Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

У червні 2024 року ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі за текстом ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 21.09.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» як первісним кредитором та [PERSON] було укладено кредитний договір №2388031, на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 6 000,00 грн., строком на 30 днів із сплатою процентів за користування кредитом. 26.10.2021 між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» як первісним кредитором та відповідачем було укладено кредитний договір №3207908074/745162, на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 2 500,00 грн., строком на 25 днів із сплатою процентів за користування кредитом. Позивач є наступним кредитором відповідача: за кредитним договором №2388031 від 21.09.2021, відповідно до договору факторингу №05052023 від 05.05.2023 та за кредитним договором №3207908074/745162 від 26.10.2021, відповідно до договору факторингу №12082022 від 12.08.2022. Посилаючись на те, що первісні кредитори виконали свої зобов`язання по видачі кредиту, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, але останньою борг не погашається, правонаступник первісних кредиторів звернувся до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість: за кредитним договором №2388031 від 21.09.2021 в розмірі 18 004,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 12 004,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №3207908074/745162 від 26.10.2021 в розмірі 9 250,00 грн., з яких: 2 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 750,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2024 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 17.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу - відповіді на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу без його участі та не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В абзаці 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У силу положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець закріпив, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. В ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець, в свою чергу, закріпив, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п.п.12,13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Судом встановлено, що 21.09.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» як первісним кредитором та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2388031, на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 6 000,00 грн. на наступних умовах: строк кредиту 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта, знижена процентна ставка становить 1,90% в день. Відповідно до п. 2.1. Договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . 21.10.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Додатковий договір, згідно якого у зв`язку із неможливістю відповідачем у повному обсязі та у встановлений строк виконати зобов`язання за договором, останньою було ініційовано продовження строку користування кредитом на наступних умовах: строк продовжується на 30 днів, дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 21.11.2021, процентна ставка 1,90% від суми кредиту за кожен день користування, орієнтовна річна процентна ставка складає 24079,41%. 26.10.2021 між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» як первісним кредитором та [PERSON] було укладено Індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №3207908074/745162, на підставі якої відповідачем отримано кошти в розмірі 2 500,00 грн. на наступних умовах: кредит надається загальним строком на 25 днів, тобто до 19.11.2021, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу, тип процентної ставки фіксована. Відповідно до п. 1.4. Договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Долучені позивачем до матеріалів справи копії вказаних вище договорів свідчать про те, що вони були укладені у вигляді електронних документів та підписані відповідачем за допомогою одноразових паролів/ ідентифікаторів. 05.05.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №05052023, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відступлення прав вимоги від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників від 05.05.2023 та витягом з реєстру боржників від 05.05.2023. 12.08.2022 між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №12082022, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відступлення прав вимоги від ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників від 12.08.2022 та витягом з реєстру боржників від 12.08.2022. Позивач стверджує, що прийняв належні права вимоги до відповідача за вказаними договорами та з моменту отримання такого права вимоги ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Втім, матеріали справи не містять доказів про те, що грошові кошти в обумовлених розмірах - за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2388031 від 21.09.2021 у розмірі 6 000,00 грн. та за Індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту №3207908074/745162 від 26.10.2021 у розмірі 2 500,00 грн. були перераховані первісними кредиторами на картковий рахунок [PERSON] , відповідно до вимог ст.ст. 526, 1054, 1088 ЦК України. Відтак, позивачем не доведено, що позичальнику надано грошові кошти в строк, у розмірі та на умовах встановлених вказаними вище договорами. Крім того, до позову долучено розрахунки заборгованості за кредитним договором №2388031 від 21.09.2021 за період з 05.05.2023 по 30.04.2024 та за кредитним договором №3207908074/745162 від 26.10.2021 за період з 12.08.2022 по 30.04.2024. З даних розрахунків заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача за період з 05.05.2023 по 30.04.2024 становить 18 004,00 грн. та за період з 12.08.2022 по 30.04.2024 становить 9 250,00 грн. Однак, зазначені розрахунки заборгованості суд не може покласти в основу рішення у справі, оскільки вказані розрахунки здійснені ТОВ «ФК «ЄАПБ», а не первісним кредитором, вони не є первинними документами та не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також вимогам Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018, а також з вказаних розрахунків неможливо встановити формування заборгованості та її складові, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Тобто, дані розрахунки не є належним доказом суми заборгованості в розумінні положень ч.1 ст. 77 ЦПК України. Відповідний правовий висновок міститься в Постанові Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 01.02.2023 № 199/7014/20 в якій суд, встановивши, що на підтвердження наявності в особи заборгованості за кредитним договором було надано лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду, дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача боргу за спірним кредитним договором. У конкретному випадку позивачем не долучено жодного первинного документу, на підставі якого суд міг би стверджувати про надходження коштів на рахунок відповідача, відсутні платіжні доручення про здійснення перерахунку від первісного кредитора грошових коштів на картковий рахунок боржниці. Позивач не надав доказів правильності розрахунків та нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Фактично позивач просить стягнути заборгованість за двома договорами, розмір якої доводить витягами з реєстрів боржників за договором факторингу та власними розрахунками, які жодним чином не доводять умов кредитування і правильність здійснення нарахувань. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Зазначена позиція цивільно-процесуального законодавства щодо обов`язковості доказування тих чи інших підстав відображена також в ухвалі Верховного Суду України від 13.01.2010 року по справі №6-25561св08, у якій особі в задоволені позову було відмовлено у зв`язку з тим, що обставини, на які вона посилалася, не були підтверджені відповідними доказами. Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed