Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Керівник Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Тернопільської обласної ради звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивачів - Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради, просить: - стягнути із [PERSON] на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 19 003 грн; - стягнути із [PERSON] на користь держави в особі Тернопільської обласної ради кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 2 526 грн в дохід обласного бюджету. В обґрунтування вимог зазначено, що внаслідок кримінального правопорушення, яке вчинено відповідачем потерпілому спричинено тілесні ушкодження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 19.06.2024 у справі №607/10975/24 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення необережного нетяжкого злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, на підставі статті 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою та кримінальне провадження №12024211040000511 закрито на підставі статті 46 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим. Потерпілий у кримінальному провадженні [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у медичному закладі з 21.02.2024 по 05.03.2024 (13 ліжко-днів). Вартість затрат на його лікування та перебування становить 21 529 грн, зокрема, вартість лікування за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) становить 19003 грн, а за рахунок коштів місцевого бюджету - 2526 грн. Зазначає, що держава має право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину (частина друга статті 1191 ЦК України). Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Представник позивача НСЗУ звернувся до суду із клопотанням, в якому просить розглядати справу без участі, позовні вимоги підтримує. Інші учасники в судове засідання не з`явилися. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. Органом досудового розслідування пред`явлено обвинувачення [PERSON] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесне ушкодження. Відповідно до пред`явленого обвинувачення, 21.02.2024 близько 21 год. 00 хв. водій [PERSON] , керував технічно - справним автомобілем ВАЗ 21063 р.н. [NUMBER] та рухався лівою смугою для руху пр. Злуки м. Тернополя, зі сторони вул. 15 квітня у напрямку вул. Тарнавського, із швидкістю 79,9...83,6 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених Кабінетом Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі ПДР України), який зобов`язував його рухатися у населеному пункті із безпечною швидкістю, не більше 50 км/год. Рухаючись у вказаному напрямку, на ділянці дороги, яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, водій [PERSON] , наближаючись до регульованого сигналом світлофора пішохідного переходу, який знаходиться навпроти будинку [ADDRESS] і який позначений дорожніми знаками 5.38.1 і 5.38.2 та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» ПДР України. Під час руху водій [PERSON] не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, дорожніми умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.3 ПДР України, а також вимоги, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-ХІІ від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, які зобов`язували його в разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху. В цей час, в межах вищезазначеного регульованого сигналом світлофора пішохідного переходу рухався пішохід [PERSON] , який в порушення вимог 4.9 ПДР переходив проїзну частину дороги на заборонений для пішоходів червоний сигнал світлофора, зліва - направо відносно напрямку руху автомобіля ВАЗ 20163 р.н. [NUMBER] . Внаслідок порушення вказаних пунктів ПДР України, [PERSON] , не забезпечив безпеку дорожнього руху та наближаючись до вищевказаного регульованого сигналом світлофора пішохідного переходу, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода [PERSON] , який рухався перед автомобілем ВАЗ 20163 р.н. [NUMBER] , водій [PERSON] не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, а вчинив наїзд на нього передньою лівою частиною автомобіля ВАЗ 20163 р.н. [NUMBER] . У результаті наїзду транспортним засобом пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді: закритої травми правого плечового суглоба у виді авульсивного (відривного) перелому дзьобоподібного відростка правої лопатки, розриву м`язів (надоєного та частково підосного м`язів плеча, малого круглого м`язу, незначні задньої порції дельтаподібного м`язу), тендосиновіїту передньо-верхньої суглобової губи, закритої травми грудної клітки у виді переломів першого правого ребра і уламковий ручки грудини, закритої травми правої половини тазу у виді уламкового перелому нижньої гілки лобкової кістки без порушення функції тазових органів, закритої черепно - мозкової травми - забою головного мозку легкого ступеня, які супроводжувались тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до середньої тяжкості тілесних ушкоджень - п.п. 2.2.1 (а, в), 2.2.2 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995. Порушення водієм [PERSON] вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», «небезпека для руху» і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 12.3,12.4 ПДР України, а також вимог, які наведені у абзацах 1,2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-ХІІ від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.06.2024 у справі №607/10975/24 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення необережного нетяжкого злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, на підставі статті 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою та кримінальне провадження №12024211040000511 закрито на підставі статті 46 КК України, у зв`язку зі примиренням винного з потерпілим. Як зазначено у довідці-розрахунку КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради від 13.12.2024 № 01-3/2603, потерпілий у кримінальному провадженні [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі з 21.02.2024 по 05.03.2024 (13 ліжко-днів). Вартість затрат на його лікування та перебування становить 21 529 грн. Зокрема, вартість лікування за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) становить 19 003 грн, а за рахунок коштів місцевого бюджету - 2 526 грн. Фінансування КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради у 2024 році здійснювалося Національною службою здоров`я України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладеного між КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради та Національною службою здоров`я України Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій за №2671-Е124-Р000. Кошти перераховуються Національною службою здоров`я України безпосередньо на рахунок лікарні. Відповідно до вимог п. 1.4. Статуту КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради, затвердженого рішенням Тернопільської обласної ради №337 від 10 листопада 2021 року, засновником, власником та органом управління майном підприємства є Тернопільська обласна рада. Тернопільська обласна рада є органом місцевого самоврядування. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради є комунальною організацією, органом управління та засновником якої є Тернопільська обласна рада. З відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Національна служба здоров`я України є органом державної влади. Оскільки Тернопільська обласна рада та Національна служба здоров`я України не зверталися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину, за захистом інтересів держави до суду звернувся керівник Тернопільської окружної прокуратури. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Представництво інтересів громадянина або держави в суді відповідно до ч. 6 вказаної статті включає, у тому числі, право прокурора звертатися до суду з позовом (заявою, поданням). В силу вимог частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами частини другої статті 1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Відповідно до вимог частин першої та третьої статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. В силу вимог частини першої статті 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» відповідно до цього Закону держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 ( 545-93-п ) від 16 липня 1993 року. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до вимог пунктів 2, 4 постанови Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 286 КК України, та внаслідок протиправних дій останнього була заподіяна шкода здоров`ю потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] , який отримав тілесні ушкодження у виді: закритої травми правого плечового суглоба у виді авульсивного (відривного) перелому дзьобоподібного відростка правої лопатки, розриву м`язів (надоєного та частково підосного м`язів плеча, малого круглого м`язу, незначні задньої порції дельтаподібного м`язу), тендосиновіїту передньо-верхньої суглобової губи, закритої травми грудної клітки у виді переломів першого правого ребра і уламковий ручки грудини, закритої травми правої половини тазу у виді уламкового перелому нижньої гілки лобкової кістки без порушення функції тазових органів, закритої черепно - мозкової травми - забою головного мозку легкого ступеня. Вказані обставини встановлені ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.06.2024 у справі №607/10975/24, яка набрала законної сили, а тому в силу вимог частини шостої статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Потерпілий [PERSON] у період з 21.02.2024 по 05.03.2024 лікувалася у КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради» та витрати на її лікування становлять 21 529 грн. Зокрема, вартість лікування за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) становить 19 003 грн, а за рахунок коштів місцевого бюджету - 2 526 грн. Водночас, за захистом інтересів держави до суду звернулася Тернопільська окружна прокуратура, оскільки Тернопільська обласна рада, яка є власником та засновником КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради, не зверталася до суду за їх захистом. При цьому, в процесі лікування потерпілого КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради було витрачено також державні (бюджетні) кошти, надані Національною службою здоров`я України на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Відтак, [PERSON] , як особа, яка вчинила злочин, зобов`язаний відшкодувати витрати понесенні на лікування потерпілого від злочину [PERSON] . Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити. Крім цього, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в користь Тернопільської окружної прокуратури слід стягнути понесені відповідно до платіжного доручення №272 від 12 лютого 2025 року судові витрати - 3028 гривень судового збору.

Outcome: approved