Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

26.11.2024 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 102\~068,37 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позову вказував, що 29.08.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки та страхування за №C-608-006514-19-980. Відповідно до п. 3 Кредитного договору, Банк надає клієнту кредит, шляхом встановлення відновлюваної Кредитної лінії по рахунку. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн. Ліміт, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 40 000 грн. та може змінюватись в межах встановленого угодою максимального ліміту. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00 % річних. Даний договір за своєю правовою природою є змішаним договором кредиту і договору страхування. Підписанням відповідного Кредитного договору Позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public -contracts) та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. На виконання умов вищевказаного договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Всупереч умов Кредитного договору Відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено Договір Факторингу за №01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 згаданого Договору Факторингу, АТ «Ідея Банк» відступило свої Права Вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло Право Вимоги за Первинними Договорами, в розмірі Заборгованостей Боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі Боржників. В тому числі, за даним Договором Факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за договором за №C-608-006514-19-980 від 29.08.2019 року. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору за №C-608-006514-19-980 від 29.08.2019 року, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС», станом на дату подачі позову, складає 102068,37 грн. та складається: заборгованості за основним боргом - 39 973,50 грн. та заборгованості за відсотками - 62 094,87 грн. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02.12.2025 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 21.01.2025 року до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Мунтяна І.І. надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач та представник не погоджуються з існуванням заборгованості за відсотками у заявленому позивачем розмірі, оскільки заявлена сума не вмотивована та не обґрунтована належним розрахунком. Так, на підтвердження суми заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за Кредитним договором за №С-608-006514-19-980 в розмірі 102 068,37 грн. Згідно матеріалів справи Позивачем надано Довідку-розрахунок заборгованості Відповідача станом на 25.07.2023 року в розмірі 102 068,37 грн. та виписку з якої вбачається, що Позивачем не наведено детально за який період, скільки відсотків за несвоєчасну сплату платежів повинен погасити Відповідач. Не враховано сплачені обов`язкові платежі Відповідачем. Згідно виписки-розрахунку, Позивач здійснював належні платежі до 2020 року, а отже повинна була здійснена Вимога щодо повернення грошових коштів. Однак, в матеріалах справи відсутнє підтвердження Вимоги від Позивача про погашення заборгованості, що спричинило порушення права відповідача бути обізнаним про наявність заборгованості. З матеріалах справи, також, вбачається, що Позивач нарахував за Договором за №С-608- 006514-19-980 відсотки у розмірі 62 094, 87 грн., що є не співрозмірними з урахуванням умов даного договору та чинного законодавства. Крім того, згідно виписки Відповідач здійснив останній платіж 31.07.2020 року, отже, позивачем було пропущено строк для звернення стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 20.02.2025 року закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, при цьому до позову додав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та/або його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку, поважності причин неявки не повідомили із будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не звертались. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності учасників провадження суд враховує належне повідомлення сторін про день, час та місце розгляду справи, наявність заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності, положення ст. 223 ЦПК України, а також те, що відповідач та його представник скористались своїми процесуальними правами та направили на адресу суду відзив. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного: Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 29.08.2019 року між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладено договір про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки та страхування за №С-608-0851-19-980. Згідно з п. 1 Угоди - Банк відкриває Клієнту в рамках банківського продукту Card Blanche White OnLine ID INS поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватись за дебетно-кредитовою схемою обслуговування, з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках цієї угоди та ДКБО та випускає клієнту платіжну карту Master Card. Згідно з п. 3 Угоди - Банк відкриває клієнту кредит, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступник умовах: -максимальний кредитний ліміт - 200 000 грн. (п. 3.1 Угоди); - ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди - 40 000 грн. та може бути змінений в межах встановленого Угодою максимального ліміту за ініціативи Банку, про що буде повідомлено клієнта додатково (п. 3.2 Угоди); - процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48 % річних (п. 3.3 Угоди); - розмір обов`язкового мінімального платежу визначається Тарифами та ДКБО (п. 3.4 Угоди). Згідно з п. 4 Угоди - нанесенням власноручного підпису під цією Угодою позичальник, зокрема: погоджується з тим, що ДКБО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього договору та зобов`язується виконувати їх умови; підтверджує, що ознайомлений з умовами УГОДИ, ДКБО і Тарифами в тому числі і паперовими версіями розміщеними у відділенні банку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім того, Позичальник беззастережно погоджується з тим, що Банк має право в односторонньому порядку вимагати дострокового повернення кредиту відповідно до ДКБО; акцептує публічну пропозицію про приєднання до ДКБО АТ "Ідея Банк", яка розміщена на офіційному веб-сайті банку; підтверджує, що перед укладенням Угоди ознайомлений з інформацією, необхідною для отримання кредиту, викладеною в паспорту споживчого кредиту. Підтверджує отримання та ознайомлення з орієнтовною загальною вартістю кредиту, що надана, виходячи з обраних умов кредитування. Нанесенням власноручного підпису під цією угодою позичальник надає Заяву про відкриття поточного рахунку в гривні на ім`я [PERSON] а АТ «Ідея Банк» та приєднання його до обслуговування в Продукті Card Blanche White OnLine ID INS (п. 7 Угоди). На виконання умов вищевказаного договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Всупереч умов угоди відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. При цьому суд враховує, що відповідачем не заперечується факт укладення кредитного договору/користування кредитними коштами, що слідує з відзиву. Згідно з довідки-розрахунка заборгованості [PERSON] за угодою за №С-608-0851-19-980 від 29.08.2019 року, виданим заступником директора Операційного департаменту АТ «Ідея Банк», станом на 25.07.2023 року - заборгованість [PERSON] за угодою становить 102\~068,37 грн. та складається з: 39\~973,5 грн. заборгованість за основним боргом та 62\~094,87 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Також, до матеріалів справи долучено виписку з рахунка [PERSON] за період з 02.09.2019 року по 31.07.2020 року. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»), було укладено Договір Факторингу за №01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 вказаного Договору Факторингу - АТ «Ідея Банк» відступило свої Права Вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло Право Вимоги за Первинними Договорами, в розмірі Заборгованостей Боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі Боржників. В тому числі, за даним Договором Факторингу - ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за угодою за №С-608-0851-19-980 від 29.08.2019 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників за №2 до договору факторингу від 25.07.2023 року №01.02.-31/32 - позивач набув права грошової вимоги до відповідача за угодою за №С-608-0851-19-980 від 29.08.2019 року в сумі 102\~068,37 грн. з яких: 39\~973,50 грн. - заборгованість за основним боргом та 62\~094,87 грн. - заборгованість за відсотками. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке: Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами ЦК України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України - договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Частини 1 та 2 ст. 207 ЦК України вказують на те, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. За змістом ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст. 530 ЦК України, встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захисту, шляхом примусового виконання грошового зобов`язання. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків, згідно яких сума заборгованості за угодою за №С-608-0851-19-980 від 29.08.2019 року становить 102 068,37 грн. з яких: 39 973,50 грн. - заборгованість за основним боргом та 62 094,87 грн. - заборгованість за відсотками. Як встановлено судом, заборгованість за основним боргом складає 39 973,50 грн. та сумнівів у суду не викликає, доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту відповідачем суду не надано, зокрема, не надано іншого розрахунку, який би спростовував нарахування позивача. Таким чином, в цій частині позов підлягає задоволенню. Що стосується нарахованих відповідачу відсотків за вказаною вище угодою, то суд зазначає наступне: Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, з поданих позивачем доказів на підтвердження заявлених вимог, не встановлено, за який період відбулося нарахування відповідачу відсотків в розмірі 62 094,87 грн., яку суму до їх нарахування застосовано, за якою процентною ставкою вони нараховувались та в який спосіб їх нараховано первісним кредитором, відповідні розрахунки, які б відповідали вимогам Закону та підтверджували необхідну інформацію позивачем до позову не додано. Суд звертає увагу на те, що будь-який розрахунок вказаних сум, який би містив період, який він охоплює, застосовану, відповідно до умов угоди процентну ставку, в матеріалах справи відсутній. В позові представником позивача зазначено лише розмір відсотків, право вимоги за яким перейшло позивачу, хоча всупереч вимог ст. 517 ЦК України доказів нарахування вказаних відсотків кредитором, суду не надано. Представник позивача, отримавши відзив представника відповідача, в якому останній заперечував проти нарахованих відповідачу відсотків, правом на відповідь на відзив не скористався, будь-яких пояснень та доказів щодо нарахування відсотків відповідачу не надав суду. А відтак, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків в заявленому розмірі - 62 094,87 грн. не можна визнати обґрунтованим, оскільки він є недоведеним та, як наслідок таким, що не підлягає задоволенню. Щодо посилання представника відповідача на пропущення позивачем строку позовної давності суд зазначає наступне: Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Крім того, ч. 1 та ч. 3 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання, перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно виписки по особовому рахунку [PERSON] встановлено, що останній платіж/зарахування по угоді за №С-608-0851-19-980 від 29.08.2019 року відбувся 31.07.2020 року. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року, який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, згідно якого, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року за №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) встановлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався до 30.06.2023 року. Разом із цим, відповідно до Закону України за №2120-IX від 15.03.2022 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено п. 19, відповідно до якого, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року за №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року за №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року за №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року за №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який неодноразово було продовжено та який діє дотепер. Оскільки строки, визначені ст. 257, 258 ЦК України продовжувались на строк дії карантину, а на час дії воєнного стану перебіг позовної давності зупинено, немає підстав вважати пропущеним строк позовної давності за вимогами позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов ТОВ «СВЕА ФІНАНС» задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 948,70 грн., виходячи з розрахунку: розмір задоволених позовних вимог 39\~973,50 *2\~422,40 / 102\~068,37 грн. розмір заявлених позовних вимог = 948,70 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial