Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

16 жовтня 2024 року, через електронну систему "Електронний суд", представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 716157549 від 17 квітня 2021 року у розмірі 39 820 грн. 00 коп., судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6 000 грн. 00 коп . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 квітня 2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено договір № 716157549, який укладено в електронній формі, шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Відповідно до умов договору ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" надало [PERSON] кредит в сумі 10 000.00 грн., шляхом перерахунку 17 квітня 2021 року, на банківську карту відповідача обумовленої суми кредиту. Кредит надано строком 30 днів (Дисконтний період) від дати отримання з відсотковою ставкою 0,17% від суми кредиту за кожен день користування. У разі порушенням строків повернення кредитних коштів, відповідно до п.п. 1.4.3 договору, застосовується ставка 1.70 % від суми кредиту за кожен день користування у Дисконтний період. Крім того, п.п. 1.7.1 договору передбачено можливість продовження строку дії договору, не більше ніж на 90 днів, у разі невиконання позичальником своїх зобов`язань, на даний період застосовується відсоткова ставка 2.30 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали довгостроковий Договір факторингу № 28/1118-01 строком дії до 28 листопада 2019 року, відповідно до п. 1.3. якого, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає ТОВ «Таліон Плюс» права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, строк платежів за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Тобто, предметом Договору факторингу є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Додатковою угодою від 28 листопада 2019 №19, строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. Додатковою угодою від 31 грудня 2020 року № 26 строк дії договору продовжено до 31 грудня 2021 року, крім того договір факторингу викладено у новій редакції, без зміни дати укладення. Додатковою угодою від 31 грудня 2021 року №27, строк дії договору продовжено до 31 грудня 2022 року . Додатковою угодою від 31 грудня 2022 року №31, продовжено строк дії договору до 31 грудня 2023 року. Додатковою угодою від 31 грудня 2023 року №32, продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №143 від 20 липня 2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 716157549 від 17 квітня 2021 року на загальну суму 27 170,00 грн. 05 серпня.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року (Додаток №17). У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03 серпня 202 року та №3 від 30 грудня 2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30 грудня 2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. (п.4.1. ). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 7 від 28 жовтня 2021 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 716157549 від 17 квітня 2021 року на загальну суму 39820,00 грн. 14 лютого 2022 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ "Юніт Капітал" уклали Договір факторингу №14/02/2022-01 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги боржників вказаних у відповідному Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу № 14/02/2022-01 від 14 лютого 2022 року до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 716157549 від 17 квітня 2021 року в розмірі 39820,00 грн Через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, станом на день звернення до суду, за період з 14 лютого 2022 року по 18 вересня 2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 39 820 грн. 00 коп., в зв`язку з чим ТОВ "Юніт Капітал" змушений звернутись до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості.(а.с.2-17) Ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року у справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін по справі. 10 березня 2025 року, представником відповідача подано відзив на позовну заяву із запереченнями проти задоволення позовних вимог. Свої доводи обґрунтовує тим, що позивач, не погоджується з розміром відсотків нарахованих за користування кредитом оскільки строк кредитування 30 днів, за дисконтною процентною ставкою 0,17 процентів від суми кредиту за кожний день користування. Таким чином, за вказаний період розмір відсотків становить 510,00 грн. (10 000 грн х 0.17% х 30 днів). Безпідставним є розмір відсотків які просить стягнути позивач у розмірі 29 310,00 грн. нараховані після 18 травня 2021 року, оскільки такий розмір відсотків не передбачений умовами Договору, що суперечить нормам ст.ст. 625, 536, 1048, 1048, 1049,1050 ЦК України. Аналогічного висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. З огляду на вищенаведене, просить суд відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 39 820, 00 грн.. (а.с.167-173) Представник позивача, повноваження якого належним чином підтверджені в судове засідання не з`явився, в своїх позовних вимогах просить суд, розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. (а.с. 2-17) Відповідач в судові засідання, представник відповідача адвокат Мельничик М.Г. подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та участі відповідача. Позовні вимоги визнає частково. Заперечує проти відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки у матеріалах справи відсутні докази перерахування грошових коштів на оплату послуг адвоката та не надано належним чином оформлених актів виконаних робіт.(а.с. 178-180) У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 17 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір № 716157549. Відповідно до п.1.1 договору, відповідачу надано кредит у сумі 10 000.00 грн., строком на 30 днів (Дисконтний період) з 17 квітня 2021 року по 17 травня 2021 року (п.1.2), із процентною ставкою 0.17 % за день до кінцевої дати погашення кредиту. У випадку користування кредитом, з боку позичальника, після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку встановленому п.п. 1.3 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовується з дати надання кредиту і застосовується процентна ставка 1.70% за кожен день користування кредитом (п.п.1.4.3). Відповідно до п.п.1.6 договору, основна сума кредиту повинна бути повернута до закінчення Дисконтного періоду, а у разі якщо позичальник продовжує користуватися кредитними коштами, основна сума кредиту повинна бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами п.п.1.7.1 договору, що передбачає продовження строку дії договору не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. З наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденного сплачувати проценти в розмірі 2.30 % від суми кредиту за кожен день користування (п.п.1.7.2) (а.с. 20-54) Факт виконання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» умов кредитного договору № 716157549 від 17 квітня 2021 року, підтверджується платіжним дорученням, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] перераховано кредитні кошти в сумі 10 000.00 грн. на його картковий рахунок. (а.с.55, 56, 57) 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладений довгостроковий договір факторингу №28/1118-01, відповідно до п.п. 1.3, 2.1 якого, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалася відступити ТОВ «Таліон Плюс» права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, строк платежів за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Строком дії до 28 листопада 2019 року. (а.с. 59-69) 28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладена додаткова угода №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. (а.с. 70) 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою продовжено строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28 листопада 2018 року та № 28/1118-01. (а.с. 41-80) 31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою продовжено строк договору до 31 грудня 2022 року. (а.с. 81) 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою продовжено строк договору до 31 грудня 2023 року. (а.с. 82) 31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою продовжено строк договору до 31 грудня 2024 року. (а.с. 83) Відповідно до Реєстру прав вимоги № 143 від 20 липня 2021 року ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон плюс» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 716157546 від 17 квітня 2021 року на загальну суму 27 170.00 грн. (а.с.84-86) 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. Додатковими угодами №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022 року, строк дії договору факторингу продовжено до 30 грудня 2024 року. (а.с. 87-97) Відповідно до Реєстру прав вимоги №7 від 28 жовтня 2021 року ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 716157546 від 17 квітня 2021 року на загальну суму 39820.00 грн. (а.с.98-10) 14 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ "Юніт Капітал" укладено договір факторингу № 14/02/2022-01 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ "Юніт Капітал" права вимоги до боржників зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. (а.с. 102-108) Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 14 лютого 2022 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ "Юніт Капітал" право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 716157546 від 17 квітня 2021 року на загальну суму 39820.00 грн. (а.с.110-112) Згідно розрахунків заборгованості за кредитним договором № 716157546 від 17 квітня 2021 року, станом на день звернення до суду 16 жовтня 2024 року, заборгованість відповідача складає: 39820.00 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту -10 000.00 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 29820.00 грн. (а.с. 113-118) Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У свою чергу системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Аналіз вказаних норм свідчить, що істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що договір № 716157549 від 17 квітня 2021 року підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами Договорів про надання грошових коштів у позику, крім того відповідачем даний факт не оспорюється. Кредитним договором № 716157549 від 17 квітня 2021 року, а саме п.1.2 встановлено строк Дисконтного періоду 30 днів тобто до 17 травня 2021 року, за які відповідно до п.1.4.1 договору встановлена процентна ставка 0.17 % від суми кредиту за кожен день користування. Проте відповідно до п.1.4.1, у випадку не повернення відповідачем суми кредиту у Дисконтний період, дисконтна процентна ставка скасовується та нараховуються проценти за ставкою 1.70% за кожен день користування кредитом у Дисконтний період. З 17 травня 2021 року, на підставі п.1.6, 17.1 договору, строк дії договору може бути продовжено, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду і за вказаний період згідно п. 1.7.2 нараховуються відсотки у розмірі 2.30 % від суми кредиту за кожен день користування, тобто строк дії договору може бути продовжений лише до 15 серпня 2021 року. З урахуванням висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів за договором позики № 716157549 від 17 квітня 2021 року. За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того, відповідно до ст. 514 ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Із наданих позивачем доказів встановлено, що первинний кредитор ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", відповідно до Реєстру прав вимоги № 143 від 20 липня 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відступило ТОВ «Таліон плюс» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 716157546 від 17 квітня 2021 року на загальну суму 27 170.00 грн. Враховуючи викладене, нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками, у даному випадку після 20 липня 2021 року, суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. За вимогами ЦПК України суди повинні враховувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду. Так, у пункті 141 Постанови від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила свій висновок зроблений у іншій справі таким, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом»(стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Враховуючи викладене, беручи до уваги заперечення викладені у відзиві на позовну заяву та розрахунок заборгованості наданий первинним кредитором на дату переходу права вимоги, за договором позики № 716157549 від 17 квітня 2021 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 24 310 грн. 00 коп., яка складається: - 10 000, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 5 10,00 грн. - сума заборгованості за відсотками за час дії Дисконтного періоду 30 днів до 17 травня 2021 року, 0.17% за день (10000 х 1.70/100 х 30 =510 ); - 13 800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками за час дії продовженого строку дії договору по дату передання права вимоги 20 липня 2021 року, 60 днів по 2.30% за день (10000х2.30/100х60=13800) Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, представником позивача долучено до позовної заяви копію договору про надання правової допомоги № 09/09/24-02 від 09 вересня 2024 року, протокол погодження вартості послуг до вказаного договору, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та довіреність на ім`я адвоката Тараненка Артема Ігоровича. Інших доказів на підтвердження понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу не надано (а.с.119-122-133, 134) Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність доказів щодо обсягу виконаних робіт, заперечення представника відповідача, щодо стягнення витрат на правничу допомогу з підстав відсутності належних доказів на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу, суд приходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат понесених на правничу допомогу у сумі 6000.00 грн., задоволенню не підлягають, оскільки суду не надано відповідних доказів, а саме відсутній підписаний сторонами акт виконаних робіт та квитанція про оплату. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1 478 грн. 88 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial