Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову зазначила, що 30 жовтня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС міськвиконкому м.Запоріжжя, про що 30 жовтня 1992 року було зроблено актовий запис № 2084, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] . До реєстрації шлюбу прізвище позивача було « [PERSON] », після реєстрації шлюбу 30 жовтня 1992 року було змінено на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . 12 жовтня 2021 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерство юстиції м.Дніпро, про що було 12 жовтня 2021 року складено актовий запис № 96, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] . 14 січня 2022 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у (м.Одеса). Після реєстрації шлюбу прізвище позивача було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Під час перебування у шлюбі позивача разом з відповідачем, ними 28 липня 2006 року була придбана квартира в іпотеку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка була оформлена на відповідача. Договір купівлі-продажу квартири було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Несмашною О.С. 28 липня 2006 року №1044. Оскільки у позивача відсутній договір купівлі-продажу квартири, а приватний не здійснює свою діяльність, оскільки відсутні відомості в реєстрі нотаріусів про нотаріусам Несмашною О.С., тому позивачем було зроблено адвокатський запит до Запорізького обласного нотаріального архіву щодо отримання копії договору купівлі-продажу квартири та разом з позовною заявою заявлено клопотання про витребування доказів. 18 липня 2006 року між [PERSON] та АКБ "Райффайзенбанк Україна" було укладено Кредитний договір № ML-201/229/2006 строком до 28 липня 2021 року та договір іпотеки, в забезпечення виконання у мов кредитного договору. 28 липня 2006 року в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № ML-201/229/2006 від 18 липня 2006 року, між позивачем та АКБ "Райффайзенбанк Україна" було укладено договір поруки № СGML-201/229/2006. Всі зазначені договори укладені в інтересах сім`ї та підписані відповідачем. Відповідно до умов кредитного договору відповідачем були взяті в кредит кошти на придбання квартири. Оскільки позивач на даний час перебуває за кордоном і у позивача відсутній кредитний договір № ML-201/229/2006 та договір іпотеки та інформація про погашення кредиту, тому представником позивача було направлено адвокатський запит на адресу АКБ "Райффайзенбанк Україна" та на адресу АТ «ОТР Банк». Відповідач відмовляється добровільно надати копію договору купівлі-продажу кредитного договору та договору іпотеки. Кредит погашався за спільні зароблені кошти [PERSON] та [PERSON] . Сторони мали спільний власний бізнес, а саме точки з продажу окулярів на «Вознесенівському» ринку та на ринку «Анголенко». Після придбання спірної квартири сторони продовжували мешкати в квартирі матері позивача, що розташована за адресою: [ADDRESS] , а придбану іпотечну квартиру здавали в оренду. Кошти отримані за оренду квартири сплачували на часткове погашення кредиту. Просить суд визнати за позивачем в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частку квартири що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 17.10.2024 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. 02.04.2025 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про визнання позовних вимог, просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. 02.04.2025 від представника позивача надійшла заява, в якій остання просить суд розглянути справу без участі позивача та представника, на задоволенні позову наполягають. Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 30 жовтня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС міськвиконкому м.Запоріжжя, про що 30 жовтня 1992 року було зроблено актовий запис № 2084, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] . 12 жовтня 2021 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерство юстиції м.Дніпро, про що було 12 жовтня 2021 року складено актовий запис № 96, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] . 14 січня 2022 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у (м.Одеса). Після реєстрації шлюбу прізвище позивача було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Під час перебування у шлюбі позивача разом з відповідачем, ними 28 липня 2006 року була придбана квартира в іпотеку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка була оформлена на відповідача. Договір купівлі-продажу квартири було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Несмашною О.С. 28 липня 2006 року №1044. Згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Згідно зі статтею 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Отже, в судовому засіданні встановлено, що зазначене нерухоме майно, а саме: квартира за адресою: [ADDRESS] придбано подружжям в період шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ч.3 ст.200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач вказав на те, що визнає позов і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ст. ст.141,142\~ЦПК України із відповідача підлягає стягнення на користь позивача судовий збір в розмірі 2\~240,00 грн.

Outcome: approved