Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

18.10.2024 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання разом з [PERSON] на час її смерті [INFO] , а також прийняття таким чином після неї спадщини у відповідності\~ до ч. 3 ст.1268 ЦК України. В обґрунтування заяви посилалася на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належну їй за життя земельну ділянку (пай) на території Буринського району. Заявник зазначає, що [PERSON] склала заповіт на її користь та користь її брата [PERSON] . Заявниця, будучи спадкоємицею [PERSON] , постійно проживала з нею на день смерті та прийняла спадщину в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак оскільки спадкодавець була зареєстрована за іншою адресою, встановити факт постійного проживання заявниці зі спадкодавцем можливо лише в судовому порядку. Таким чином для оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON] , заявниця звертається до суду із даною заявою. Заявник в судовому засіданні 11.03.2025р. заяву підтримала з наведених вище підстав, в подальшому в судові засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна її заява про розгляд справи за її відсутності, за змістом якої також наполягала на задоволенні своєї заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заінтересовані особи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, правом на участь у судовому засіданні не скористались. [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, заперечень проти заяви [PERSON] не висловив. Заслухавши заявника, пояснення свідків, дослідивши письмові докази та надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом установлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») є донькою [PERSON] /а.с. 5, 6/. З копії свідоцтва про смерть сер. [NUMBER] встановлено, що [INFO] у віці 80 років у м. Шостка Сумської області померла [PERSON] , про що вчинен актовий запис №1110 /а.с. 7/. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй за життя майно. Як вбачається із заповіту, посвідченого 25.02.1994р., Успенською сільською радою 25.02.1994р. за реєстраційним №239, за життя [PERSON] заповідала все належне їй майно заявнику [PERSON] та [PERSON] /а.с. 9/. Відповідно до довідки Успенського старостинського округу Буринської міської ради Сумської області №664 від 03.11.2020р. [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчений Успенською сільською радою Буринського району Сумської області 25.02.1993р. за реєстраційним №239 не скасовувався і не змінювався /а.с.10/. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 13.03.2025р. /а.с. 59/ вбачається, що після смерті [PERSON] 02.12.2005р. спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Між тим, відповідно до довідки Івотського старостинського округу Шосткинської міської територіальної громади Сумської області №30 від 09.04.2021р. з 1995 року по день смерті [INFO] [PERSON] проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою разом з нею проживала та була зареєстрована її донька [PERSON] , 1960 р.н. /а.с.12/, що підтверджується і даними паспорту громадянина України заявниці /а.с.4./ За поясненнями [PERSON] вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , де\~ проживала разом із матір`ю, однак в останні місяці життя матері проживали разом вже в [ADDRESS] , де [PERSON] і померла. Такі обставини підтвердили також й допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які, кожна окремо, суду повідомили, що останні пару місяців до смерті [PERSON] , заявник, у зв`язку з погіршенням здоров`я матері перевезла останню з с. Івот до м. Шостка, де вони проживали разом по [ADDRESS] . До того як переїхати в місто, [PERSON] не менше 5 років проживала разом з донькою в с.Івот, де разом вели спільне господарство. Донька доглядала за матір`ю, яка в силу свого похилого віку та хворобливого стану потребувала стороннього догляду, а коли та померла, заявник займалась її похованням. Таким чином, заявник та її мати на момент смерті останньої були зареєстровані за різними адресами, проте з досліджених документів та показів свідків вбачається, що заявник на момент смерті спадкодавця [PERSON] постійно проживала з нею за однією адресою. Надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду: вони підтверджують факт, який заявник просить установити, а саме факт її постійного проживання разом з [PERSON] на час смерті останньої [INFO] . Виходячи із змісту пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено з пояснень заявника [PERSON] , вона, будучи спадкоємицею за заповітом після матері [PERSON] , бажає оформити належну їй спадщину, однак не має доказів\~ постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою. Слід зазначити, що інший спадкоємець померлої син [PERSON] після смерті [PERSON] відмовився від оформлення належної йому частки в спадковому майні померлої, що підтверджується копією нотаріально посвідченої заяви, зареєстрованої в реєстрі за №267 від 28.02.2024р. Таким чином, встановлення факту постійного проживання заявника з матір`ю на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому спір про встановлення даного факту відсутній. Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Беручи до уваги, що судом достовірно встановлено, що [PERSON] на час смерті її матері [PERSON] [INFO] постійно проживала разом зі спадкодавцем, встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право,\~ суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви\~ в цій частині вимог. Щодо вимог\~ заяви про встановлення факту прийняття спадщини, то заява в цій частині задоволенню не підлягає, з огляну на наступне. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~ роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Зважаючи на те, що встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем вже створює умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про\~ визнання факту прийняття спадщини заявником\~ задоволенню\~ не підлягають.\~ На підставі викладеного та

Outcome: partial