Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулось до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № Р25.21653.004635361 від 07.12.2018 у сумі 115\~726,85 грн та судові витрати. Позовна заява обґрунтована тим, що 07 грудня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту №Р25.21653.004635361,відповідно до якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 54\~591,00 грн. Відповідач зобов`язалася одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього договору. Відповідно до п.1.3 договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 1,99 % річних від залишкової суми кредиту. Згідно п.1.4 договору кредиту за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно у розмірі відповідно до графіку платежів. Позичальник, отримавши кредитні кошти, своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» уклали договір факторингу №19/12-2023. Відповідно до п.2.1 договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» прийняло права вимоги та в їх оплату зобов`язалось передати грошові кошти у розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладений договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передало ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», а ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» прийняло права вимоги за кредитними договорами, за плату та визначених у друкованому вигляді реєстрі боржників за цими договорами. За таких обставин, до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», починаючи з 22 грудня 2023 року, відповідно до договору факторингу № 22/12-2023, перейшло право вимоги за кредитним договором № Р25.21653.004635361 від 07.12.2018, що укладений між АТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] . У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором№ Р25.21653.004635361 від 07.12.2018 станом на 19 грудня 2023 року мається заборгованість у сумі 115\~726,85 грн, що складається з: заборгованості за основним боргом 50\~193,77 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 3\~157,52 грн; заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту 62\~375,56 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № Р25.21653.004635361 від 07.12.2018 у розмірі 115\~726,85 грн та судові витрати по сплаті судового збору на суму 3\~028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7\~000,00 грн. Ухвалою від 03.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, у позовній заявіпросила розглянути справубез участі представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзиву не подала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 07.12.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Р25.21653.004635361, за умовами якого банк надав відповідачу кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 54\~591,00 грн на строк 60 місяців. Відповідач зобов`язалася одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього договору. Відповідно до п.1.3 кредитного договору за користування кредитом відповідач сплачує проценти у розмірі 1,99 % річних від залишкової суми кредиту. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором (п. 1.4 кредитного договору). Згідно паспорту споживчого кредиту, підписаного сторонами, реальна річна процентна ставка складає 87,17842103 % річних, плата за обслуговування кредитної заборгованості 2,90 % щомісячно від початкової суми кредиту. ПАТ «Ідея Банк» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № Р25.21653.004635361 від 07.12.2018, надавши відповідачу кредитні кошти, що ордерами-розпорядженнями № 1 та № 2 від 07.12.2018. Проте відповідач свої зобов`язання виконала не у повному обсязі, у зв`язку з чим, станом на 19.12.2023 утворилась заборгованість у сумі 115\~726,85 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом 50\~193,77 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 3\~157,52 грн; заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту 62\~375,56 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку та довідкою-розрахунком заборгованості. 19 грудня 2023 року АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» уклали договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» передало за плату, а ТОВ «Оптіма Факторинг» прийняло права вимоги до [PERSON] за кредитним договором№ Р25.21653.004635361 від 07.12.2018. Відповідно до п. 5.1 договору факторингу права вимоги вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «Оптіма Факторинг» саме в день підписання сторонами договору друкованого реєстру боржників та договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання ТОВ «Оптіма Факторинг» зобов`язань, передбачених п. 4.1 цього договору. Згідно з п. 4.1 договору факторингу ТОВ «Оптіма Факторинг» зобов`язується сплатити АТ «Ідея Банк» суму фінансування у розмірі 11\~576\~112,00 грн. 19.12.2023 АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» підписали друкований реєстр боржників № 3, в якому під номером 1309 значиться: номер та дата первинного договору - Р25.21653.004635361 від 07.12.2018, прізвище, ім`я та по батькові боржника [PERSON] , заборгованість за основним боргом 50\~193,77 грн, заборгованість за відсотками 3\~157,52 грн, заборгованість за комісіями 62\~375,56 грн, всього 115\~726,85 грн. Відповідно до платіжної інструкції від 20.12.2023 № 45 ТОВ «Оптіма Факторинг» перерахувало АТ «Ідея Банк» 11\~576\~112,00 грн як фінансування згідно договору факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023. У подальшому, 22.12.2023 ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» уклали договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» прийняло права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Р25.21653.004635361 від 07.12.2018.Відповідно до п. 5.1 договору факторингу права вимоги вважаються такими, що перейшли від ТОВ «Оптіма Факторинг» до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал`саме в день підписання сторонами договору друкованого реєстру боржників та договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» зобов`язань, передбачених п. 4.1 цього договору. Згідно з п. 4.1 договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» зобов`язується сплатити ТОВ «Оптіма Факторинг» суму фінансування у розмірі 11\~861\~032,61 грн. 22.12.2023 ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» підписали друкований реєстр боржників № 3, в якому під номером 1309 значиться: номер та дата первинного договору - Р25.21653.004635361 від 07.12.2018, прізвище, ім`я та по батькові боржника [PERSON] , заборгованість за основним боргом 50\~193,77 грн, заборгованість за відсотками 3\~157,52 грн, заборгованість за комісіями 62\~375,56 грн, всього 115\~726,85 грн. Відповідно до платіжної інструкції від 26.12.2023 № 376ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» перерахувало ТОВ «Оптіма Факторинг» 11\~861\~032,61 грн як фінансування по договору факторингу № 22/12-2023. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», починаючи з 22.12.2023 року, відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Р25.21653.004635361 від 07.12.2018, що був укладений між АТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] . За правилами частини першої статті 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст. 207 ЦК України, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України) Відповідно доч.1,ч.3ст.512ЦК\~України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4)виконання обов`язкуборжника третьоюособою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.\~610\~ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). За положеннями частини 1 статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зч.1ст.1054ЦК України,за кредитнимдоговором банка бо інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором,а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Зі ст.\~514ЦК\~України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 1077 ЦК України, що за договоромфакторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт можевідступити факторовісвою грошовувимогу доборжника зметою забезпеченнявиконання зобов`язанняклієнта передфактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. За ст.1078ЦК Українипредметомдоговоруфакторингу можебути правогрошової вимоги,строк платежуза якоюнастав (наявнавимога),а такожправо вимоги,яке виникнев майбутньому(майбутнявимога). Майбутнявимога вважаєтьсяпереданою факторуз днявиникнення прававимоги доборжника.Якщо переданняправа грошовоївимоги обумовленепевною подією,воно вважаєтьсяпереданим змоменту настанняцієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно дост.1082ЦК\~України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того,що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «….боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги інший особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору…..неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідач [PERSON] отримала кредитні кошти на умовах та у порядку, що зазначені у кредитному договорі, і користувалася кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущено порушення її зобов`язання у частині повернення кредитних коштів у повному обсязі. Отже, враховуючи ті обставини, що у порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернула, чим порушила права кредитора, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основним боргом, відсотками та іншими платежами за обслуговування кредиту знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у цій частині. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3\~028,00 грн. Сторона позивача також просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7\~000,00 грн. За змістом ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У позовній заяві ТОВ «ФК «Профіт Капітал» просило стягнути на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 7\~000,00 грн, які підтверджуються договором про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024, додатковою угодою № 1/1 від 01.07.2024 до договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024, актом № 1 від 21.11.2024 прийому-передачі реєстру боржників за договором про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024; актом № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 12.12.2024; наказом-розпорядженням про прийняття на роботу № 02-К від 28.06.2024;платіжною інструкцією від 20.12.2024 № 1084; свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю Ушакевич М.П. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, яка також зазначена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.10.2021 по справі №620/1958/19, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved