Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Представник позивача адвокат Струць Т.І., звернулась до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд: позбавити батьківських прав, [PERSON] , [INFO] , щодо неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що у нього з відповідачкою є спільні неповнолітні діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що фактично проживають з ним за адресою [ADDRESS] . Діти перебувають повністю на утриманні позивача. Сторони не ведуть спільного господарства і побуту, не підтримують подружніх стосунків, в суді розглядається справа про розірвання шлюбу між ними. Відповідачка покинула Позивача з дитиною, та не бере участі у вихованні дітей, не спілкується з ними та не приходить до них, хоча Позивач жодних перешкод не чинив. Зазначає, що у свою чергу, позивач надає усі необхідні умови для забезпечення дітей як в матеріальному аспекті, так і сприяє повноцінному моральному її розвитку. Вищезазначене підтверджується відповідями на адвокатський запит з навчальних закладів. Виходячи з обставин, які викладені вище виникла потреба юридично оформити вказані обставини, щоб можна було повноцінно реалізовувати права дитини на вибір місця проживання, пересування, бути усиновленою та ряд інших, а також щоб батько мав можливість оперативно реагувати на проблеми, які можуть виникнути із здоров`ям дитини тощо. 31 жовтня 2024 року до суду надійшла відповідь виконавчого комітету Гребінківської міської ради, згідно якої встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 11.11.2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін на 27.11.2024 об 11-00 год. Залучено до участі у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей Гребінківської міської ради. Зобов`язано третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей Гребінківської міської ради, надати суду висновок щодо доцільності або не доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 25-27). У зв`язку з поданим клопотання представника позивача, підготовче засідання відкладено на 17.12.2024 о 09-30 год (а.с. 30-31). У зв`язку з поданим клопотання представника третьої особи, підготовче засідання відкладено на 13.01.2025 о 13-30 год (а.с. 45). 13.01.2025 року представником заявника Струць Т.І. через систему «Електронний суд» подано клопотання про долучення доказів, які підтверджують підстави позбавлення батьківських прав відповідача та клопотання про залучення третьої особи (а.с. 57-61). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 13.01.2025 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області (місцезнаходження: 19801, Черкаська область, Золотоніський район, с. Драбів, вул. Центральна, буд.69, код ЄДРПОУ 04407690). 18.02.2025 року представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області Орел С.І. подано через систему «Електронний суд» клопотання про долучення доказів, а саме, рішення «Про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] » (а.с. 85-88). Ухвалою суду від 19.02.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.92-94). 27.03.2025 року в судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник Струць Т.І. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання 27.03.2025 року не з`явилася, вона належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Натомість надіслала до суду засобами поштового зв`язку (АТ «Укрпошта») заяву про визнання позову (а.с. 38-44). Представник третьої особи: Служби у справах дітей Гребінківської міської ради у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, рішення по справі покладає на розсуд суду. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області, у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 247 ЦПК України суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, заслухавши доводи позивача та його представника, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 24.01.2006 року Виконкомом Драбове-Барятинської сільської ради Драбівського району Черкаської області, актовий запис № 1 (а.с. 10). Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 18.11.2024 року (справа № 530/1407/24) шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 102-105). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 30.03.2006 року Виконкомом Драбово-Барятинської сільської ради Драбівського району Черкаської області, актовий запис № 4), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 16.01.2008 року Виконкомом Драбово-Барятинської сільської ради Драбівського району Черкаської області, актовий запис № 1), та [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 27.03.2013 року Драбово-Барятинською сільською радою Драбівського району Черкаської області, актовий запис № 3) (а.с.10 зворот, 11, 11 зворот). Відповідно до довідки від 28.08.2024 року, виданої виконавчим комітетом Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області, [PERSON] проживає без реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (а.с. 08). Відповідач працює апаратником оброблення зерна в ТОВ «ЗК «Хорс» з 09.01.2024 року по даний час (а.с. 100-101). З характеристики, наданої Митлашівською гімназією Драбівської селищної ради, вбачається, що мама [PERSON] протягом 2023-2024 року заклад освіти не відвідувала (а.с. 07). З характеристики, наданої Закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів с. Драбово-Барятинське Драбівської селищної ради Черкаської області, вбачається, що мама [PERSON] протягом 2023-2024 року заклад освіти не відвідувала (а.с. 07 зворот). Відповідно до довідки від 17.12.2024 р. Служби у справах дітей Драбівської селищної ради Черкаської області, [PERSON] сам виховує, здійснює догляд та утримує неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; мати [PERSON] з дітьми не проживає та не бере участі у їх вихованні та утриманні (а.с. 61 зворот). Довідкою від сімейного лікаря підтверджено, що мати дітей не з`являлась до сімейного лікаря на медогляди і при захворюванні дітей (а.с. 60). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 16.12.2024 року, складеного старостою Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області Бондарем Ю.М., вбачається, що [PERSON] сам виховує неповнолітніх дітей, працює робітником у ЗК «Хорс», старший син [PERSON] навчається у вищому військовому навчальному закладі (а.с. 61). З висновку органу опіки та піклування затвердженого Рішенням виконавчого комітету Драбівської селищної ради від 13.02.2025 року №19 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітніх дітей, вбачається, що відповідач участі у вихованні дітей не бере, не проявляє батьківської уваги та турботи, контакту з педагогами не підтримує. Орган опіки та піклування вказує, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків виховувати своїх неповнолітніх дітей , піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Враховуючи це, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.87-88). Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд виходить з наступного. Одним із основних батьківських обов`язків є обов`язок по належному вихованню дитини, прищеплення їй моральних цінностей, духовності, культури своєї нації. Саме батьки повинні навчити дитину формувати систему пріоритетів та ні в якому разі не дати їй спотворити існуюче світосприймання. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За нормами ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої ВРУ 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (HUNT v. UKRAINE, Заява N31111/04) Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 (Заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за ст.8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (п. 100, Справа "Мамчур проти України" від 16.07.2015, №10383/09). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що у справах стосовно дітей у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, виходячи із об`єктивних обставин спору, а потім осіб, які висувають відповідні вимоги. При цьому, згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч.ч.8, 9 ст.7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За нормами ч.ч.1, 5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч.ч.1,2,4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як передбачено ч.ч.2,3 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених п.2, 4 і 5 ч.1 цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Статтею 165 СК України врегульовано, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім того, згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Як передбачено ч.1 ст.12 вказаного закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд враховує й роз`яснення, наведені у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків у цій справі знайшло своє підтвердження, адже відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: ухиляється від належного матеріального забезпечення дітей, тим самим не забезпечує необхідного харчування, розвитку, медичного догляду, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей; не створює умов для отримання дітьми освіти, що є свідомим нехтування батьківськими обов`язками. Виходячи з чинного законодавства України, зокрема, з ч. 5 ст. 19 СК орган опіки та піклування за місцем проживання дитини подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, які бажають проживати з дитиною, а не тих батьків, які з дитиною не проживають. Це положення підтверджується роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ від 09.02.2017, вих.№ 9-244/0/4-17, узагальненням практики розгляду судами цивільних справ про усиновлення дітей, позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та піклування над дітьми від 01.01.2009 р. Київського апеляційного суду. Так, зокрема, в роз`ясненні Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ від 09.02.2017, вих.№ 9-244/0/4-17, наданих Управлінню служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, зазначається, що саме орган опіки та піклування за місцем проживання дитини надає висновок під час вирішення судом позову про позбавлення батьківських прав. Таким чином, висновок про доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав повинен надаватися органом опіки та піклування за місцем фактичного проживання дитини. Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, які підтверджують доводи позивача про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей, крім того, органом опіки та піклування за місцем фактичного проживання дітей надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. За таких обставин, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, які, як встановлено судом, проживають окремо від матері разом з батьком, беручи до уваги, що мати дітей самоусунулася від їх виховання, не виконує своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, виховання, підготовку до самостійного життя, негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток дітей як складову виховання, суд вважає за доцільне задовольнити позов у повному обсязі, позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки це рішення в повній мірі відповідає інтересам дітей.

Outcome: approved