Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 20475,30 грн., судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 22.10.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] укладений Договір кредитної лінії № 00-9947960 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. За умовами кредитного договору відповідач отримала кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 5750,00 грн. на умовах, передбачених договором, який зобов`язалась повернути до 19.02.2024, сплатити проценти за користуванням ним та виконати інші обов`язки, передбачені його умовами. Позивач стверджує, що всупереч умов правочину відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, що створило заборгованість у розмірі 20475,30 грн., у тому числі 5537,50 грн. тіла кредиту та 14937,80 грн. відсотків за користування ним. 22.01.2024 між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» укладений договір факторингу №22-01/2024, на підставі якого до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 18100,30 грн. 16.08.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладений договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС, на підставі якого до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 20475,30 грн., яку [PERSON] добровільно не погашає, а тому позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 07.02.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями. Станом на дату розгляду справи відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 22.10.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] укладений Договір кредитної лінії № 00-9947960 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до якого остання отримала 5750,00 грн. на строк 120 календарних днів із встановленою стандартною процентною ставкою 2,50 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, знижена процентна ставка 1,25 % від суми кредиту за кожний день користування. За надання кредиту відповідач сплатив кредитодавцю одноразову комісію у розмірі 5,00 % суми кредиту, що складає 287,50 грн. Електронний підпис одноразовий ідентифікатор 1858G відправлено 22.10.2023 о 17:53:01 на номер телефону [NUMBER] відповідача. Датою надання/видачі кредиту є дата зарахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів кредиту 5750 грн. на карту позичальника № [NUMBER] , яка зазначається у форматі [NUMBER] , емітовану банком (п.2.8. Договору). Відповідно до інформації АТ «Ощадбанк» на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Дослідженням наданої АТ «Ощадбанк» платіжної інструкції встановлено зарахування грошових коштів на рахунок [PERSON] у сумі 5750,00 грн. 23.10.2023. 22.01.2024 між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» укладений договір факторингу №22-01/2024, на підставі якого до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 18100,30 грн. 16.08.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладений договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС, на підставі якого до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 20475,30 грн., з яких 5537,50 грн. тіла кредиту та 14937,80 грн. відсотків за користування ним. Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. За умовами ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити розмір процентів на умовах встановлених договором. Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому, згідно ст. 625 цього Кодексу. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони перебувають в договірних відносинах, відповідач [PERSON] не виконала належним чином своїх зобов`язань перед позивачем за Договором кредиту № 00-9947960 від 22.10.2023, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в 2422,40 грн. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача також понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн., що підтверджуються договором № 2211/Е про надання правничої допомоги від 22.11.2024 року, який укладений між ТОВ «ФК «ЕЙС» та АБ «Тараненко та партнери»; додатковою угодою № 18 від 22.11.2024 року; актом прийому-передачі наданих послуг від 22.11.2024 року, яким визначено вартість години роботи адвоката, переліком проведеної роботи з кількістю витраченого на надану правову допомогу часу, на загальну суму 7000 грн. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 7000 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи. Крім того справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, сторони до суду не з`являлися, а отже не відноситься до складних справ. Однак, враховуючи, що рішенням суду позов задоволено, що дає суду підстави зазначити про здійснення адвокатом належного захисту позивача, але судом враховується недотримання співмірності затрат на правничу допомогу і тому необхідно зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до суми 3000,00 грн., що відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved