Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

25.02.2025 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свій позов тим, [INFO] померла його мати - [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять: - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] ; - земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться у [ADDRESS] . Заповіту, яким би померла розпорядилася подальшою долею спадкового майна, остання не залишила. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом, в розумінні статті 1261 ЦК України. 15.01.2025 року позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області і у прийняті спадщини йому було відмовлено та роз`яснено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, який він пропустив. Позивач зазначає, що шестимісячний строк на прийняття спадщини ним було пропущено з поважних причин, а саме: через тривалі хвороби, незадовільний стан здоров`я, перебування на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, численні оперативні втручання. Враховуючи вищенаведене, просить визначити додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2025 року, справу передано на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій (ас 17). Ухвалою головуючого судді від 04.03.2025 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження, витребувані матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] , призначено підготовче засідання (ас 18-19). 18.03.2025 року Луцька районна державна нотаріальна контора Волинської області повідомила про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (ас 28, 29). Учасники справи, які були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи в підготовчому засіданні, не з`явилися. 17.03.2025 року позивач подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю (ас 26). 18.03.2025 року представник третьої особи подала відповідь на запит, в якій зазначила про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує (ас 28). 01.04.2025 року представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує (ас 31). Суд ухвалив: розгляд справи у підготовчому засіданні проводити у відсутності учасників справи, згідно частини 1 статті 198, частини 1 статті 223 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи ту обставину, що станом на день проведення підготовчого засідання відповідач визнає позов повністю і дане визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про ухвалення рішення у підготовчому засіданні. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 01.04.2025 року - дата складення повного судового рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. У підготовчому засіданні дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд встановив наступне. [PERSON] є сином [PERSON] , яка [INFO] померла і після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять: - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] ; - земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться у [ADDRESS] . Заповіту, яким би померла [PERSON] розпорядилася подальшою долею спадкового майна, остання не залишила. Встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] першої черги спадкування за законом і 15.01.2025 року він звернувся із заявою про прийняття спадщини до Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області. У прийняті спадщини йому було відмовлено та роз`яснено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, який він пропустив. Проте, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. В підготовчому засіданні встановлено, що позивач є інвалідом 2-ї групи довічно і стан його здоров`я є незадовільним, він часто перебуває на стаціонарному лікуванні у КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни», зокрема в період з 13.02.2023 року по 27.03.2023 року, коли померла його мама, а також в періоди: з 28.03.2023 року по 21.04.2023 року, з 20.05.2024 року по [INFO] , з 11.11.2024 року по 28.11.2024 року, з 10.12.2024 року по 30.12.2024 року. Встановлені в підготовчому засіданні обставини підтверджуються письмовими доказами: довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 06.08.2018 року (ас 7), повідомленням Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області від 15.01.2025 року (ас 8), випискою № 598 із медичної карти стаціонарного хворого (ас 9), випискою № 1313 із медичної карти стаціонарного хворого (ас 10), випискою № 2180 із медичної карти стаціонарного хворого (ас 11), випискою № 4898 із медичної карти стаціонарного хворого (ас 12), випискою № 5370 із медичної карти стаціонарного хворого (ас 13), свідоцтвом про смерть [PERSON] (ас 14), свідоцтвом про народження [PERSON] (ас 15), Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 13.03.2025 року (ас 29). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частини 1\~статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частини 3 статті\~1223, частини 1 статті\~1220, частини 1 статті 1270\~ЦК України, здійснення права на спадкування, право на спадщину, виникає у день її відкриття. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1\~статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, згідно частини 3\~статті 1272 ЦК України. За змістом наведених норм ЦК України, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і для реалізації цього права закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а правила частини 3\~статті 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані лише у випадку, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач покликається на те, що причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини було те, що він має незадовільний стан здоров`я, через хвороби часто перебуває на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, мав численні оперативні втручання. Надаючи правову оцінку поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Крім того, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Також суд зазначає, що принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: зокрема, принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності», як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті його матері - [PERSON] , оскільки причини пропуску строку, на які посилається позивач, хоча і є не є безумовно поважними, ураховуючи не постійне та не безперервне його перебування на стаціонарному лікуванні, та які не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, проте, ураховуючи позицію відповідача і третьої особи щодо позовних вимог, зокрема визнання позовних вимог, відсутність спору щодо спадкового майна, з урахуванням дотримання принципу «пропорційності», як невід`ємної складової та інструмента верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності, дотримуючись розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства, при встановленні позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, на переконання суду не буде порушений розумний баланс між інтересами суспільства і приватної особи - позивача, який отримає можливість прийняти у власність спадщину (частину спадщини) після смерті рідної матері. Таким чином, виходячи із характеру спірних правовідносин та обставин справи, суд доходить висновку, що пропущення позивачем строку для прийняття спадщини не має стати причиною усунення його від права спадкування за законом, а відтак, про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] .

Outcome: approved