Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

У вересні 2024 року до суду звернулося АТ «Полтаваобленерго» (в особі Кременчуцької об`єднаної філії) із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті вартості за надані послуги з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. В обґрунтування позову позивач вказував, що відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , о/р № [NUMBER] , які надавалися Кременчуцькою філією АТ «Полтаваобленерго» до 24 квітня 2019 року включно. Такі послуги надавалися позивачем у повному обсязі відповідно до якісних показників згідно вимог нормативно-технічних документів, а відповідачі, в свою чергу, зобов`язані були щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця здійснити оплату у розрахунок з позивачем за спожиті послуги з теплопостачання. Однак відповідачі всупереч п. 18 «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води водовідведення», затверджених Постановою КМ України від 21 липня 2005 р. за № 630, не виконували обов`язки та не оплачує своєчасно і у повному обсязі вартість наданих позивачем послуг. Станом на 11 вересня 2024 року відповідачі мають заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та гарячої води, спожиті за період з жовтня 2016 року по листопад 2018 року, у розмірі 16\~628,20 грн., яку позивач і просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку, а також кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою судді від 24 вересня 2024 року позовна заява була залишена без руху. 26 вересня 2024 року до суду від позивача, на виконання вимог ухвали судді, була подана заява. Ухвалою судді від 27 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, залучено сторін, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 03 березня 2025 року відповідач [PERSON] подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності. Відповідач [PERSON] особисті відзив на позов та/або письмові пояснення не подала. Представник позивача у лютому 2025 року подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив певні обставини щодо строку позовної давності, не заперечуючи, при цьому, що відповідно чинного законодавства України в межах строку позовної давності знаходиться борг відповідачів за період з 02 квітня 2017 року по 30 листопада 2018 року. У судове засідання представник позивача АТ «Полтаваобленерго» не прибув, просив справу розглядати без участі їх представника та відповідачів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули повторно з невідомих суду причин, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомили. Заяв, клопотань до суду не подавали. Відповідач [PERSON] не скористалися своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Як постає з договору купівлі-продажу квартири від 27.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Н.А., відповідачі [PERSON] та [PERSON] придбали у свою власність в рівних частках у [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 11-12). Відповідачі не вказали суду будь-які достовірні відомості на підтвердження факту відчуження квартири та її належності іншим особам на праві власності. Таким чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON] , як власники житла, були споживачами послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , які надавалися Кременчуцькою філією АТ «Полтаваобленерго» до 24 квітня 2019 року включно. Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання, яка виникла за період з жовтня 2016 року по листопад 2018 року включно, у розмірі 16\~628,20 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. За ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Як постає із матеріалів справи, між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню з однієї сторони, та споживанню з іншої сторони, комунальних послуг по централізованому постачанню теплової енергії у вигляді опалення та постачання гарячої води, які підпадають під регулювання Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила). У відповідності до п. 18 «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» споживач, якому надаються послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання та опалення повинен не пізніше не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не надали суду доказів на спростування факту користування ними наданими позивачем послугами у спірний період. Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо фактично користувався такими послугами. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Наведене узгоджується з правовим висновком ВП ВС у постанові від 07 липня 2020 року при розгляді справи № 712/8916/17, провадження № 14-448цс19. У відповідності до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно Закону України «Про житлово - комунальні послуги», позивач АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії зобов`язувався надавати відповідачам, як споживачам, вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, підігріву води, а споживачі зобов`язувалися своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Відповідачі, як споживачі послуг, всупереч вимогам п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не своєчасно та не в повному обсязі сплачували вартість наданих послуг. Відповідно до розрахунку позивача, за період з жовтня 2016 року по листопад 2019 року, станом на 11.09.2024 року, заборгованість відповідачів за надані позивачем послуги складає 16\~628,20 грн., з яких: 15\~379,18 грн. заборгованість за послугу з централізованого опалення та 1569,68 грн. заборгованість за послугу з централізованого постачання гарячої води, яка не сплачена станом на день розгляду справи. Відповідні докази у матеріалах справи відсутні та такі не були надані відповідачами. Спір між сторонами щодо порядку обчислення (розрахунку) та визначення розмірів вартості наданих позивачем послуг та заборгованості по оплаті фактично відсутній, оскільки відповідачі не вказали та не навели відповідні контррозрахунки. Станом на день розгляду справи відповідачі та будь-які інші особи не сплатили заборгованість по наданим позивачем послугам з теплопостачання у вигляді централізованого опалення у повному обсязі відповідно до заявлених позивачем вимог. Крім того, суд констатує, що обчислення вартості послуг у зазначений період здійснювався позивачем відповідно до встановлених за відповідними рішеннями органу місцевого самоврядування - Кременчуцької міської Ради тарифами, які не оскаржувалися відповідачами у судовому порядку. Таким чином, відповідачі фактично не виконували свої зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо тверджень відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного Кодексу України продовжуються на строк дії такого карантину. Отже, з 02.04.2020 (дата набрання чинності Законом від 30 березня 2020 року № 540-IX) продовжені строки позовної давності, у тому числі: загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27 червня 2023 року «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Разом із тим Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15.03.2022 у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного Кодексу України, продовжуються на строк його дії. Законом України від 8 листопада 2023 року № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Отже, з 02 квітня 2020 року перебіг строків позовної давності визначених статтею 257 ЦК України зупинений та станом на день розгляду справи не відновлений. АТ «Полтаваобленерго» заявлені вимоги про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання починаючи з жовтня 2016 року по листопад 2018 року включно, при цьому позов до суду подано 19.09.2024 р. З урахуванням положень наведених правових норм та встановлених обставин, у тому числі положень щодо того, що борг визнається у разі несплати вартості послуг після 20 числа наступного місяця після календарного місяця у якому надані послуг, період заборгованості по оплаті вартості за послуги теплопостачання з 01.03.2017 року по 30.11 2018 року знаходиться в межах строку позовної давності. Відповідачі не надали суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин та позову в цілому. На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Необхідно стягнути з відповідачів у дольовому порядку на користь АТ «Полтаваобленерго» (в особі Кременчуцької об`єднаної філії) заборгованість по оплаті вартості наданих послуг з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та централізованої гарячої води, що виникла станом на 11 вересня 2024 року за період з 01 березня 2017 року по 30 листопада 2018 року на загальну суму 9540,66 грн., з яких: - 8130,43 грн. - заборгованість по оплаті вартості за послугу з централізованого опалення, - 1410,23 грн. заборгованість по оплаті вартості за послугу з централізованого постачання гарячої води, тобто з кожного заборгованість по оплаті вартості наданих послуг з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та централізованої гарячої води, що виникла станом на 11 вересня 2024 року за період з 01 березня 2017 року по 30 листопада 2018 року по 4770,33 грн. При цьому позивачеві слід відмовити у задоволенні позову до відповідачів в частині вимог про стягнення заборгованості по оплаті вартості наданих послуг з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та централізованої гарячої води, що виникла станом на 11 вересня 2024 року за період з 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2017 року на загальну суму 7087,54 грн. Відповідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи наведені обставини, а також, що позов підлягає часткового задоволення на 58% ((9540,66 грн. : 16628,20 грн.) х 100%), то з відповідачів на користь позивача слід стягнути кошти у повернення сплаченого судового збору по 878,12 грн. ((3028 грн. х 58%) : 2) з кожного. При цьому необхідно відмовити у задоволенні вимог про стягнення коштів у повернення сплаченого судового збору у розмірі 1271,76 грн. (3028 грн. 1756,24грн.). Сторони не заявляли про понесення ними інших будь-яких судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених вимог, наданих сторонами письмових пояснень та доказів.

Outcome: partial