Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON] \~про стягнення\~аліментів, посилаючись на те, що сторони уклали шлюб 17.05.2013 року. Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що на момент подачі позовної заяви у Шевченківському районному суді м. Чернівці в провадженні перебувала справа за її позовом до відповідача про розір-вання шлюбу. Зазначає, що між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дітей. Пояснює, що вона працює в апараті Чернівецької обласної військової адміні-страції та на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною без збереження за-робітної плати. Стверджує, що відповідач на даний час працює поліцейським-водієм взводу реагування роти Управління поліції охорони в Чернівецькій області національ-ної поліції України. На основі викладеного, позивач просить суд стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на її користь аліменти на утри-мання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожитко-вого мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Подала заяву, згідно якої просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задо-вольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Направив заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнав та просив їх задо-вольнити у повному обсязі. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] 17 травня 2013 року зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького місь-кого управління юстиції зроблено актовий запис №549. За час шлюбу у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що під-тверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та № [NUMBER] . Згідно довідки від 05.03.2025 року, [PERSON] дійсно з 16 січня 2012 року працює в апараті обласної державної адміністрації, з 21 грудня 2022 року до цього часу на посаді головного спеціаліста відділу інформаційних технологій та адміністру-вання Державного реєстру виборців управління цифрового розвитку, цифрових транс-формацій та технічного захисту інформації апарату обласної державної адміністрації. З 02 червня 2024 року по 01 червня 2025 року [PERSON] перебуває у відпустці без збе-реження заробітної плати. Відповідно до довідки №674735 про зареєстрованих у житловому приміщенні/бу-динку осіб, за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до частин 1 та 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листо-пада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дер-жава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розу-мового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністра-тивними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, мо-рального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духов-ного і соціального розвитку. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основ-ної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства»). В силу ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається од-накова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утри-мувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182 СК України). Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непраце-здатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володін-ня та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі ру-хомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелек-туальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати плат-ника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що ма-ють істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх опла-ти. Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання стосовно розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, мате-ріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обста-вини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути мен-шим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 від-сотків заробітної плати цієї особи. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що у 2025 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня складає - 3196 грн. Крім того, суд наголошує, що інтереси дитини превалюють над майновим стано-вищем платника аліментів. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які ви-кладені у постанові від 16 червня 2021 року, справа №643/11949/19. Судом встановлено, що відповідач є здоровою, працездатною особою. Також, суд приймає до уваги повне визнання відповідачем позовних вимог. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На\~ підставі вищевикладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають стяг-ненню на користь позивачки аліменти на утримання спільних малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 1/3 (однієї третьої) ча-стини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Також згідно вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved