Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна належного на праві власності [PERSON] , накладеного постановою Рівненського міського відділу двс про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА №283127 від 29.04.2005 (реєстраційний номер обтяження №1973742 від 16.05.2005) і вчинення дій щодо реєстрації припинення обтяжень такого майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Після смерті чоловіка відкрилася спадщина. Проте нотаріус повідомила, що у 2005 році встановлено обтяження на все нерухоме майно [PERSON] . З відповіді Відділу державної виконавчої служби №20829, позивач дізналася, що дійсно наявний арешт нерухомого майна [PERSON] , з реєстраційним номером №1973742 від 16.05.2005 який зареєстрований на підставі постанови серії АА №283127 від 29.04.2005 виданої Рівненським міським відділом державної виконавчої служби, проте неможливо ідентифікувати хто та за яких підстав виносив постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, оскільки згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження у відділі перебували виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] , однак в межах відповідних виконавчих проваджень постанова про арешт майна боржника не виносилася. Підстави для застосування арешту на майно відсутні. Незняття арешту з майна боржника протягом тривалого часту за відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Від Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального Міністерства юстиції надійшов до суду відзив від 21.03.2025. Проти задоволення позову відповідач заперечив. На підставу заперечень зазначає наступне. Всі завершені виконавчі провадження з 2005 року знищені за минуванням строку їх зберігання. Враховуючи вищевикладене, Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не може ідентифікувати на підставі якого документу накладено арешт на майно [PERSON] в 2005, а також встановити наявність підстав для зняття зазначеного арешту. Ухвалою суду від 28.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження по справі. У судове засідання позивач не з`явився. У заяві від 28.03.2025, представник позивача позовні вимоги підтримала. Просила проводити розгляд справи за відсутності позивача. У судове засідання представник відповідача не з`явився. У заяві від 02.04.2025, представник відповідача просив розгляд справи провести без участі представника Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підставна і підлягає до задоволення виходячи з наступного. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.04.2022. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.11.1971. Відповідно до довідки від 06.02.2025 №27/02-14, виданої приватним нотаріусом Дядковою О.М. Рівненського міського нотаріального округу, Янищук Л.О. є спадкоємицею за законом першої черги, яка спадщину після смерті чоловіка [PERSON] прийняла. Інших спадкоємців, які спадщину прийняли, згідно з матеріалів спадкової справи немає. Відповідно до відповіді від 13.02.2025 за №20829 виданої відділом державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, наявна інформація про обтяження нерухомого майна, що належить [PERSON] з реєстраційний номером №1973742 від 16.05.2005, яке зареєстровано на підставі постанови АА 283127 від 29.04.2005 виданої Рівненським міським відділом державної виконавчої служби. Згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження у відділі перебували виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] . Однак в межах відповідних виконавчих проваджень постанова про арешт майна боржника від 27.11.2008 видана Відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції не виносилася. Відділ не може ідентифікувати на підставі яких виконачих документів накладено арешти на майно [PERSON] , а також встановити наявність підстав для зняття зазначеного арешту. Судом досліджено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.04.2005, накладеного державним виконавцем Давидовичем Р.О. (а.с.16) Згідно відомостей із АСВП встановити в межах якого виконавчого провадження був накладений вищевказаний арешт неможливо, у зв`язку із його відсутністю в системі. Виконавчі провадження знищено після закінчення строку їх зберігання. Із наведеного слідує, що спірний арешт накладався органом ДВС, проте ідентифікувати підстави та межі його застосування такого не виявляється за можливе. З огляду на наведене, пред`явлення [PERSON] , яка не була стороною виконавчого провадження, вимог про зняття арешту з нерухомого майна в порядку позовного провадження відповідає вимогам закону. У своєму позові [PERSON] зазначає, що наявність арешту на майно спадкодавця [PERSON] перешкоджає їй, як спадкоємиці останнього, оформити спадщину на майно, яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка. Відповідно до змісту ст. ст.\~11,\~15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 16 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у\~ст. 1219 ЦК України, (ст.ст.\~1218,\~1231 ЦК України). Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. З\~ст. 1296 ЦК\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. З огляду на наведені факти, наявність обтяження нерухомого майна, що перебувало у власності спадкодавця, перешкоджає спадкоємцю реалізувати свої спадкові права. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 391 ЦПК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 4\~ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»\~визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою\~статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому\~статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". Однак, випадок, який є предметом даного спору, не підпадає під застосування жодного із положень, встановлених ч. 4\~ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»\~для скасування спірного арешту. Відповідно до ч. 5\~ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»\~арешт може бути знятий за рішенням суду в усіх випадках, які не визначені даним Законом. За змістом ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Вказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Верховний Суд зазначає, що зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України\~\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей. Суд повинен реалізовувати своє основне завдання, визначене в ст.2 ЦПК України, а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Як встановлено судом, будь-які виконавчі провадження, в яких [PERSON] є боржником, в органах ДВС не перебувають, відсутні відомості, за якими можливо ідентифікувати, згідно якого виконавчого провадження у 2005 році накладався арешт на майно [PERSON] , а тому існування спірного арешту нерухомого майна беззаперечно порушує права та законні інтереси позивача. Таким чином, наявність арешту на майно спадкодавця [PERSON] перешкоджає позивачу, як спадкоємцю, оформити спадщину на майно, яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка. На підставі наведеного та

Outcome: approved