких погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо ). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Положеннями статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Саме такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/ 17. При цьому, під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що статтею 204 ЦК України регламентована презумпція правомірності правочину. Так, відповідно до наведеної норми права правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Жодних судових рішень про визнання укладеного між сторонами правочину недійсним або встановлення його нікчемним суду не надано. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих у кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився та належними доказами не спростував доводи позивача, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, та враховуючи те, що умовами кредитного договору встановлено обов`язок позичальника повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та інші платежі, визначені договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги повернення вказаної суми заборгованості. На підставі аналізу наведених норм законодавства та досліджених судом доказів, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує, що відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений ним відповідно до платіжної інструкції № 429 від 19.09.2024 року судовий збір в розмірі 2423,00 гривень.

Outcome: approved