Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 26960,00 грн та понесених судових витрат на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.02.2020 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір №1392989, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 8000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. Відповідач не виконав умови кредитного договору. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого, 01.04.2020 згідно умов договору факторингу №01/04 ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором №1392989 від 19.02.2020 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ«ФК Довіра та Гарантія »), а відповідно ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права вимоги до відповідача. 13.12.2021 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ«ФК«ПІНГ-ПОНГ» укладено договір факторингу № 1/6 у відповідності до умов якого та згідно додатку № 1 до договору факторингу, набуло право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №1392989 від 19.02.2020. Згідно додатку № 1 до договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК«ПІНГ-ПОНГ» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 26960,00грн, із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 8000,00 грн; - заборгованість за відсотками становить 18000,00 грн; - заборгованість за комісією становить 960,00 грн. ТОВ «ФК«ПІНГ-ПОНГ» повідомляє, що було вжито заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення досудової вимоги про сплату заборгованості за договором про споживчий кредит №1392989 від 17.02.2020. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2025 року головуючим суддею визначено Разгуляєву О.В. 10.01.2025 року ухвалою Таращанського районного суду Київської області позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія«ПІНГ-ПОНГ» було залишено без руху. 14.01.2025 від представника позивача Ланового Є.М через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява про виконання ухвали суду. Ухвалою суду від 17 січня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою заявлено вимогу про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечують щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не надавав. Як убачається з матеріалів справи, судові неодноразово відкладалися, переважно через клопотання відповідача в зв`язку з неможливістю його участі з різних причин та 24.03.2025 судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача. Останнє судове засідання було призначено на 03.04.2025 року, проте від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшла заява про відкладення розгляду справи. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та представника відповідача суд ураховує наступне. Відповідно до\~статті 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні у разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; першої неявки в судове засідання учасника справи, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні режимі відеоконференції; необхідність витребування нових доказів; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи без її участі, дала особисті пояснення. \~Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. протии Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. \~Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідно до частини першої\~статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з частиною другою\~статті 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язківу межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Виходячи з вищенаведеного, суд враховує визначений ст. 275 ЦПК України строк розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та те, що відповідачем відзиву на позов не надано, відповідач повторно в судове засідання не з`явився, його представник звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи без поважних причин, суд вважає, що клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає. Суд враховує і те, що Верховний Суд вже неодноразово у своїх рішеннях, зокрема у справах №802/562/18-а, №826/4504/17, звертав увагу на те, що повноваження щодо відкладення судового розгляду на підставі поданого учасниками судового процесу клопотання є дискреційними. Судова дискреція щодо оцінки обставин, які не дають можливості особі прийняти участь у судовому засіданні, на предмет їх поважності чи неповажності для цілей відкладення судового розгляду не має абсолютних меж. Суд має враховувати конкретну ситуацію та обґрунтування особи, яка просить суд відкласти судовий розгляд, відповідне обґрунтування не має бути абстрактним, а обставини, наведені у ньому, повинні бути підтверджені належною доказовою базою. Тобто реалізація відповідної дискреції суду щодо кваліфікації наведених учасником судового процесу у клопотанні про відкладення судового розгляду обставин має здійснюватися індивідуально з урахуванням принципу верховенства права. Це зумовлено тим, що сама концепція верховенства права передбачає суд як найдієвіший інструмент її застосування, адже тільки суд може вийти за межі формального права та визначити доцільне та належне регулювання в кожній конкретній ситуації. При цьому для цілей дотримання принципу верховенства права суд повинен обирати такий варіант вирішення клопотання про відкладення судового засідання, який є максимально доцільним та справедливим у відповідній ситуації, а обраний ним процесуальний наслідок розгляду відповідного клопотання, як результат реалізації наданих йому дискреційних повноважень, завжди вимагає мотивації зробленого вибору. З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та вважає, що вищевказане в сукупності свідчить про достатність часу та можливостей для відповідача щоб реалізувати своє право на захист, в тому числі і подання доказів. Суд також зауважує, що відповідач та його представник не скористалися своїм правом на подання до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, не обґрунтував заяву про відкладення розгляду справи неможливістю взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Відтак, суд розцінює дії відповідача та його представника, як такі, що спрямовані на безпідставне затягування розгляду справи. Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності належним чином повідомленого відповідача та його представника. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч.8 ст.178ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Судом встановлено\~та матеріалами\~справи підтверджено, що 19.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 1392989 (індивідуальна частина) шляхом підписання кредитного договору відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, отриманого від кредитодавця ТОВ «Мілоан» на номер мобільного телефону відповідача у заявці на отримання кредиту. Відповідно до умов договору № 1392989 від 19.02.2022 року, відповідачу надано кредит у розмірі 8 000,00 грн. строком на 30 днів з 22.01.2021 року (п. п. 1.2, п. п. 1.3 договору). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 20.03.2020 року (п. п. 1.4 договору). Загальні витрати відповідача за кредитом (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 6960,00 грн в грошовому виразі або 1,058,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включають в себе складові, визначені у п. п. 1.5.1-1.5.2 договору. Комісія за надання кредиту 960,00 грн, яка нараховується за ставкою 12,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. п. 1.5.1 договору). Проценти за користування кредитом 6000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсоток від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. п. 1.5.2 Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. п. 1.6 договору). Тип процентної ставки за цим договором - фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього Договору (п.п.1.6 договору). Кредитні кошти надаються відповідачу шляхом переказу на картковий рахунок (п. п. 2.1. договору) (а.с.35-40). Отже, сторони узгодили істотні умови кредитного договору: розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, графік погашення платежів, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, порядок повернення кредиту, процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору саме на таких умовах та шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Вказане також\~стверджується анкетою-заявою\~на кредит\~№ 1392989\~від 19.02.2020\~року (а.с.17-18),\~графіком розрахунків,\~який є\~додатком до\~договору про\~споживчий кредит\~№ 1392989\~від 19.02.2020\~року (а.с.41)\~та платіжним\~дорученням №\~15478008\~від 19.02.2020\~року,\~з якого\~вбачається,\~що ТОВ\~«Мілоан» перерахувало\~на картковий\~рахунок [PERSON] \~грошові кошти\~в сумі\~8\~000,00\~грн (а.с.63). 01.04.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК«Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги № 01/04, відповідно до умов якого відбулося відступлення права грошової вимоги і за договором про споживчий кредит №1392989 від 19.02.2020, сума та розрахунок заборгованості було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан», що підтверджено договором відступлення прав вимоги № 01/04 від 01.04.2020 (а.с.42-48) та витягом з додатку до договору відступлення прав вимоги №01/04 від 01.04.2020 (а.с.24-26). 13.12.2021 між ТОВ «ФК«Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК«ПІНГ-ПОНГ» було укладено договір факторингу №1/6, відповідно до умов якого відбулося відступлення права грошової вимоги і за договором про споживчий кредит № 1392989 від 19.02.2020, сума та розрахунок заборгованості було передано позивачу від попереднього кредитора ТОВ «ФК Довіра та Гарантія», що підтверджено договором факторингу № 1/6 від 13.12.2021 (а.с.55-59) та витягом з додатку №1 до договору факторингу № 1/6 від 13.12.2021(а.с.21-23, 113). Сума заборгованості відповідача становить 26960,00 грн з яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 8000,00 грн; - заборгованість за відсотками становить 18000,00 грн; - заборгованість за комісією становить 960,00 грн. ТОВ «ФК«ПІНГ-ПОНГ» направляв досудову вимогу вих. № 1392989-АВ від 02.09.2024 року на адресу відповідача про сплату заборгованості за договором про споживчий кредит №1392989 від 19.02.2020 перед кредитором ТОВ «ФК«ПІНГ-ПОНГ» на суму 26960,00 грн (а.с.65-66). Відповідачем доводи позивача щодо невиконання ним зобов`язань за кредитним договором не спростовані, а тому позовні вимоги ТОВ «ФК«ПІНГ-ПОНГ» підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] суми заборгованості. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.. В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ст.ст.3,6,627ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. ст.526,530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідност.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Згідно зіст.1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зважаючи на те, що доказів повернення боргу відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» вказаної заборгованості є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Відповідно дост.141ЦПК\~України з\~відповідача підлягають\~стягненню судові\~витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн на користь позивача. Щодо витрат позивача на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Позивачем надано договір про надання адвокатом Білецьким Б.М. правової допомоги № 43657029 від 07.08.2024 року, згідно якого адвокат зобов`язується представляти інтереси клієнта в судах загальної юрисдикції, підписувати та подавати до суду позовні заяви, відзиви та заперечення. Згідно п.4.1 загальна вартість послуг складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження) згідно тарифної сітки вказаної у п.4.8 даного договору, а також гонорар, зазначений в п. 4.9. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання клієнтом рахунку (п.4.2). Сторони домовились, що у разі прийняття судом по матеріалам позовної заяви позитивного рішення, клієнт зобов`язується сплатити гонорар на користь адвоката в розмірі 6 000 грн. (п.4.9). Актом від 11.11.2024 року підтверджено факт надання правової допомоги ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» на суму 6 000 грн. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі, що включає в себе збір та аналіз доказів і документів для подання та складення позовної заяви, яка подана до суду через систему "Електронний Суд", в сумі 6 000 грн є завищеним, враховуючи категорію, складність справи. А відтак, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню в розмірі 2 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial