Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду із\~заявою,\~в якій\~вказує,\~що 09.09.2009 [PERSON] позичив у нього 6000 доларів США. Зазначений договір між ними був укладений у формі надання відповідачем розписки. Відповідно до умов [PERSON] зобов`язувався повернути отримані ним кошти протягом місяця після вимоги про витребування від нього. 01.02.2019 він направив письмову вимогу з проханням повернути йому позичені кошти, але взятого на себе зобов`язання відповідач не виконав та гроші не повернув. Просить стягнути з [PERSON] на його користь 6000 доларів США, що еквівалентно 166680 грн., а також судові витрати. 18.02.2025 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з [PERSON] на його користь 6000 доларів США, що еквівалентно 251551,8 грн., згідно офіційного курсу станом на 17.01.2025. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. [PERSON] \~та його\~представник [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилися,\~хоч про\~слухання справи\~повідомлені в\~установленому законом\~порядку. Згідно поданої заяви просять проводити розгляд справи у їх відсутності, позов не визнають, обґрунтовуючи тим, що згідно розписки він зобов`язаний повернути борг на протязі одного місяця з дня вимоги. При цьому само по собі право вимоги не обмежено будь-якими термінами або строками, а тому настало у позивача фактично наступного дня від дати укладання договору позики, оформленого розпискою. Вважає, що строк позовної давності у даному зобов`язанні сплив напротязі трьох років та одного місяця від дати укладання розписки, а саме: розписка датована 09.09.2009, право на вимогу у позивача виникло з 10.09.2009, строк позовної давності сплив 10.10.2012. Просять відмовити у позові у зв`язку із спливом строків позовної давності. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст.\~1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч.1 та 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.\~ Відповідно до ч. 1 ст.\~526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~ Відповідно доч. 1 ст.\~527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1\~ст. 612 ЦК України\~передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому\~засіданні встановлено,\~що 09.09.2009 [PERSON] позичив у [PERSON] 6000 доларів США, які зобов`язався повернути протягом місяця після вимоги про витребування, зазначений договір між ними був укладений у формі надання відповідачем розписки (а.с.5). 01.02.2019 позивач [PERSON] направив [PERSON] письмову вимогу з проханням повернути йому кошти, що стверджується самою вимогою (а.с.11), описом вкладення та інформацією "Укрпошти" про відправлення (а.с.6). Офіційний курс долара США до гривні України станом на 27.01.2025 становить 41,9253 грн. за 1 долар США (а.с.215), тому 6000 доларів США відповідають 251551, 80 грн. Як встановлено судом, позичальник свої зобов`язання не виконав, а тому сума позики отримана позичальником за вказаним вище договором підлягає стягненню з відповідача. Суд не бере до уваги посилання відповідача [PERSON] \~та його\~представника [PERSON] щодо\~спливу строків\~позовної давності,\~як підставу\~длявідмови у позові, оскільки згідно розписки відповідач був зобов`язаний повернути борг протягом одного місяця з дня вимоги, яка направлена 01.02.2019, про що не заперечував відповідач, а тому звернення позивачем до суду 02.07.2019 відбулося в межах строку позовної давності. Відповідно до\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~відтак судприсуджує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на оплату судового збору (а.с.1, 184, 214) у сумі 4089,20 грн. (1666,80+1211, 20+1211, 20).

Outcome: approved