Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів. [PERSON] звернулась до\~суду з\~позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів, в якому просить суд: - стягнути з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня первісного звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилась. Була належним чином повідомлена. Надала клопотання в якому просила розгляд справи здійснити у її відсутність. Позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, клопотань не надавав, про час та місце був належним чином повідомлений. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу 3 ЦПК України. Вивчивши позовну заяву з додатками, надавши оцінку доказам наданих позивачем, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. У сторін, народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Статтею 180\~СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.\~181\~СК України за\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином встановлено, що відповідач фактично самоусунувся від утримання спільної дитини та у добровільному порядку не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, яка повністю знаходяться на утриманні позивача, тому суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка вказала, що 05 листопада 2024 року звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина, проте Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2024 року було відмовлено у зв`язку із порушенням заявницею правил підсудності звернення із судовим наказом. 15 листопада 2024 року вона звернулась із аналогічною заявою про видачу судового наказу до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, проте Ухвалою суду від 09 грудня 2024 року також було відмовлено у зв`язку із неможливістю встановлення місця реєстрації боржника. Тому, 26 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку «Укрпошта» звернулась із вказаним позовом. Внаслідок вищезазначеного, просить суд стягнути аліменти з відповідача починаючи з 05 листопада 2024 року, як з часу первісного звернення до суду із вказаними вимогами. Проте, суд не може задовольнити вказане клопотання, оскільки норма ч.1 ст.191 СК України вказує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Залишення заяв про видачу судового наказу про стягнення аліментів без задоволення - не є підставою для зворотного врахування часу звернення до суду із такими вимогами. Враховуючи вищевказані обставини справи та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що пред`явлені позовні вимоги за даним позовом є обґрунтовані та доведеними доказами наявними в матеріалах справи, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: partial