Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту батьківства [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який помер [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України, внесення змін до актового запису № 1723 про народження дитини [PERSON] , [INFO] , вчиненого 07.12.2017 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, де у відомості про батьківство вказати батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України, прізвище дитини залишити « [PERSON] ». В обґрунтування заяви зазначає, що з 2016 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . [INFO] у них народилась дитина - син [PERSON] . У зв`язку з тим, що під час народження дитини заявник з батьком дитини - [PERSON] , не перебували у шлюбі, то у свідоцтві про народження дитини в розділі про батька вказано [PERSON] , де [PERSON] - це прізвище матері, а ім`я та по-батькові - батька дитини - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, тобто відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. [INFO] [PERSON] помер. Вказує, що встановлення факту батьківства заявнику необхідно для захисту прав та інтересів дитини, як немайнових - право знати свого рідного батька, так і майнових - оформлення пенсії по втраті годувальника. Вважає, що наданими до суду документами підтверджується факт батьківства. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.04.2024 року заяву залишено без руху, надавши строк для усунення недоліків, які заявник усунула. Згідно ухвали судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.05.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження в судовому засіданні. За клопотанням представника заявника ухвалами Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.07.2024 року витребувано докази від Кропивницької міської державної нотаріальної контори № та залучено в якості заінтересованої особи Головне Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. 20.09.2024 року завідувачем Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 надано відповідь, згідно якої за даними Спадкового реєстру спадкова справа заведена приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Забуранною О.В. Ухвалою суду від 28.10.2024 року витребувано від приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Забуранної О.В. докази, які надійшли до суду 03.12.2024 року. Заявник та її представник в судовому засіданні 28.10.2024 року заяву підтримали, просили задовольнити. Після оголошеної перерви заявником подано клопотання щодо продовження розгляду справи у її відсутності, заяву просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, вирішення заявлених вимог залишити на розсуд суду. В судове засідання представник заінтересованої особи Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не з`явилась, подала заяву, якою просила у задоволенні вимог відмовити. Свідки [PERSON] та [PERSON] в суді пояснили, що дійсно [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання мають дитину [PERSON] , [INFO] , який є їх онуком та племінником, підтримують з ним родинні зв`язки. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, покази свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення заяви, виходячи з наступного. Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.12.2017 року, актовий запис № 1723. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Звертаючись з даною заявою до суду [PERSON] посилалась на те, що [PERSON] , [INFO] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.03.2024 року. На підтвердження батьківства [PERSON] , померлого [INFO] , заявником надано такі письмові докази: копія свідоцтва про народження дитини [PERSON] , копії свідоцтва про смерть [PERSON] , фотознімки, на яких заявник та свідки вказали, що зображені [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також в судовому засіданні була допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Крім того, представником заявника надано результат молекулярно-генетичного дослідження, викладеного у висновку лабораторії «GENEKODE diognostics» про біологічну спорідненість № MGU1356, згідно з яким встановлено біологічну спорідненість дитини [PERSON] та передбачуваної баби [PERSON] з ймовірністю 95,59183136448%. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Європейський суд з прав людини, зокрема, вказав, що: «хоча основною ціллю статті 8 Конвенції є захист особи від свавільного втручання органів державної влади, вона не лише зобов`язує державу утримуватися від такого втручання, на додаток до цього негативного зобов`язання можуть існувати позитивні зобов`язання, притаманні ефективній повазі до приватного або сімейного життя. Ці зобов`язання можуть передбачати вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин осіб між собою. Межа між позитивними та негативними зобов`язаннями держави за статтею 8 Конвенції не підлягає чіткому визначенню; проте застосовні принципи є подібними. В обох контекстах слід враховувати справедливий баланс, який має бути встановлений між конкуруючими інтересами (рішення у справі «Фон Ганновер проти Німеччини (№ 2)», п. 98, п. 99, ЄСПЛ 2012) (YAKUSHEV v. UKRAINE, № 15978/09, п. 22, ЄСПЛ). Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 7 ст. 19 ЦПК України). Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України) Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Статтею 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Загальні правила визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано нормами ст. 125 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини (п. 1) або за рішенням суду (п. 3). Згідно з ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (ст. 130 СК України). Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України (ч. 2 ст. 128 СК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. ч. 1 - 3 ст. 89 ЦПК України). Отже, доказами визнання батьківства (походження дитини від батька) можуть бути листи, заяви, анкети, фото-, відеозапис, інші документи, зокрема ДНК-тест, а також показання свідків, пояснення самих учасників справи, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, а також висновок експертизи. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері, так і після народження дитини, підтверджено ж - лише після її народження. Оцінюючи всі докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що всі вони є належними, допустимими та достовірними, не містять суперечності між собою та у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про батьківство [PERSON] , який помер [INFO] , стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є заявник (докази є достатніми для встановлення цього факту). За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню. Тому,

Outcome: approved