Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 55625,00 грн та судового збору у розмірі 2422,40 грн. У обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві вказала, що 27.01.2015 на підставі заяви [PERSON] . Кременчуцькою міською радою прийняте рішення «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду в м. Кременчуці», яким передано заявниці за умови виконання пункту 11.2 цього рішення в оренду строком на 4 роки земельну ділянку площею 530 кв.м. з кадастровим номером 5310436500:04:004:0727 для експлуатації та обслуговування майстерні по ремонту автомобілів на [ADDRESS] . 30.09.2015 за заявою [PERSON] прийняте рішення Кременчуцької міської ради від «Про внесення змін до рішень Кременчуцької міської ради», яким внесені зміни до пункту 11 зазначеного рішення від 27.01.2015 з урахуванням змін, внесених пунктом 27 рішення ради від 24.02.2015 «Про внесення змін до рішень Кременчуцької міської ради», а саме: замість слів «У шестимісячний термін» читати «В термін до 30.03.2016» та виключені слова «фізичній особі підприємцю». Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 397658104 від 03.10.2024 [PERSON] є власником майстерні по ремонту автомобілів на [ADDRESS] з 28.12.2013. Об`єкт нерухомого майна знаходить на земельній ділянці комунальної форми власності загальною площею 530 кв.м. з кадастровим номером 5310436500:04:004:0727, вид використання: для експлуатації та обслуговування майстерні по ремонту автомобілів. Відповідачкою із дня набуття права власності на об`єкт майстерні по ремонту автомобілів не оформлене право користування земельною ділянкою комунальної форми власності. Так, у період з 14.12.2021 по 13.12.2024 відповідачка використовувала зазначену земельну ділянку без правовстановлюючих документів для експлуатації та обслуговування майстерні по ремонту автомобілів, орендну плату за договором не сплачувала, що призвело до не отримання Кременчуцькою міською радою доходу від орендної плати за землю, який остання могла б отримати у разі оформлення відповідачкою правовстановлюючих документів згідно ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України. 12.03.2025 у судове засідання з`явилась представник позивача Кременчуцької міської ради Костик А.О., яка щодо заочного розгляду справи не заперечувала та підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином відповідно до частини 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила, не подала до суду відзив та заяву про розгляд справи за її відсутності. З метою повторного виклику відповідачки у судовому засіданні оголошено перерву на підставі частини 4 ст. 223 ЦПК України, згідно якої у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановляючи заочне рішення. 12.03.2025 до суду надане клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи копії листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 13.01.2025 № 6-22-022-18/71-25 про індексацію нормативної грошової оцінки земель за 2024 рік. 03.04.2025 у судове засідання не з`явилися представник позивача та відповідачка, повідомлені належним чином про дату, час, місце розгляду справи. Представник позивача надала суду заяву про задоволення позову та здійснення розгляду справи за її відсутності. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 223 ЦПК України. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина 3 ст. 223 ЦПК України). 03.04.2025 ухвалою суду постановлено провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши докази по справі, установив наступне. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13, 81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Так, 27.01.2015 Кременчуцькою міською радою прийняте рішення «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду в м. Кременчуці», яким передано [PERSON] на підставі її заяви та за умови виконання пункту 11.2 цього рішення, в оренду строком на 4 роки земельну ділянку площею 530 кв.м. з кадастровим номером 5310436500:04:004:0727, у тому числі угіддя (землі комерційного та іншого використання 530 кв.м.) для експлуатації та обслуговування майстерні по ремонту автомобілів на [ADDRESS] . 30.09.2015 прийняте рішення Кременчуцької міської ради від «Про внесення змін до рішень Кременчуцької міської ради», яким внесені зміни до пункту 11 зазначеного рішення від 27.01.2015 з урахуванням змін, внесених пунктом 27 рішення ради від 24.02.2015 «Про внесення змін до рішень Кременчуцької міської ради», а саме: замість слів «У шестимісячний термін» читати «В термін до 30.03.2016» та виключені слова «фізичній особі підприємцю». Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 397658104 від 03.10.2024 [PERSON] є власником майстерні по ремонту автомобілів на [ADDRESS] з 28.12.2013. Об`єкт нерухомого майна знаходить на земельній ділянці комунальної форми власності загальною площею 530 кв.м. з кадастровим номером 5310436500:04:004:0727, вид використання: для експлуатації та обслуговування майстерні по ремонту автомобілів. Земельна ділянка є сформованою згідно ст. 79-1 Земельного кодексу України та є об`єктом цивільних прав. Відповідачкою із дня набуття права власності на об`єкт майстерні по ремонту автомобілів не оформлене право користування земельною ділянкою комунальної форми власності. Таким чином, Кременчуцькою міською радою створені належні умови для [PERSON] щодо оформлення документів на право користування зазначеною земельною ділянкою, однак жодних дій остання не вчинила. Відповідно до ст.\~206\~Земельного кодексу\~України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Так,\~ст.\~14\~Податкового кодексу\~України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Відповідачка не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для неї, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України). П.п. 14.1.125, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14, п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України передбачено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною. Представником позивача наданий розрахунок про те, що розмір недоотриманої орендної плати за період з 14.12.2021 по 13.12.2024 включно складає 55625 грн 00 коп. Для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства (ст. 289 Податкового кодексу України). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою, визначеною у пункті 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, становить: 2021\~рік 1,1 для земель несільськогосподарського призначення; 2022\~рік 1,15 для земель i земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь); 2023 рік - 1,051; 2024 рік - 1,12. Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 22.08.2024 № НВ-5300699662024 нормативна грошова оцінка зазначеної земельної на 2024 рік становить 669162 грн 10 коп. За 2021 рік нормативна грошова оцінка земельної ділянки на 2021 рік складає 503312,94 грн (553644,23 грн : 1,1 (коефіцієнт індексації\~нормативної грошової оцінки\~земель). За період з 14.12.2021 по 13.12.2021 включно орендна плату за зазначену земельну ділянку становить: 503312,94 грн х 5 % х 0,6 х 20 (днів за користування) : 365 = 827,37 грн (річна сума орендної плати на 2021 рік), де: 5 % - річний розмір орендної плати у відсотках від нормативної грошової оцінки землі зазначеного цільового використання згідно рішення Кременчуцької міської ради від 25 травня 2021 року «Про встановлення річного розміру орендної плати за земельні ділянки»; 0,6\~-\~понижуючий коефіцієнт до нормативної грошової оцінки, встановлений рішенням Кременчуцької міської ради від 02.02.2016 «Про внесення змін до рішення Кременчуцької міської ради від 29.05.2012 р. «Про розгляд протесту прокурора м. Кременчука від 23.01.2012 р. № 90-908вих12 на рішення Кременчуцької міської ради від 27.12.2011 р. «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.11.2009 р. «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука Полтавської області»). За 2022 рік нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 553644,23 грн (36690,87 : 1,15). За період з 01.01.2022 по 31.12.2022 включно орендна плата за земельну ділянку становить: 553644,23 грн х 5 % х 0,6 (понижуючий коефіцієнт) = 16609,33 грн (річна сума орендної плати на 2022 рік з урахуванням понижуючого коефіцієнту). За 2023 рік нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 636690,87 грн (69162,10 грн : 1,051). За період з 01.01.2023 по 31.12.2023 включно орендна плата за земельну ділянку становить: 636690,87 грн х 5 % х 0,6 = 19100,72 грн (річна сума орендної плати на 2023 рік з урахуванням понижуючого коефіцієнту). За 2024 рік нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 669162,10 грн. За період з 01.01.2024 по 13.12.2024 включно орендна плата за земельну ділянку становить: 669162,10 грн х 5 % х 0,6 : 366 = 19087,58 грн (річна сума орендної плати за період з 01.01.2024 по 13.12.2024 включно). Таким чином, за період з 14.12.2021 по 13.12.2024 включно Кременчуцька міська рада недоотримала 55625,00 грн безпідставно збережених відповідачкою у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів. Частини 1, 2 ст.\~13\~Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею це земельні відносини (ст. 2 Земельного кодексу України), суб`єктами яких є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (ст. 4 Земельного кодексу України). Відповідно до ст.\~80\~Земельного кодексу\~України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Ст.ст. 122, 123, 124\~Земельного кодексу\~України регламентовано, що міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.\~122\~цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки або договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки. Ст.\~120\~Земельного кодексу\~України виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки. Частиною 1 ст.\~93\~Земельного кодексу\~України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини 1 ст. 96 Земельного кодексу України). Право власності\~на земельну\~ділянку,\~право постійного\~користування та\~право оренди\~земельної ділянки\~виникають із\~моменту державної\~реєстрації цих\~прав (ст. 125 Земельного кодексу України). Таким чином, виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору саме з моменту державної реєстрації такого права. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою відповідно до частини 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі». Матеріали справи свідчать, що відповідачка є власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці, на підставі договору купівлі-продажу. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази належного оформлення права користування зазначеною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідного договору оренди з Кременчуцькою міською радою та державної реєстрації такого права. Як наслідок, відповідачка користується земельною ділянкою без достатньої правової підстави. Так, за період з 14.12.2021 по 13.12.2024 остання використовувала земельну ділянку без правовстановлюючих документів для експлуатації та обслуговування майстерні по ремонту автомобілів, орендну плату за договором не сплачувала, що призвело до не отримання Кременчуцькою міською радою доходу від орендної плати за землю, який остання могла б отримати у разі оформлення відповідачем правовстановлюючих документів відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Відповідачкою протилежного не наведено та не спростовано факт користування зазначеною земельною ділянкою. Відповідно до частини 2 ст.\~152\~Земельного кодексу\~України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Предметом регулювання гл.\~83\~ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна, не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна стало результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Така особа зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави (ст. ст. 1212, 1214 ЦК України). Відповідачка, як фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки, зберегла у себе кошти, які повинна була заплатити за користування нею, а тому зобов`язана їх повернути власнику земельної ділянки на підставі частини 1 ст. 1212 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.01.2019 по справі № 916/2927/17. Таким чином, вимога позивача про стягнення із відповідачки безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,00 грн. 03.04.2025 фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини 2 ст. 247 ЦПК України.

Outcome: approved