Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

[PERSON] у серпні 2022 року звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь витрат на поховання [PERSON] в сумі 53107,00 грн., та моральної шкоди в сумі 99000,00 грн. В обгрунтування позову зазначила, що вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 жовтня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого статтею 118 Кримінального кодексу України, та призначено покарання за статтею 118 Кримінального кодексу України, у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 8 місяців. Строк відбуття покарання відраховано з часу затриманого з 04.07.2015 року, але з урахуванням часу попереднього ув`язненням, визнано засудженого таким, що відбув покарання, тому звільнено його від подальшого відбуття покарання. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду залишено без змін вирок Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 жовтня 2018 року стосовно [PERSON] . Позивач зазначає, що є матір`ю померлого [PERSON] та в кримінальній справі її визнано потерпілою. Вказала, що на поховання вина витратила кошти в сумі 53107,00 грн, а тому вражає, що вони повинні бути стягнуті з відповідача. Крім того, зазначила, що смертю сина їй було завдано маральної шкоди, яка виразилась в душевних стражданнях, погіршенні фізичного стану та сну, постійної головної болі та дратівливості, а тому просить суд стягнути з відповідача на її користь також моральну шкоду. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 вересня 2022 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 18). На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 вересня 2022 року позивачем подано заяву (вх. № 25889 від 20.09.2022 року), якою усунуто недоліки вказані в ухвалі судді від 09.09.2022 року (а.с.20-25). У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с.26). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19 вересня 2023 року закрито підготовче провадження, та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.66). Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. В судове засідання призначене на 03 квітня 2025 року позивач не з`явилась, подала до суду заяву (вх. № 34567 від 19.09.2023 року) про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення суду не заперечує (а.с.71). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання, повідомлений належним чином (а.с. 69, 75, 98, 102, 106, 111, 116, 122) про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв, відзиву на позов не подавав. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачу направлялась повістка про виклик до суду на адресу, зазначену в позовній заяві, а також відповідача про розгляд справи було повідомлено в порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини четвертої статті 223 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.10.1990 року виданого Палац новонароджених місто Кіровоград, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , та [PERSON] (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 30 жовтня 1996 року шлюб між [PERSON] , та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 846. Прізвище після розірвання шлюбу: громадянина: [PERSON] , громадянки: [PERSON] (а.с.77). Таким чином позивач у справі, [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, [PERSON] , помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 1804 (а.с.7 на звороті). Вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 жовтня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого статтею 118 Кримінального кодексу України, та призначено покарання за статтею 118 Кримінального кодексу України, у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 8 місяців. Строк відбуття покарання рахувати з часу затримання з 04.07.2015 року, з урахуванням часу попереднього ув`язнення, вважати засудженого таким, що відбув покарання, тому звільнив його від подальшого відбуття покарання. [PERSON] , відповідно до частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України (в редакції Закону № 838-VІІ), в строк відбування покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 04.07.2015 року і до 05.05.2016 року, тобто на день винесення вироку Кіровським районним судом від 05.05.2016 року. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судові витрати за проведення експертиз 982 грн.08 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] моральну шкоду в розмірі - 85 000 грн. В задоволенні матеріальних вимог - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] , в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , моральну шкоду в розмірі 150 000 грн (а.с.53-55). Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 17 грудня 2019 року апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та потерпілої [PERSON] , залишено без задоволення, а вирок Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 жовтня 2018 року стосовно [PERSON] , залишено без змін (а.с.41-47). Постановою Верховного Суду від 20 серпня 2020 року ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 13 листопада 2018 року залишено без змін, а касаційну скаргу [PERSON] , без задоволення (а.с.39-40). Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 03 листопада 2020 року вирок Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 жовтня 2018 року стосовно [PERSON] за статтею 118 Кримінального кодексу України, скасовано. Призначено новий розгляд матеріалів кримінального провадження № 12015120020005946 стосовно [PERSON] за статтею 118 Кримінального кодексу України, частиною першою статті 119 Кримінального кодексу України в Кіровському районному суді міста Кіровограда, в іншому складі суду (а.с.34-38). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 лютого 2022 року клопотання захисника Пільгуя М.О. в інтересах [PERSON] - задоволено. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, за частиною першою статті 119 Кримінального кодексу України та по зміненому обвинуваченню за статтею 118 Кримінального кодексу України, на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 49 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження №12015120020005946 за обвинуваченням [PERSON] - закрито (а.с.81-83). Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 26 липня 2022 року апеляційні скарги потерпілих [PERSON] , [PERSON] та в її інтересах адвоката Завгородньої В.В., та апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 лютого 2022 року стосовно [PERSON] , залишено без змін (а.с.48-51). Позивачем на поховання свого сина [PERSON] витрачено кошти в сумі 53107,00 грн, що підтверджується розрахунковою квитанцією серії ЛВАК 208336 на суму 17760,00 грн, квитанцією до прибуткового касового ордера від 11.07.2015 року на суму 1450,00 грн, товарним чеком від 06.07.2015 року на суму 1448,00 грн, розрахунковою квитанцією серії ЛВАК 380867 на суму 20999,00 грн, розрахунковою квитанцією серії ВААВ 550359 на суму 5000,00 грн, квитанціям на суму 560,00 грн, та 240,00 грн, товарним чеком від 04.07.2015 року на суму 500,00 грн, розрахунковою квитанцією ЗААЮ № 012667 на суму 2000,00 грн, чеком на суму 3150,00 грн (а.с.8-11). Згідно з частиною шостою статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 1201 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Відповідно до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну діяльність» поховання померлого визначено як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. За роз`ясненнями, викладеними у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем в повному обсязі доведено понесені нею витрати на поховання сина [PERSON] , суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на поховання в сумі 53107,00 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 99000,00 грн. Згідно частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У відповідності до частини другої статті 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Оскільки помер рідний син позивача, остання зазнала моральних та душевних страждань. Визначаючи розмір завданої моральної шкоди, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь матері загиблого, суд виходить з наступного. У справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007 року Європейський суд зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків та обставин справи. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., ратифікована 17.07.1997р.). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», № 12868/05, рішення від 10.12.2009р.; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004р.) Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином, враховуючи душевні страждання позивача як матері, яка втратила сина, невідворотність вимушених змін у житті позивача у зв`язку з втратою сина, зважаючи, що син позивача позбувся життя внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди в розмірі 99000,00 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved