Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивувала тим, що 12.10.2008 між [PERSON] та [PERSON] , було зареєстровано шлюб, у якому народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від вирішено стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 11.02.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що на сьогоднішній день від відповідача надходить близько 1500 грн, однак вказаного розміру аліментів недостатньо для матеріального забезпечення всіх необхідних потреб дитини, а доходів позивача не вистачає. Позивач зазначає, що матеріальне становище відповідача покращилося, відповідач на даний час перебуває у складі ЗСУ, має офіційну заробітну плату, а тому має фінансову можливість здійснювати утримання дитини у більшому розмірі. Крім того, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно зріс. До того ж, син займається спортом, бере участь в змаганнях, які частко проходять в інших містах, на що відповідно також треба додаткові витрати. Варто відзначити також те, що [PERSON] має намір вступати до коледжу після 9 класу. При цьому змінилося матеріальне становище позивача, зросли витрати на утримання дитини, у тому числі харчування, шкільне приладдя, одяг, взуття, проїзд у транспорті. Сума, яку перераховує відповідач для дитини недостатня, син потребує більшої уваги з боку матеріального забезпечення батька. Відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, що здатен забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і дитини. Позивачка самостійно виховує двох дітей, проте її заробітної плати не вистачає для забезпечення належного рівня життя дитини [PERSON] . Враховуючи викладене, позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 11.03.2011 по справі №2-276/2011, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У визначений ухвалою суду строк відповідач ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав, своїм правом на продовження строків на подання відзиву не скористався. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання. Судом встановлено, що 12.10.2008 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12.10.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 13) [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , який народився [INFO] про що Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 18.01.2010 складено відповідний актовий запис №173, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] повторно виданого 20.07.2016 (а.с. 6) Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 11.03.2011 у справі №2-276/2011 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 11.02.2011 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 32-33). 01.04.2011 державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Свідровою Т.В. відкрито виконавче провадження №26182585 з виконання виконавчого листа №2-276/2011, виданого Немирівського районного суду Вінницької області 11.03.2011, про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн щомісячно (а.с. 16). Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження №26182585 наразі перебуває на примусовому виконанні у Першому ВДВС у м. Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ). Позивач [PERSON] є матір`ю ще однієї дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.05.2017 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 7). Згідно довідки, виданої 26.12.2024 ТОВ «М`ясний майстер», [PERSON] дійсно працює в організації ТОВ «М`ясний майстер» на посаді продавець продовольчих товарів з 20.08.2024 по теперішній час (а.с. 8). Як вбачається із довідки про доходи вих. №1440, виданої 26.12.2024 ТОВ «М`ясний майстер», загальна сума заробітної плати [PERSON] за період з серпня 2024 року по листопад 2024 року становить 24698,86 грн (а.с. 9). Дитина [PERSON] , [INFO] , разом позивачкою проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з реєстру Вінницької міської територіальної громади про реєстрацію місця проживання №2562 від 15.01.2025 відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27). Крім того, матеріали справи містять розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №26182585 за період з 11.02.2011 по 30.06.2022 (а.с. 14-15), а також фіскальні чеки но оплату товарів (канцелярії, одягу, техніки тощо) (а.с. 17) Згідно положень ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ(78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України). Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів чи погіршенням матеріального стану матері дитини остання може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає зміну способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року (провадження № 6-143цс13), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20), від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19 (провадження № 61-18145св20), від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18 (провадження № 61-16697св21). Судом установлено, що позивач, з якою проживає дитина, звертаючись до суду, просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти саме у частці від його доходу. При цьому позивач вказує як на зміну матеріального стану відповідача у зв`язку із проходження ним служби у складі ЗСУ, так і на зміну її сімейного та матеріального стану, що пов`язано з народження ще однієї дитини [PERSON] , який також перебуває на її утриманні. Суд звертає увагу, що обставини зміни матеріального стану відповідача не підтверджуються жодними доказами. Разом з тим, матеріалами справи підтверджується обставина зміни сімейного стану позивачки, що є обставиною, яка є підставою для зміни розміру аліментів. При цьому суд зауважує, що розмір стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] було визначено рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 11.03.2011 у справі №2-276/2011. Відомостей щодо припинення стягнення аліментів на підставі вказаного судового рішення матеріали справи не містять, зустрічних позовних вимог щодо припинення стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] відповідачем також не заявлялося. Разом з тим, відповідачем не спростовано належними доказами обставини фактичного проживання сина [PERSON] разом із позивачкою. Визначаючись щодо розміру аліментів, зважаючи на зміну способу стягнення, то суд зважає, що відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2025 року становить 3196 гривень. Дитині [PERSON] , [INFO] , на день ухвалення рішення суду виповнилося 15 років. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд,\~при визначені\~розміру аліментів,\~враховує обов`язок\~обох батьків\~утримувати дитину\~до її\~повноліття,\~розмір гарантованого\~законодавством України\~прожиткового мінімуму\~для дітей\~відповідного віку,\~те,\~що відповідач\~здорова,\~працездатна особа\~та має\~можливість надавати\~матеріальну допомогу,\~доказів зворотного\~відповідачем суду\~не надано,\~тоді як\~дитина потребує\~такої допомоги,\~а тому,\~вважає можливим\~визначити аліменти\~на утримання\~дитини в\~розмірі 1/4\~частини всіх\~видів заробітку\~(доходів)\~відповідача, але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~доходів громадян\~на дитину\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи з дня\~набрання законної\~сили даним\~рішенням і\~до досягнення\~дитиною повноліття, змінивши спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 11.03.2011 у справі №2-276/2011. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В разі невиконання цього обов`язку в добровільному порядку особа має на право звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (дітей) у разі наявності обставин, передбачених ст.185 СК України. Сплата аліментів при визначеному новому способі проводиться з дня набрання рішення законної сили (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Outcome: approved