Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Позивач звернулася із позовом до відповідачів про визнання незаконним рішення Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області від 21 березня 2017 року № 19 щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 2500 га в [ADDRESS] . В позові зазначив, що 12 липня 2010 року він зареєстрував своє право власності на нерухоме майно домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] . Його земельна ділянка позивача межує із земельною ділянкою відповідачки площею 0, 2500 га. Земельна ділянка перейшла у власність відповідачки рішенням Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області № 19 від 21 березня 2017 року, на підставі якого державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. При цьому, вказана земельна ділянка охоплює частину дороги загального користування. Таким чином, відповідач приватизувала частину дороги загального користування та встановила на ній огорожу, тим самим, позбавивши мешканців села, в тому числі позивача, право проходу, а також проїзду до свого домоволодіння. Сільська рада передала земельну ділянку у власність відповідачки з порушенням ст. ст. 39, 83 Земельного кодексу України. Зазначив, що графічні матеріали земельної ділянки відповідачки на викопіюванні з генерального плану с. Скаржинці також свідчать про наявність дороги загального користування. Він є законним користувачем земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тому він має право вимагати усунення перешкод в користуванні дорогою. Позивач до цього часу не звертався до суду із позовом, оскільки не знав про існування рішення Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області № 19 від 21 березня 2017 року. Зазначив, що земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння позивача, раніше була єдиним цілим із земельною ділянкою відповідача, яка має заїзд з дороги. Просив суд визнати незаконним рішення Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області № 19 від 21 березня 2017 року щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 2500 га в [ADDRESS] . Представник відповідача направив до суду відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову. У відзиві зазначив, що в 1971 році рішенням керівництва колгоспу «Шляхом Леніна», яке було затверджено загальними зборами колгоспу, родині [PERSON] із земель колгоспного саду виділили земельну ділянку розміром 0, 25 га у постійне користування для будівництва та ведення особистого господарства. Протягом 1971-1976 років родина [PERSON] та сусіди родина [PERSON] почали будувати житлові будинки. Будинок [PERSON] будувала по лінії провулку [PERSON] , але родина [PERSON] побудувала будинок і перекрили [PERSON] та її родині проїзд по провулку [PERSON] до їх земельної ділянки та до будинку, який вони будували. Після цього будинок перебудував і позивач, розширивши коридор, тим самим повністю перекрив проїзну частину провулку Садового, встановивши огорожу та хвіртку. Згодом чоловік відповідачки [PERSON] за допомогою трактора прогорнув під`їзд до їхнього будинку позаду городів жителів села пор провулку Садовому, там він розрівняв земельну ділянку під будинок. 11 серпня 1983 року райвиконкомом Ярмолинецької районної ради прийнято рішення № 232 про надання дозволу [PERSON] на будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці розміром 0, 2500 га. 28 березня 2016 року КП «Ярмолинецьке БТІ» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] . ТОВ «ЕКФ «Власна справа» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо земельної ділянки по [ADDRESS] . 21 березня 2017 року Скаржинецька сільська рада прийняла рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку площею 0, 2500 га по [ADDRESS] та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0, 2500 га в [ADDRESS] . Після цього чоловік відповідачки зробив виїзд від свого будинку до [ADDRESS] на земельній ділянці, яка була виділена його родині. Жодних заяв чи скарг від сусідів, які проживали по [ADDRESS] ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), до Скаржинецької сільської ради та інших державних органів щодо самовільного захоплення частини земельної ділянки не надходило. Спору між родинами [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] за встановлені межі, щодо перешкоджання користуватися земельною ділянкою не було. Зазначив, що позивач приховав від суду, що його родина перекрила проїзд по проїзній частині дороги по провулку Садовому до земельної ділянки та будинку [ADDRESS] , спонукаючи [PERSON] та її чоловіка шукати альтернативний варіант користування земельною ділянкою. Заїзди по напрямку до чи від оселі Кравчуків не огороджувались і не створювали перешкод для їх використання позивачем та іншими жителями села. Будь-яких графічних матеріалів розміщення земельної ділянки [PERSON] , на яких є зображення дороги, позивач не представив, тому що у нього вони відсутні і не вказав, яку дорогу зайняла родина [PERSON] . При виготовленні працівниками ТОВ «ЕКФ «Власна Справа» технічної документації із землеустрою межі земельної ділянки про [ADDRESS] . Скаржинці в натурі (на місцевості) були погоджені із позивачем [PERSON] . Пройшли строки позовної давності, яка розпочалась з червня 2010 року, тобто з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач не надав суду жодних належних і допустимих доказів на підтвердження своїх даних, що [PERSON] спільно з представниками Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району заволоділа частиною його земельної ділянки і дороги, встановила огорожу та перешкоджає нею користуватися як позивачу, так і іншим жителям сел. Скаржинці тощо. Ствердив, що відповідачка жодних прав чи законних інтересів позивача не порушила. Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 9 лютого 2021 року по цивільній справі замінено відповідача, Скаржинецьку сільську раду Ярмолинецького району Хмельницької області, на належного відповідача Розсошанську сільську раду Хмельницького району Хмельницької області (Том № 1 а.с. 178-179). Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2021 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, [PERSON] про визнання незаконним рішення Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області від 21 березня 2017 року № 19 щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 2500 га в [ADDRESS] , призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (29013, м. Хмельницький, вул. Володимирська, 109). На вирішення експертизи поставлено наступні запитання: 1. Чи розташована дорога загального користування у межах земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 6825886400:01:003:0359, наданої рішенням № 19 п. 10 Скаржинецької сільської ради Хмельницького району (Ярмолинецького району) Хмельницької області від 21 березня 2017 року для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 2500 га в [ADDRESS] . 2. Чи відповідають місце розташування, площа, конфігурація та фактичне користування земельної ділянки, кадастровий номер: 6825886400:01:003:0359, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , - правовстановлюючим документам на неї п. 10 Рішенню № 19 18 сесії 7 скликання від 21 березня 2017 року Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 2500 га, яка розташована на території Скаржинецької сільської ради, [ADDRESS] , та технічній документації із землеустрою на вказану земельну ділянку (Том № 2 а.с. 27-30). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що позивач з 12 липня 2010 року є власником домоволодіння по [ADDRESS] . Так, суміжний землекористувач, [PERSON] , приватизувала дорогу загального користування, у зв`язку із чим позивач не може вільно заїхати на своє домоволодіння, а також не може приватизувати власну земельну ділянку. Земельно-технічна експертиза підтвердила порушення під час приватизації відповідачкою своєї земельної ділянки, а саме: приватизацію дороги загального користування. Уточнив позовні вимоги, просив суд визнати незаконним рішення Скаржинецької сільської ради не від 2017 року, а від 2018 року. Допитаний в якості свідка позивач зазначив, що свої позовні вимоги підтримує. Суду показав, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 26 червня 2010 року він є власником домоволодіння (житлового будинку з надвірними будівлями), яке знаходиться в [ADDRESS] . Суміжним землекористувачем є відповідачка [PERSON] , якій належить на праві власності земельна ділянка площею 0, 2500 га за адресою: [ADDRESS] . Під час приватизації його земельної ділянки весною 2020 року інженер-землевпорядник йому повідомив про неможливість приватизації земельної ділянки, адже виявив накладку земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача, а також повідомив йому, що сусідка приватизувала частину дороги загального користування. Після цього він запитав у [PERSON] про це, на що остання відповіла, що тепер він не зможе заїхати на своє подвір`я, оскільки це тепер їхня земельна ділянка. Зазначив, що в 2017 році до нього на роботу прийшла донька відповідачки і попросила підписати акт погодження меж, на що він погодився і запитав чи будуть проводитися заміри земельної ділянки, оскільки в акті погодження меж стояло прізвище його батька [PERSON] , а не його, тому він і підписав цей акт. Ствердив суду, що не може належним чином користуватися власною земельною ділянкою, здійснювати заїзд, адже відповідачка та її рідні всіляко перешкоджають цьому, загороджуючи проїзд власними транспортним засобом. Також вказав, що в нього виникли перешкоди з приватизацією його земельної ділянки. Зазначив, що, приватизувавши дорогу загального користування, відповідачка позбавила його право проходу та проїзду по цій дорозі до власного домоволодіння. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Зокрема, відповідачка була належним чином повідомлена про явку в судове засідання на 27 січня 2025 року на 10 год. 00 хв. та на 20 лютого 2025 року на 10 год. 00 хв. (Том № 2 а.с. 226-227). Відповідачка не надала суду доказів необхідності проведення стаціонарного лікування в приватній клініці в Республіці Польща. Крім цього, клопотань чи заяв про зупинення провадження у справі у зв`язку із важкою хворобою до суду не подавала (Том № 2 а.с. 216). Так, відповідач [PERSON] відмовилася від отримання судової повістки про виклик до суду на судове засідання,що призначене було на 11 березня 2025 року, а також відмовилася від одержання судової повістки на судове засідання, що призначене на 3 квітня 2025 року, про що свідчать довідки про причини повернення листа Укрпошти. Ця обставина свідчить про її перебування в с. Скаржинці Хмельницького (Ярмолинецького) району. Представник відповідача до суду не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав. Адвокат Білецький В.І. не надав суду жодних доказів, які б свідчили про розірвання ним договору про надання правової допомоги із відповідачкою [PERSON] (Том № 2 а.с. 222). Представник відповідача, Розсошанської сільської ради Хмельницького району, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечив проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши позивача в якості свідка, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов слід задоволити повністю. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] , є власником домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] . Зазначена обставина підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Ярмолинецьке БТІ» від 12.07.2010р. та копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.06.2010р. (а.с. 10-11). Рішенням № 10 (п. 9) 16 сесії 7 скликання від 8 листопада 2017 року Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 2500 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність на території с. Скаржинці Ярмолинецького району Хмельницької області. Ця обставина підтверджується копією рішення № 10 (п. 9) 16 сесії 7 скликання від 8 листопада 2017 року Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району (Том № 2 а.с. 7). Рішенням № 19 (п. 10) 18 сесії 7 скликання від 21 березня 2018 року Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 2500 га, яка розташована на території Скаржинецької сільської ради [ADDRESS] , та буде використовуватися для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (код КВЦПЗ 02.01) 6825886400:01:003:0359 0, 2500 га. Передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею (код КВЦПЗ 02.01) 6825886400:01:003:0359 0, 2500 га, яка розташована в [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується копією рішення № 19 (п. 10) 18 сесії 7 скликання від 21 березня 2018 року Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району (Том № 1 а.с. 138). 26 червня 2018 року державним реєстратором Шарівської сільської ради Ярмолинецького району Бачинською О.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 6825886400:01:003:0359, площею 0, 25 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по [ADDRESS] , номер запису про право власності: 265813353. Ця обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Том № 1 а.с. 79). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи по цивільній справі № 689/1037/20 від 10 грудня 2024 року: 1. У межах земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 6825886400:01:003:0359, наданої рішенням № 19 п. 10 Скаржинецької сільської ради Хмельницького району (Ярмолинецького району) Хмельницької області від 21 березня 2017 року для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 2500 га в [ADDRESS] , розташована дорога загального користування. Більш детально описано в дослідній частині висновку та зображено в Додатку № 1 до висновку експерта та фототаблиці № 1. 2. Місце розташування, площа та конфігурація земельної ділянки, що по [ADDRESS] по фактичному користуванні, станом на 22 жовтня 2024 року не відповідає площі та конфігурації земельної ділянки кадастровий номер 6825886400:01:003:0359, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] згідно правовстановлюючих документів на неї та відомостям щодо площі та конфігурації зазначених в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 2500 га, яка розташована на території Скаржинецької сільської ради, провулок, [ADDRESS] . Більш детально описано в дослідній частині висновку та зображено в додатку № 2 до висновку експерта та фототаблиці № 1. (Том № 2 а.с. 194-212). \~ \~ \~ \~ 29 листопада 2021 року представник відповідачки адвокат Білецький В.І., подав до суду письмове клопотання про допит свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вказавши лише адресу проживання свідка [PERSON] ( [ADDRESS] ) (Том № 2 а.с. 64). Судом направлено повістки зазначеним свідкам, однак листи не вручені через відсутність адреси (Том № 2 а.с. 235-238), а [PERSON] через відсутність у місці проживання (Том № 2 а.с. 242). Явку цих свідків в судове засіданні відповідачка та її представник не забезпечили. Твердження відповідача у відзиві про те, що в 1971 році рішенням керівництва колгоспу «Шляхом Леніна», яке було затверджено загальними зборами колгоспу, родині [PERSON] із земель колгоспного саду виділили земельну ділянку розміром 0, 25 га у постійне користування для будівництва та ведення особистого господарства. Протягом 1971-1976 років родина [PERSON] та сусіди родина [PERSON] почали будувати житлові будинки. Будинок [PERSON] будувала по лінії провулку [PERSON] , але родина [PERSON] побудувала будинок і перекрили [PERSON] та її родині проїзд по провулку [PERSON] до їх земельної ділянки та до будинку, який вони будували; після цього будинок перебудував і позивач, розширивши коридор, тим самим повністю перекрив проїзну частину провулку Садового, встановивши огорожу та хвіртку; згодом чоловік відповідачки [PERSON] за допомогою трактора прогорнув під`їзд до їхнього будинку позаду городів жителів села пор провулку Садовому, там він розрівняв земельну ділянку під будинок. 11 серпня 1983 року райвиконкомом Ярмолинецької районної ради прийнято рішення № 232 про надання дозволу [PERSON] на будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці розміром 0, 2500 га.; 28 березня 2016 року КП «Ярмолинецьке БТІ» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] , суд до уваги не приймає, адже вони не відносяться до предмета спору. Посилання представника відповідача, що жодних заяв чи скарг від сусідів, які проживали по [ADDRESS] ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), до Скаржинецької сільської ради та інших державних органів щодо самовільного захоплення частини земельної ділянки не надходило; спору між родинами [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] за встановлені межі щодо перешкоджання користуватися земельною ділянкою не було, тому і позов є безпідставним, суд розцінює критично та відхиляє. Так, позивач довідався про порушення своїх прав весною 2020 року, коли вирішив приватизувати свою земельну ділянку, і саме тоді він дізнався про порушення своїх прав як користувача земельної ділянки та, у зв`язку із цим, виник спір між [PERSON] і [PERSON] . Доводи представника відповідача про пропуск строку позовної давності яка розпочалась з червня 2010 року, тобто з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, суд вважає необґрунтованими. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Так, згідно із приписами ст. ст. 260, 261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. По даній справі предметом позову є скасування рішення № 19 (п. 10) 18 сесії 7 скликання від 21 березня 2018 року Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області. Позивач позов подав до суду 12 червня 2020 року. Тобто, позивачем не пропущений 3-річний строк позовної давності. Твердження представника відповідача у відзиві про те, що позивач приховав від суду, що його родина перекрила проїзд по проїзній частині дороги по провулку Садовому до земельної ділянки та будинку [ADDRESS] , спонукаючи [PERSON] та її чоловіка шукати альтернативний варіант користування земельною ділянкою; заїзди по напрямку до чи від оселі Кравчуків не огороджувались і не створювали перешкод для їх використання позивачем та іншими жителями села, суд розцінює критично. Так, відповідачем та її представником не надано суду доказів того, що родина позивача перекрила проїзд по проїзній частині дороги по провулку Садовому до домоволодіння відповідача. Також, не надано стороною відповідача і доказів звернення за вирішенням цього спору, зі слів відповідачки, до органу місцевого самоврядування чи до суду. Та обставина, що, за твердженням відповідачки, заїзди по напрямку до чи від оселі Кравчуків не огороджувались і не створювали перешкод для їх використання позивачем та іншими жителями села, не свідчить про незаконність винесеного рішення рішення № 19 (п. 10) 18 сесії 7 скликання від 21 березня 2018 року Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області та порушення прав, свобод і законних інтересів позивача. Посилання представника відповідача у відзиві на те, що при виготовленні працівниками ТОВ «ЕКФ «Власна Справа» технічної документації із землеустрою межі земельної ділянки про [ADDRESS] в натурі (на місцевості) були погоджені із позивачем [PERSON] і це є доказом відсутності спору, суд відхиляє. Зокрема, позивач в судовому засіданні повідомив, що в 2017 році до нього на роботу прийшла донька відповідачки і попросила підписати акт погодження меж, на що він погодився і запитав чи будуть проводитися заміри земельної ділянки, оскільки в акті погодження меж стояло прізвище його батька [PERSON] , а не його, тому він і підписав цей акт. Судом встановлено, що дійсно в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на території [ADDRESS] , гр. [PERSON] (Том № 2 а.с. 4-24) міститься акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання (а.с. 17). Водночас, в цьому акті не зазначено число та місяць його складання. Крім цього, в цьому акті зазначено не позивача, а його батька [PERSON] . Так, суд констатує, що підписання акту погодження меж позивачем у 2017 році не свідчить про відсутність порушення його прав як суміжного землекористувача, про які він дізнався в 2020 році. Доводи представника відповідача, що позивач не надав суду жодних належних і допустимих доказів на підтвердження своїх даних, що [PERSON] спільно з представниками Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району заволоділа частиною його земельної ділянки і дороги, встановила огорожу та перешкоджає нею користуватися як позивачу, так і іншим жителям сел. Скаржинці тощо, суд розцінює критично та не бере до уваги. Так, висновком експерта за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи по цивільній справі № 689/1037/20 від 10 грудня 2024 року встановлено: 1. У межах земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 6825886400:01:003:0359, наданої рішенням № 19 п. 10 Скаржинецької сільської ради Хмельницького району (Ярмолинецького району) Хмельницької області від 21 березня 2017 року для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 2500 га в [ADDRESS] , розташована дорога загального користування. 2. Місце розташування, площа та конфігурація земельної ділянки, що по [ADDRESS] по фактичному користуванні, станом на 22 жовтня 2024 року не відповідає площі та конфігурації земельної ділянки кадастровий номер 6825886400:01:003:0359, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] згідно правовстановлюючих документів на неї та відомостям щодо площі та конфігурації зазначених в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 2500 га, яка розташована на території Скаржинецької сільської ради, [ADDRESS] . (Том № 2 а.с. 194-212). Отже, належним і допустимим доказом по справі (висновком експерта) встановлено, що в межах земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 6825886400:01:003:0359, розташована дорога загального користування. Ця обставина свідчить про перешкоджання позивачу користуватися цією дорогою загального користування для власних потреб. Твердження представника відповідача про те, що відповідачка жодних прав чи законних інтересів позивача не порушила суд розцінює критично та відхиляє. Так, допитаний в якості свідка позивача зазначив, що, приватизувавши дорогу загального користування, відповідачка позбавила його право проходу та проїзду по цій дорозі до власного домоволодіння. Показання свідка є належним та допустимим доказом по справі. Інші доводи та твердження представника відповідача є явно необґрунтованими та неприйнятними і такими, що не стосуються предмета спору. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. А згідно із п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконним рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Частиною 1 статті 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визначається судом незаконним та скасовується. Відповідно до стаття 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм. Згідно із ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Стаття 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. \~ \~ \~ \~Отже, судом встановлено, що рішення № 19 (п. 10) 18 сесії 7 скликання від 21 березня 2018 року Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 2500 га, яка розташована на території Скаржинецької сільської ради [ADDRESS] , та буде використовуватися для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (код КВЦПЗ 02.01) 6825886400:01:003:0359 0, 2500 га, та передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею (код КВЦПЗ 02.01) 6825886400:01:003:0359 0, 2500 га, яка розташована в [ADDRESS] , прийнято з порушенням ст. 39 та ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України, оскільки землі загального користування населеного пункту с. Скаржинці (частину провулку Садового) передано у приватну власність відповідачки [PERSON] . \~ \~ \~ \~Таким чином, оскільки спірне рішення № 19 (п. 10) 18 сесії 7 скликання від 21 березня 2018 року Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області винесено з порушенням ст. 39 та ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України та порушує права суміжного землекористувача (позивача [PERSON] ) щодо вільного та безперешкодного користування власним майном (земельною ділянкою), тому зазначене рішення необхідно визнати незаконним та скасувати на підставі частини 1 статті 393 ЦК України і ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, оскільки саме такий спосіб захисту буде сприяти відновленню порушених прав та законних інтересів позивача. \~ \~ \~ \~Відповідно до припису ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідачів ( [PERSON] та Розсошанської сільської ради Хмельницького району) необхідно стягнути судовий збір на користь позивача по 420 грн. 40 коп. з кожного. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивача поніс витрати на проведення земельно-технічної експертизи 6 864, 40 грн., тому необхідно стягнути із відповідачів на користь позивача судові витати, пов`язані із проведенням експертизи, в розмірі 3\~432 грн. 20 коп. з кожного. \~ \~ \~ \~Суд не бере до уваги та відхиляє клопотання представника Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 27 лютого 2025 року щодо покладення судових витрат повністю на позивача незалежно від результатів вирішення спору, оскільки даний спір виник не внаслідок винних дій відповідача на підставі ч. 9 ст. 141 ЦПК України. Так, відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. В свою чергу, представник Розсошанської сільської ради не надав суду доказів, які б свідчили, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача. Крім цього, представником відповідача не надано доказів відсутності винних дій відповідача (Розсошанської сільської ради). На підставі викладеного,

Outcome: approved