Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у Галицькому фаховому коледжі ім. В.Чорновола на денній формі навчання. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просила розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву на позов не надав, а тому, за відсутності заперечень позивачки, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.08.2003, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 травня 2019 року у справі №607/18727/18 (а.с.2). В цьому шлюбі [INFO] народився син [PERSON] (а.с.4), якому [INFO] виповнилося 18 років та він досяг повноліття. Відповідно до довідки Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради від 27.12.2024 №25 [PERSON] проживає із позивачкою [PERSON] по [ADDRESS] . Відповідно до довідки Галицького фахового коледжу імені Вячеслава Чорновола від 13.12.2024 №735-н, [PERSON] навчається в коледжі на денній державній формі навчання за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» з 01.09.2022 по 30.06.2025. Всебічно, повно об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд доходить переконання, що позов слід задовольнити, виходячи із таких міркувань. Вимогами статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з вимогами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з вимогами частини першої статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до вимог статі 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Встановлено, що син сторін [PERSON] досяг повноліття, продовжує навчання на денній формі, у зв`язку з чим не може працювати та утримувати себе, а тому потребує матеріальної допомоги. Суд враховує матеріальне становище позивачки, живе з сином, майновий стан відповідача, який є працездатним. Тому, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, розмір аліментів, які підлягають стягненню слід визначити 1/4 частини від його доходів щомісячно, починаючи із 05.02.2025 і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше 23х річного віку. Такий розмір аліментів приблизно відповідає мінімальному рекомендованому розміру аліментів встановленому статтею 182 Сімейного кодексу України. Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання сина та забезпечення його рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно частини першої статті 430 ЦПК України суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved