Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

03.04.2025 року адвокат Саєнко Н.О. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з заявою, в якій просить, з врахуванням уточнених вимог, встановити факт смерті військовослужбовця Зброєних Сил України, [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, громадянина України, визнавши дату його смерті [INFO] , місце смерті: Україна, місто Бахмут Бахмутського району Донецької області, причина смерті: загинув під час бойових дій із забезпеченням здійснення заходів національної безпеки та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації, пов?язаних із захистом Батьківщини. Заява обгрунтована тим, що заявниці важливо встановити факт смерті сина для отримання свідоцтва про смерть та подальшого використання вказаного документа у цивільно-правових відносинах, зокрема. прийняття та оформлення спадщини, а також, реалізації прав, передбачених чинним законодавством України у разі загибелі військовослужбовця під час здійснення бойових завдань. В судовому засіданні [PERSON] просила задовольнити заяву. Представник заявниці [PERSON] підтримав заявницю та також просив суд задовольнити заяву для реалізації прав заявниці. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні надала додаткові пояснення у справі, в яких просила відмовити в задоволенні заяви, з наступних підстав, що в свою чергу, доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю - постанова КЦС ВС від 25.09.2024 № 759/980/24 (61- 8361св24). Як вбачається з матеріалів заяви єдиним доказом на який посилається представник заявника обґрунтовуючи правомірність подання заяви про встановлення факту смерті старшого солдата [PERSON] є проведене службове розслідування. До матеріалів заяви, також, долучений лист від 21.11.2023 №12/С-1031-1037 згідно якого стає зрозумілим, що старший солдат [PERSON] обліковується як безвісті зниклий. Для встановлення факту смерті особи необхідна наявність достовірних доказів, що свідчать про її загибель, які заява не містить в собі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підставі. Судом встановлено, що заявник є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що стверджується відповідним свідоцтвом про народження. Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.03.2023 відповідно до якого встановлено, що 30.03.2023 до Бахмутського РВП надійшло повідомлення від Прикордонної служби про те, що [INFO] під час бойових дій в м.Бахмут Донецькоїї області зникли прикордонники серед яких [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа [INFO] , з якого вбачається що [PERSON] , [INFO] під час виконання бойових (спеціальних) завдань з відбиття зброїної агресії російської федерації в районі населеного пункту Бахмут Донецької області зник під час бою. На даний час місцеперебування невідоме.Інформація про загибель, поранення чи взяття в полон наразі відсутня. Відповідно до висновку від 20.04.2023 року службового розслідування за фактом відсутності старшого солдата [PERSON] , причинами та умовами відсутності останього були протиправні дії невстановлених осіб в умовах військової агресії з боку російської федерації, які були вчинені на території України шляхом застосування зброї відносно військовослужбовців Державної прикордонної служби України в населеному пункті Бахмут Донецької області 22.03.2023. У витязі із журналу бойових дій [INFO] від 31.12.2022 №133-ДСК, 22.03.2023 в період з 05:45-18:00 за результатами бою зв`язок з 6 військовослужбовцями встановити не вдалось, з числа яких ІПС 3 категорії - стрілець 1 прикзас старший солдат [PERSON] . У витязі із журналу бойових дій [INFO] від 31.12.2022 №133-ДСК, розділу 3 застосування підрозділів прикордонного загону в охороні (обороні) державного кордону або веденні бойових дій, відповідно до якого старший солдат [PERSON] отримав бойове розпорядження начальника [INFO] БР 231ДСК 01.02.2023 в населеному пункті Бахмут терміном 01.02.2023 по 22.03.2023 з метою утримання позицій, недопущення просування противника вглиб території України, посилення приккшр № [NUMBER] в районі виконання бойових завдань. Згідно з витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20240328-1613 від 28.03.2024 сформований Міністерством внутрішніх справ України на запит №С-9143 від 2024.03.26 [PERSON] на надання інформації [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № 12/1866 від 14.07.2023 [PERSON] в період з 31.01.2023 по 22.03.2023 безпосередньо брав участь в бойових діях та стримуванні військової агресії російської федерації проти України в Донецькій та Луганській областях. Відповідно довідки №12/6469 від 02.12.2022 року старший солдат [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] з 17 листопада 2022 року по теперішній час. Витягом з Наказу начальника [INFO] № 53-ОС від 31 січня 2023 року про особовий склад, яким старшого солдата [PERSON] призваного на військову службу по мобілізації на особливий період, який прибув для подальшого проходження військової служби з [NUMBER] прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з 31 січня 2023 року та наказом начальника [INFO] зарахований у розпорядження начальника [INFO] . Згідно військового квитка серії [NUMBER] виданий [INFO] [PERSON] 24 жовтня 2022 року, який прийняв військову присягу 21 травня 2011 року у в/ч [NUMBER] та з 17.11.2022 по 31.03.2023 р. приймав безпосереднью участь в бойових діях або забезпеченні заходів у національній безпеки оборони, відсічі, стримуванні збройної агресії на території Донецької області. Згідно з частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості. Щодо встановлення факту смерті на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України. Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша-друга статті 318 ЦПК України). Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19. Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Зі змісту заяви [PERSON] у справі просить суд встановити факт смерті її сина [PERSON] під час бойових дій із забезпеченням здійснення заходів національної безпеки та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації, пов?язаних із захистом Батьківщини. Як на правові підстави звернення до суду із заявою заявниця [PERSON] посилається на пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України, а саме встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Натомість на підтвердження вимог своєї заяви заявниця надала суду лише копію висновку службового розслідування. Натомість долучений лист від 21.11.2023 №12/С-1031-1037, згідно якого стає зрозумілим, що старший солдат [PERSON] обліковується як безвісті зниклий та вказані докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть [PERSON] , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього. З огляду на це підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті її сина [PERSON] під час виконання бойового завдання за пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України немає. Разом з тим суд, вважає за необхідне зазначити, що з огляду на встановлені у цій справі обставини та наявність у заявниці вірогідного припущення про смерть [PERSON] , [INFO] , заявниця не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом [PERSON] померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України. З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).

Outcome: dismissed