Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Алексєєва Майя Антонівна звернулась в суд із позовом до Дунаєвецької міської ради, в якому просила встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] сертифікату серії [NUMBER] , виданого 06 лютого 1997 року Дунаєвецькою районною державною адміністрацією про право на земельну частку (пай), розміром 1,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке перебувало у колективній власності Рачинської спілки селян Дунаєвецького району Хмельницької області, виданого на ім`я [PERSON] та визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 1,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності Рачинської спілки селян Дунаєвецького району Хмельницької області, згідно з сертифікатом серії ХМ №0256144, виданим 06 лютого 1997 року Дунаєвецькою районною державною адміністрацією, в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , яке він успадкував за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер позивачки батько [PERSON] та відкрилась спадщина на належне йому майно. За життя він залишив заповіт, згідно з яким заповів [PERSON] , все належне йому на день смерті майно. Позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після його смерті та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Але батько мав ще й право на земельну частку (пай), розміром 1,63 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства Рачинецької спілки селян с. Рачинці Дунаєвецького району Хмельницької області (тепер Кам`янець-Подільського району Хмельницької області). Право на цю частку батько успадкував на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ХМ №0256144, виданим Дунаєвецькою районною державною адміністрацією 06.02.1997 року, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №372 на ім`я своєї матері [PERSON] . Спадщину після смерті своєї матері [INFO] батько фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових прав так як помер. Позивачка успадковую це право на земельну частку (пай) в порядку спадкової трансмісії. На даний час позивачка бажає отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), з приводу чого звернулась до державного нотаріуса Дунаєвецької державної нотаріальної контори. Але нотаріус, ознайомившись з наданими нею документами, відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину та винесла постанову. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно постанови нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай), яку він успадкував за заповітом після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] , так як правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай), серія ХМ №0256144, виданий Дунаєвецькою районною державною адміністрацією 06.02.1997 року, у той час як [PERSON] померла [INFO] , тобто після смерті спадкодавця. Крім того, в сертифікаті є виправлення імені та по батькові власниці сертифіката. Позасудовим шляхом встановити вказаний факт нележності правовстановлюючого документу неможливо, тому позивачка просила задовольнити її позов, встановивши означений юридичний факт у судовому порядку та визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2025 року у зазначеній справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та справу призначено до підготовчого засідання. \~ \~ В\~підготовчому судовому\~засіданні \~представник позивачки\~адвокат \~Алексєєва М.А.підтримала позовну заяву у повному обсязі та просили задовольнити, з підстав викладених у ній. Представник відповідача Дунаєвецьцої міської ради в судове засідання не з`явився, подали до суду відзив на позовну заяву, в якому просили провести розгляд справи за відсутності представника відповідача, проти задоволення позову не заперечують. Суд, заслухавши представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, вважає, що поданий позов слід задовольнити з огляду на наступне. [INFO] померла баба позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Родинні відносини позивачки з померлими підтверджуються, зокрема, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , згідно якого [INFO] народилась « [PERSON] », у графі батько вказано « [PERSON] », а у графі мати вказано " [PERSON] "; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , згідно якого « [PERSON] » уклала шлюб з « [PERSON] », в якому змінила прізвище на « [PERSON] ». За життя\~ [PERSON] залишив заповіт від 16 жовтня 1995 року, посвідчений Григор`євим С.В. державним нотаріусом Дунаєвецької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №2-2044, є не зміненим та не скасованим, яким заповів все своє майно [PERSON] . \~ \~ \~ \~До майна померлого [PERSON] Дунаєвецькою державною нотаріальною конторою 20 січня 2004 року заведено спадкову справу №7/2004. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів означеної спадкової справи, спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] є [PERSON] , яка відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом успадкувала житловий будинок та грошові вкади. Однак, після смерті [PERSON] залишилось ще спадкове майно право на земельну частку (пай), розміром 1,63 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства Рачинецької спілки селян с. Рачинці Дунаєвецького району Хмельницької області (тепер Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, що належало його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої за заповітом був [PERSON] . 17.02.1982 року [PERSON] склала заповіт, зареєстрований в реєстрі за №16 посвідчений секретарем виконавчого комітету Голозубинецької сільської Ради народних депутатів Дунаєвецького району Хмельницької області, згідно якого все майно заповіла [PERSON] . Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 05.02.2205 року щодо наявності заповіта підтверджується, що заповіт, складений [PERSON] зареєстрований у реєстрі за №40007871 та чинний. Згідно рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2024 року встановлено факт належності заповіту від імені [PERSON] , посвідчений 17.02.1982 року, зареєстрований в реєстрі за №16 посвідчений секретарем виконавчого комітету Голозубинецької сільської Ради народних депутатів Дунаєвецького району Хмельницької області, згідно якого вона заповіла все майно, де б воно не було і з чого б не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право [PERSON] належить [PERSON] . Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №79286674 від 25.11.2024 спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заводилася. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Разом із цим, згідно повідомлення про відмову у вчиненні нотаріальної дії №22/02-31 від 05 лютого 2025 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії ХМ №0256144, що належало померлій [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якої за заповітом був [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, в зв`язку з тим, що вищевказаний сертифікат виданий після смерті [PERSON] , та у зв`язку з неможливістю встановлення факту належності вищевказанного спадкового майна померлій [INFO] [PERSON] . Наведена обставина стала підставою для звернення позивачки до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ч.1\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5\~ст.1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1\~ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно п. 3 Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. Згідно пункту 2 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ч.10 ст. 5 ЗК України 1990 року право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Рішенням Рачинецької сільської ради народних депутатів від 14 червня 1995 року за №7 колективному сільськогосподарському підприємству «Рачинецькій спілці селян» с.Рачинці передано у колективну власність 935,6 гектарів землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право колективної власності на землю В серії ХМ №000333 від 11.07.1995року. Згідно повідомлення від 17 лютого 2025 року Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин вбачається, що списках громадян членів Рачинецької спілки селян, що мають право на земельну частку (пай) с.Рачинці, Дунаєвецького району, Хмельницької області зазначено гр. [PERSON] . Згідно Витягу з «Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Дунаєвецькою райдержадміністрацією» вбачається, що за [PERSON] 06.02.1997 року зареєстровано за №372 сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0256144, розміром 1,63 га, як члена колективного сільськогосподарського підприємства « Рачинецької спілки селян» с. Рачинці Дунаєвецького району, Хмельницької області, тобто вже після його смерті. У постанові Верховного Суду від 25.02.2021 року у справі №587/2672/19 зазначено, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином, [PERSON] на час своєї смерті набула право на отримання земельної частки (паю) розміром 1,63 га, із земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства «Рачинецької спілки селян» с.Рачинці Дунаєвецького району Хмельницької області, так як була членом КСП « Рачинецької спілки селян» на момент розпаювання земель та за життя внесена до списку осіб, які мають право на одержання земельної частки (паю), тобто мала право на земельну частку (пай), яке у подальшому посвідчено відповідним сертифікатом, та яка після її смерті увійшла до складу її спадкового майна, а тому її право перейшло у порядку спадкування до її спадкоємця сина [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] . \~ \~ \~ \~ \~Суд,\~з врахуванням вищевказаного, приходить до висновку, що [PERSON] має право на визнання за нею права\~власності як\~за спадкоємцем\~за заповітом\~право на\~земельну частку\~(пай),\~яка перебувала\~у колективній\~власності колективного\~сільськогосподарського підприємства\~«Раинецької спілки\~селян» с.Рачинці\~Дунаєвецького району\~Хмельницької області,\~що належало\~ [PERSON] померлій\~ [INFO] ,\~яке успадкував\~ [PERSON] , який померла [INFO] . Щодо вимоги позивачки про встановлення факту належності правовстановлюючого документу слід зазначити наступне. У відповідності з п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч. 1\~ст. 318 ЦПК України\~у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. Як визначено в п. 12Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно листа ВСУ «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1\~ст.256 ЦПК\~(в редакції до 15.12.2017 року) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0256144, виданий 06 лютого 1997 року Дунаєвецькою районною державною адміністрацією, розміром 1,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності Рачинської спілки селян Дунаєвецького району Хмельницької області, на ім`я [PERSON] (виправлено на [PERSON] ), а не на « [PERSON] » - так як зазначено у свідоцтві про смерть спадкодавця. Той факт, що [PERSON] та [PERSON] це одна і та сама особа і їй належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0256144, виданий 06 лютого 1997 року Дунаєвецькою районною державною адміністрацією, розміром 1,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності Рачинської спілки селян Дунаєвецького району Хмельницької області підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які вказали, що вони є односельчанами, і їй відомо, що бабусю позивачки в селі кликали [PERSON] , вона працювала в колгоспі і отримала пай. \~ \~ \~ \~У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно із\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. \~ \~ \~ \~Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги неможливість встановлення факту належності правовстановлюючого документу померлій [PERSON] в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення такого юридичного факту, оскільки метою його встановлення є отримання можливості реалізувати позивачкою права на спадкування. Згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Із копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] має ІІ групу інвалідності, а тому звільняється від сплати судового збору. Відповідно до ст.\~141,142 ЦПК України, враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, а також те, що позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнена від сплати судових витрат, то з відповідача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір у розмірі 50 % від встановленого\~Законом України «Про судовий збір»\~розміру судового збору за подання до суду позову майнового характеру та немайнового характеру.

Outcome: approved