Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 вересня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» і [PERSON] укладено кредитний договір №22038000532699, відповідно до якого відповідач отримав кредит на поточні потреби в розмірі 74\~400,00 грн, строком на 60 місяців, до 13 вересня 2026 року. Процентна ставка за користування кредитом фіксована та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість - 56,0% річних. Одночасно з укладенням кредитного договору клієнт уклав з АТ СК «ТАС» договір добровільного страхування життя від 13 вересня 2021 року. Розмір страхового платежу за цим договором становить 14\~400 грн. Банк свої зобов`язання виконав і зарахував на банківський поточний рахунок клієнта грошові кошти в сумі 74\~400 грн, з яких сплатив на рахунок АТ СК «ТАС» страховий платіж від імені клієнта в сумі 14\~400 грн. Клієнт свої зобов`язання з повернення кредиту та оплати нарахованих комісій виконав частково, сплативши з моменту укладення договору до моменту звернення з позовом 18\~369,31 грн. Останній платіж проведено 29 квітня 2022 року. Строк повернення кредиту та сплати нарахованих банком платежів мав остаточно спливати в погоджену сторонами кінцеву дату повернення кредиту 13 вересня 2026 року. Однак, у зв`язку із початком війни, на підставі самостійного рішення банку, як кредитора у кредитному зобов`язанні, з 01 березня 2022 року були запроваджені «кредитні канікули», умови яких передбачали перенесення строку платежів за кредитом на погашення суми основного боргу (тіла кредиту) на майбутні періоди. Тривалість «кредитних канікул» визначалась індивідуально для кожного клієнта і відображена у виписках по рахунках відповідача. Протягом строку дії «кредитних канікул» банк: не здійснював операції по нарахуванню і винесенню на прострочку щодо сум належних з клієнта платежів на погашення основного боргу за договором; комісія і проценти за користування кредитом нараховувались і підлягали сплаті в строки, передбачені графіком погашення, проте також не виносились на прострочку до закінчення строку «кредитних канікул». Однак клієнт ні протягом строку «кредитних канікул», ні після їх закінчення належним чином умови кредитного договору не виконував, у зв`язку з чим станом на 27 вересня 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 132\~291,04 грн, з яких: 72\~801,90 грн залишок простроченого кредиту; 59\~489,14 грн залишок прострочених комісій. 11 квітня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладений договір факторингу №11/04/24, відповідно до якого ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право вимоги до боржників за кредитними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №22038000532699 від 13 вересня 2021 року в розмірі 132\~291,04 грн. Враховуючи вказані обставини, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №22038000532699 від 13 вересня 2021 року в розмірі 132\~291,04 грн, судові витрати в розмірі 2\~422,40 гривні та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7\~200,00 грн. 12 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позов; у встановлені судом строки відповідач відзив на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що 13 вересня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» і [PERSON] укладено кредитний договір №22038000532699, відповідно до якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби в розмірі 74\~400,00 грн, строком кредитування 60 місяців, до 13 вересня 2026 року, зі сплатою процентної ставки в розмірі 0,001% річних і щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості: з 13 вересня 2021 року по 12 січня 2023 року 4.5% від суми кредиту, з 13 січня 2023 року по 12 квітня 2024 року 3.5% від суми кредиту, з 13 квітня 2024 року по 12 липня 2025 року 2.5% від суми кредиту, з 13 липня 2025 року по 13 вересня 2026 року 1.4% від суми кредиту. Відповідно до умов кредитного договору клієнт доручає банку в дату надання кредиту здійснити договірне списання коштів з рахунку клієнта: в сумі страхового платежу, а саме 14\~400,00 грн на користь страховика АТ СК «ТАС» (приватне) згідно з договором страхування №ТS-22038000532699 від 13 вересня 2021 року (а.с.8-13, 34-62). 11 квітня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» і ТОВ «Санфорд Капітал» було укладено договір факторингу № 11/04/24, згідно з яким ТОВ «Санфорд Капітал» отримало право грошової вимоги до боржників, у тому числі й до [PERSON] за кредитним договором №22038000532699 від 13 вересня 2021 року (а.с. 18-30). Відповідно до витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «Санфорд Каптіал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором у розмірі 132\~292,36 грн, яка складається з: 72\~801,90 грн заборгованість за основним боргом, 1,32 грн заборгованість за відсотками, 59\~489,14 грн заборгованість за комісіями (а.с. 31, 32-33, 69). Посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, позивач просить стягнути з нього суму заборгованості, яка згідно долученого до позову розрахунку позивача, становить 132\~292,34 грн і складається з: 72\~801,90 грн залишок простроченого кредиту, 1,30 грн залишок прострочених відсотків, 59\~489,14 грн залишок прострочених комісій (а.с. 32-33). Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки він не спростований відповідачем. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Враховуючи викладене, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконував, жодних заперечень щодо цього суду не надав, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором у заявленому позивачем розмірі 132 291 гривня 04 копійки, яка складається із: 72\~801,90 грн залишок простроченого кредиту, 59\~489,14 грн залишок прострочених комісій. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача. Відповідно до пунків 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорціним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чі міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial