Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (далі - позивач) звернулося до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 41809,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.12.2023 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 2299821223 в електронній формі. За вказаним договором відповідач отримав у позику 7500,00 грн. на 30 днів (з 01.12.2023 по 31.12.2023), процентна ставка дисконтна 1,99% на день, процентна ставка позаакційна 2,99% в день. За вказаним договором позивачем нарахована заборгованістьстаном на 30.06.2024 (включно) у сумі 41 809,50 грн., з яких: - 7 500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 34 309,50 грн. - заборгованість за процентами. З огляду на вказане, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також понесені судові витрати. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомлення сторін, визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. 20 листопада 2024 року надійшов відзив на позовну заяву від відповідача у якому останній просить позов задовольнити частково. У відзиві відповідач визнає факт укладення кредитного договору з позивачем і отримання у позику 7500 грн., але вважає розмір нарахованих відсотків необгрутованим. З огляду на викладене, відповідач частково визнав позовні вимоги позивача, а саме в частині стягнення на користь позивача непогашеної заборгованості за тілом кредиту та проценти нараховані в межах строку кредитування. 29 листопада 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якому позивач підтримав правову позицію, яка викладена у позові та повідомив, що відповідач сплатив частково позику у сумі 7425 грн. 13 січня 2025 року позивачем подано клопотання про долучення доказів, яким надано докази перерахування коштів на рахунок відповідача. 07 квітня 2025 року від позивача надійшли письмові пояснення в яких він вказав на помилку при розрахунку заборгованості та зазначив, що розмір заборгованості відповідача складає 39 825,00 грн.: - 7 500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 32 325 грн. - заборгованість за процентами. Також позивач підтвердив часткове погашення відповідачем позики (платіж від 31.12.2023 р.) у розмірі 7 425,00 грн., яка врахована позивачем під час нарахування остаточної суми процентів. 08 квітня 2025 року у судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений про дату, час і місце проведення судового розгляду належним чином; подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце проведення судового розгляду належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.12.2023 між сторонами укладено договір про надання грошових коштів у позику № 2299821223 в електронній формі (далі - Договір). Відповідно до умов п.п. 1.1. - 1.3. Договору позивач зобов`язується надати відповідачу позику у розмірі 7500 грн. шляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок відповідача, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Тип позики - кредит. Мета отримання кредиту - для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльності, незалежною професіи?ною діяльністю або виконанням обов`язків наи?маного працівника. Процентна ставка - фіксована. Дисконтна (знижена) процентна ставка - 1.99% на день (726.35 річних). Процентна ставка позаакційна (базова) - 2,99% на день (1091,35 % річних). Строк позики (строк дії Договору) становить 30 днів. Орієнтовний строк повернення позики - на останній день дії Договору з моменту отримання позики або достроково. Дата надання позики 01.12.2023. Дата повернення позики 31.12.2023. У додатку № 1 до Договору вказано, що сума позики становить 7500,00 грн, проценти за користування позикою - 4477,50 грн., загальна вартість позики становить 11977,50 грн. Судом встановлено, що позика у сумі 7500,00 грн. 01.12.2023 була перерахована на рахунок відповідача. 31 грудня 2023 року відповідач сплатив у рахунок погашення позики 7425,00 грн. Вказані обставини визнаються сторонами у поданих ними заявах по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Розмір заборгованості, який позивач просить стягнути з відповідача складає 39 825,00 грн.: - 7 500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 32 325 грн. - заборгованість за процентами. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч.ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору. У ч. 1 ст. 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 була сформована такі правові висновки: «53. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. 54. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Відповідна правова позиція в подальшому застосована Верховним Судом при вирішені інших судових справ, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, у постанові Верховного Суду від 15.03.2023 р у справі № 300/438/18. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Адже суми процентів, які нараховані кредитодавцем є очевидно не співмірними із сумами кредитних коштів, які отримала відповідач у позику, і створюють умови надмірного боргового тягаря для відповідача. У п. 1.2. Договору вказано, що строк позики (строк дії Договору) становить 30 днів. По завершенню 30 днів строк дії Договору не був продовжений сторонами. З огляду на вказане, суд вважає, що безпідставно нараховані відсотки за Договором за межами строку кредитування. У Договорі та паспорті споживчого кредиту була визначена загальна вартість позики - 11977,50 грн. Відповідачем було сплачено в рахунок погашення позики 7425,00 грн. Отже, суд вважає, що розмір заборгованості який підлягає стягненню з відповідача становить - 4552,50 грн., а тому позов підлягає задоволенню частково. З огляду на часткове задоволення позовних вимог, то вимоги позивача в частині стягнення судових витрат підлягають задоволенню пропорційно задоволенню позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,00 грн. Пропорційно до частини задоволених позовних вимог (11,43%) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 276,83 грн. судового збору за подання позову.

Outcome: partial