Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

У квітні 2024 року керівник Шепетівської окружної прокуратури в інтересах Полонської міської ради звернувся до суду з цим позовом. В обґрунтування\~позову вказав,\~що наказом\~Головного\~управління Держгеокадастру\~у\~Хмельницькій\~області №\~22-13100-СГ\~від\~26.05.2016\~ [PERSON] \~надано\~дозвіл\~на розроблення\~проекту\~землеустрою\~щодо відведення\~земельної ділянки у\~власність\~орієнтовною\~площею 2,000 га для\~ведення\~особистого\~селянського господарства за\~межами\~населених\~пунктів Білецької\~сільської\~ради\~Шепетівського (колишнього Полонського) району Хмельницької області. Надалі, наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-7335-СГ від 24.04.2017 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 1,87га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Білецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, кадастровий номер земельної ділянки 6823680300:02:001:0135. На підставі вказаного наказу за [PERSON] 24.04.2017 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6823680300:02:001:0135. У подальшому, [PERSON] земельну ділянку площею 1,87 га для ведення особистого селянського господарства, на підставі договору оренди б/н від 13.06.2017 передала в оренду товариству з обмеженою відповідальністю «А.Т.К.» строком на 15 років. Проте, було встановлено, що спірна земельна ділянка вибула з державної власності незаконно. Ця ділянка відноситься до деградованих і малопродуктивних земель, які підлягають консервації шляхом заліснення, а отже, передача її у приватну власність та зміна цільового призначення заборонена. Просить витребувати у [PERSON] земельну ділянку, скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію приватної власності [PERSON] на вказану земельну ділянку із одночасним припиненням усіх зареєстрованих щодо неї речових прав та їх обтяжень, скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію вказаної земельної ділянки. Ухвалою суду від 14.05.2024 у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 04.06.2024 у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача прокурор Сеньков О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити із наведених у заяві мотивів. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, доручила представляти свої інтереси представнику адвокату Макаренку І.Я., який 01.04.2025 надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги не визнає та в їх задоволенні просить відмовити. Представник Полонської міської ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, 03.03.2025 подав суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, вказавши, що позовні вимоги підтримують. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно, що підтверджується довідкою від 26.02.2025. Жодних заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 12.08.2010 за вих. №332/2010-р затверджено оновлений склад комісії по визначенню малопродуктивних та деградованих земель, які підлягають консервації. 13.08.2010 актом №1 про обстеження деградованих та малопродуктивних земель зазначено, що комісія вважає за доцільне вилучити з активного господарського обігу на території Білецької сільської ради 55,82 га, в т.ч. ріллі 55,46 га, пасовищ 0,36 га та здійснити їх консервацію шляхом заліснення. 06.08.2010 розпорядженням голови Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області № 314/2010-р надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо консервації малопродуктивних, деградованих і непридатних для сільськогосподарського виробництва використання земель (шляхом заліснення) Державному підприємству «Хмельницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на території Полонської міської, Понінківської селищної, Буртинської, Білецької, Онацьковецької, Прислуцької сільських рад Полонського району Хмельницької області. Відповідно до даних проекту землеустрою щодо консервації деградованих і малопродуктивних земель на території Полонського району Хмельницької області, виготовленої у липні-серпні 2010 року, на підставі вищевказаного розпорядження голови Полонської районної державної адміністрації № 477/2010-р від 24.11.2010, проектом передбачено консервацію загальної площі земельних ділянок 160,85 га. Зокрема, передбачено консервацію земельних ділянок на території Білецької сільської ради 55,82 га з них: рілля 55,46 га, пасовищ 0,36 га, шлях консервації заліснення. Відповідно до даних висновку державної експертизи землевпорядної документації від 31.08.2010 № 582, затверджений начальником Головного управління Держкомзему у Хмельницькій області Лахмотовим О.П., підсумкова оцінка результатів державної експертизи проект землеустрою щодо консервації деградованих і малопродуктивних земель, не у повній мірі відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, повертається на доопрацювання. Контроль за виправленням зауважень покладається на начальника відділу Держкомзему у Полонському районі Хмельницької області. Як вбачається з даних наказу про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.05.2016 за № 22-13100-СГ, [PERSON] був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за межами населеного пункту Білецької сільської ради Полонського району Хмельницької області (6823680300:02:001) орієнтовним розміром 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства. Надалі, наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24.04.2017 за № 22-7335-СГ, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної\~ділянки сільськогосподарського\~призначення площею 1,8700 га для ведення особистого\~селянського господарства,\~яка розташована за межами населених пунктів\~Білецької сільської ради Полонського району Хмельницької області\~(кадастровий номер\~земельної ділянки 6823680300:02:001:0135) та надано у власність [PERSON] цю земельну ділянку. Також у цьому наказі вказано приступити до використання земельної ділянки після встановлення її меж в натурі (на місцевості) та здійснити державну реєстрацію права приватної власності у Державному реєстрі речових прав. На підставі цього ж наказу за [PERSON] \~14.06.2017 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером\~6823680300:02:001:0135 (реєстраційний номер\~об`єкта нерухомого майна\~1272657968236). Встановлено, що в подальшому, [PERSON] \~земельну ділянку\~площею 1,87 га для ведення\~особистого селянського господарства, яка\~розташована за межами населених\~пунктів Білецької сільської ради Полонського району Хмельницької області\~з\~кадастровим номером 6823680300:02:001:0135 на\~підставі договору оренди від 13.06.2017 передала в оренду\~товариству з обмеженою відповідальністю\~«А.Т.К.» строком на 15 років (рішення про\~державну реєстрацію\~прав\~та їх\~обтяжень індексний номер 35732150 від 19.06.2017,\~номер запису\~про право власності 20968246). Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до даних Витягу з ЄРДР, 24.03.2021 за номером 42021242250000001 зареєстроване кримінальне провадження за ч. 2 ст. 364 КК України. Зі змісту Витягу вбачається, що прокурором вивченням даних публічної кадастрової карти України встановлено, що на території Полонської ОТГ (Білецька сільська рада), розташована земельна ділянка загальною площею 21,14 га, яка згідно розпорядження Полонської районної державної адміністрації від 24.11.2010 підлягає консервації шляхом заліснення. Водночас, вказана земельна ділянка всупереч вимогам законодавства розділена на окремі земельні ділянки, які на підставі наказів Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області передані у приватну власність. У межах досудового розслідування кримінального провадження № 42021242250000001 від 24.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, призначено земельно-технічну експертизу, за даними висновку №1437/3743-3757/22-26 від 25.11.2022 земельна ділянка площею 1,87 га з кадастровим номером 6823680300:02:001:0135 повністю накладається на земельну ділянку (земельна ділянка № [NUMBER] на території Білецької сільської ради, Полонського району, Хмельницької області), яка згідно проекту землеустрою щодо консервації деградованих і малопродуктивних земель державної власності на території Полонського району Хмельницької області, затвердженого розпорядженням голови Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області №477/2010-р від 24.11.2010 підлягає консервації шляхом заліснення, площа накладення становить 1,8700 га. Встановлено, що листом №54/1-10134 вих-22 від 27.12.2022 Шепетівською окружною прокуратурою повідомлено Полонську міську раду про наявність порушень інтересів держави. Водночас, Полонська міська рада в листі №48 від 09.01.20213 фактично відмовилася здійснювати захист інтересів держави, зазначивши, що у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору, не має можливості вжити заходів представницького характеру за вказаним фактом. Отже, надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом встановлено, що спірна земельна ділянка\~вибула з державної власності незаконно, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Конституцією України\~(ст., ст. 13, 14) визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до ч. 2, ч. 3\~ст. 78 Земельного кодексу України\~(далі ЗК України) право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.\~Ст. 80 ЗК України\~встановлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, на землі державної власності. Згідно зі ст. ст.\~83,\~84 ЗК України, комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Згідно із ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення\~державної власності, крім випадків, визначених ч. 8 цієї статті,\~у\~власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 164 ЗК\~України охорона земель включає\~консервацію деградованих і малопродуктивних сільськогосподарських угідь. Згідно з ч. 2 ст. 171, ст. 172 ЗК України\~до малопродуктивних земель відносяться сільськогосподарські угіддя, ґрунти яких характеризуються негативними природними властивостями, низькою родючістю, а їх господарське використання за призначенням є економічно неефективним. Консервації підлягають деградовані і малопродуктивні землі, господарське використання яких є екологічно небезпечним та економічно неефективним. Консервації підлягають також техногенно забруднені земельні ділянки, на яких неможливо одержати екологічно чисту продукцію, а перебування людей на цих земельних ділянках є небезпечним для їх здоров`я. Консервація земель здійснюється шляхом припинення чи обмеження їх господарського використання на визначений термін та залуження, заліснення або ренатуралізації. Передача у власність і користування земель державної та комунальної власності, щодо яких прийнято рішення про їх консервацію, для цілей, не пов`язаних із такою консервацією, забороняється. Консервація земель здійснюється за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на підставі договорів з власниками земельних ділянок. Відповідно до ст. 51 Закону України «Про охорону земель»,\~консервація земель здійснюється за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування на підставі договорів з власниками земельних ділянок. Підставою для прийняття рішень про консервацію земель є подання органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, які здійснюють контроль за використанням та охороною\~ земель. Порядок консервації земель встановлюється законодавством України. Відповідно до п.10 Порядку консервації земель, затвердженого наказом Держкомзему від 17.10.2002 (в редакції, чинній на момент прийняття проекту консервації), проект консервації земель підлягає державній землевпорядній експертизі згідно з Положенням про здійснення державної землевпорядної експертизи, затвердженим наказом Держкомзему № 39 від 11.03.1997, після чого подається на затвердження до відповідної державної адміністрації (сільської, селищної, міської ради). Відповідно до п. 20 Порядку консервації земель, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України\~№ 283 від\~26.04.2013 зазначено, що на час проведення консервації земель забороняється зміна цільового призначення земельної ділянки та ведення будь-якої діяльності, крім передбаченої проектами консервації земель. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, у тому числі, розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад. Пунктом 58 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021, який набрав чинності з 27.05.2021, доповнено розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України п. 24, яким передбачено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, право державної власності, на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до цього пункту, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. Тобто, з 27.05.2021 земельні ділянки за межами населених пунктів перейшли у комунальну власність та право розпорядження ними перейшло до повноважень відповідних сільських, селищних, міських рад. Розпорядженням Кабінету Міністрів України №727-р від 12 червня 2020 р. № 727-р визначено адміністративні центри та затверджено території територіальних громад Хмельницької області, згідно якого територія населеного пункту Білецьке увійшла до складу території Полонської територіальної громади (адміністративний центр територіального громади м. Полонне). Оскільки на час набуття чинності змінами у Перехідні положення Земельного кодексу України спірна земельна ділянка перебувала незаконно у приватній власності, в силу чого речове право на неї за державою не було зареєстровано, то фактичним її розпорядником, повернути якому належить землю, є відповідна територіальна громада в особі Полонської міської ради. Відповідно до ст. 17-1 Закону України «Про охорону земель» до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, у галузі охорони земель, належать консервації деградованих і малопродуктивних земель. Згідно з ст. 19 зазначеного Закону передбачено, що державний контроль за додержанням вимог законодавства про охорону земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища. Статтею 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, належить здійснення державного контролю за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у частині консервації деградованих і малопродуктивних земель. Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Положення про Головне управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 333 від 29.09.2016 року, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є територіальним органом Держгеокадастру та реалізує його повноваження на території Хмельницької області, зокрема здійснює розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів, а також одночасно наділене повноваженнями здійснення державного контролю (нагляду) за додержанням земельного законодавства. Також слід зазначити, що Постановою Кабінету Міністрів України № 977 від 16.09.2009 затверджено «Державну цільову програму «Ліси України» на 2010-2015 роки», відповідно до якої передбачено збільшення площі лісів та створення умов для досягнення оптимальних показників рівня лісистості. Виконання зазначеної програми дасть змогу зменшити загрозу деградації земель. Крім того, Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2021 «Про виклики і загрози національній безпеці України в екологічній сфері та першочергові заходи щодо їх нейтралізації», введеного в дію Указом Президента України №111/2021 від 23.03.2021 доручено органам місцевої влади провести роботи з консервації деградованих, техногенно забруднених та малопродуктивних земель, рекультивації порушених земель. У свою чергу, проект землеустрою щодо консервації деградованих і малопродуктивних земель на території Полонського району передбачав, зокрема, заліснення земельних ділянок. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд бере до уваги таке. Матеріали справи свідчать, що відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку набула право власності на спірну земельну ділянку. Однак, передана у власність [PERSON] земельна ділянка не була такою, яку можна передавати у власність громадянам, що свідчить про відсутність підстав для винесеного рішення Головним управлінням Держгеокадастру в Хмельницькій області. Отже, щодо позовної вимоги про витребування земельної ділянки, площею 1,8700 га, з кадастровим номером 6823680300:02:001:0135, суд приходить до такого висновку. Звернення [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з метою отримання земельної ділянки зумовлене її інтересом на набуття цього нерухомого майна, за відсутності для цього законних перешкод. Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 193 ЗК України, Державний земельний кадастр єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Призначення державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального викорстання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтуванняі бізнес-планів та проектів землеустрою (ст. 194 ЗК України). У спірних правовідносинах мала місце недобросовісна поведінка органу місцевого самоврядування чи фахівців Головного управління Держгеокадастру, який надав дозвіл на земельну ділянку, яку не можна передавати у власність громадянам. На момент прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області наказу № 22-13100-СГ від 26.05.2016 про передачу\~у\~власність [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 6823680300:02:001:0135, ця земельна ділянка знаходилась\~у межах малопродуктивних\~деградованих земель державного фонду на території Білецької сільської ради, її було вилучено із сільськогосподарського обороту, вона підлягала консервації шляхом заліснення. Суд вважає, що\~спірна земельна ділянка вибула з володіння держави внаслідок порушення закону не лише набувачем земельної ділянки, а й органу, уповноваженого від імені держави на розпорядження цією земельною ділянкою Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області, яке реалізовувало повноваження Держгеокадастру на території Хмельницької області. При здійсненні функцій із розпорядження землями, зокрема, здійснюючи розгляд заяви [PERSON] про передачу спірної земельної ділянки у власність, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області відповідно до вимог ч. 6 ст. 186-1 ЗК України, ст. ст. 2, 6 Закону України «Про землеустрій» мало не допустити зазначених порушень, відмовити у погодженні та затвердженні відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який не відповідає положенням закону, відмовити [PERSON] у передачі спірної земельної ділянки у власність. Натомість, маючи в розпорядженні проект землеустрою щодо консервації деградованих і малопродуктивних земель на території Полонського\~району, в тому числі на території Білецької сільської\~ради,\~службові особи Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області мали можливість перевірити місце розташування земельної ділянки, яка передана у власність [PERSON] , в межах єдиного масиву земель, які віднесені до деградованих та малопродуктивних на території Білецької сільської\~ради. Таким чином, у спірних правовідносинах, вимоги\~ст. ст. 116, 171, 172 ЗК України при передачі спірної земельної ділянки у власність [PERSON] , а відтак і\~інтереси держави, порушені саме Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області, яке реалізовувало повноваження Держгеокадастру. Крім того, Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями, стосовно яких діє чітка заборона на вилучення, зміну цільового призначення та надання у власність всупереч вимог Земельного кодексу України, є неможливим (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №504/2864/13-ц, від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц). У таких випадках загальний інтерес у контролі за використанням вказаної земельної ділянки за цільовим призначенням для забезпечення безпеки довкілля та непогіршення екологічної ситуації переважає приватний інтерес у збереженні права на земельну ділянку (п. 111 постанови Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16). Невжиття компетентним органом жодних заходів у продовж розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. У рішенні у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини вказав на принцип «незалежного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків (заяв № 29979/04 пункт 70). Отже, підсумовуючи викладене щодо позовної вимоги про витребування земельної ділянки, суд зазначає, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-13100-СГ від 26.05.2016 прийнято всупереч вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим, земельна ділянка з кадастровим номером 6823680300:02:001:0135 підлягає витребуванню на користь Полонської міської ради площею 1,8700 га. Тобто, вимога про витребування земельної ділянки у відповідачки [PERSON] підлягає до задоволення. Щодо вимог позивача про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки, суд зазначає про таке. Держава, як власник ділянки, волю на її вибуття з власності не виражала (відчуження відбулося з волі Головного управління Держгеокадастру, якому земельна ділянка не належала), тому ділянка вибула з державної власності поза волею власника. Тому застосовуються ст.ст. 387-388 ЦК України, й належним способом захисту буде віндикаційний позов (витребування майна від добросовісного набувача). При цьому Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що для такого витребування, оспорювання наступних рішень органів місцевої влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Тому суд, проаналізувавши вимоги законодавства та практику Верховного Суду, приходить до висновку, що ці позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з тим, що рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна (земельної ділянки) саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно. Такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Такої ж правової позиції дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц. У цій справі зроблено висновок, що при витребуванні майна від останнього набувача не треба оскаржувати всі проміжні рішення, договори тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі №466/8649/16-ц звернуто увагу на те, що відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України « \~Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Крім того, відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції, чинній на час звернення прокурора з цим позовом, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до цієї статті в чинній редакції, за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Таким чином, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав(записів до Державного реєстру прав). З відображенням таких відомостей (записів) у Державному реєстрі прав рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпує свою дію. Отже, вимога про скасування такого рішення після внесення на його підставі відповідних відомостей (записів) до Державного реєстру прав не відповідає належному способу захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц). Отже, рішення суду, яким задоволено позов про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (узгоджується з позицією Верховного Суду у справі № 903/450/16 від 05.03.2019). З цього випливає, що ці позовні вимоги не відповідають належному способу захисту, оскільки визнання недійсним чи скасування державного акта не є необхідним для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку та для її витребування, а тому в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити. Підсумовуючи викладене, беручи до уваги суспільний інтерес, який полягає у поверненні у розпорядження територіальної громади земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави із забезпечення громадою охорони земель, заліснення та майбутнього раціонального використання, явно переважає приватний інтерес у неправомірному отриманні [PERSON] спірної земельної ділянки. Земля є основним національним багатством, що має перебувати під особливою охороною держави. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовну вимогу керівника Шепетівського окружної прокуратури в інтересах держави про витребування земельної ділянки у відповідача [PERSON] слід задовольнити, а позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянки та скасування державної реєстрації земельної ділянки залишити без задоволення. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.2 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому за пред`явлення зазначеної позовної заяви із трьома позовними вимогами, що становить не менше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 9084 грн 00 коп. ( 3028 грн * 3 вимоги). Отже, за позовну вимогу про витребування земельної ділянки сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн 00 коп. Оскільки позов задоволено частково, а саме задоволено вимогу про витребування земельної ділянки у [PERSON] , тому підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. Таким чином, з Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області та з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір по 1514 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial