Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради звернулось до суду із позовом, до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води в сумі 48\~052, 69 гривень за період з 01.01.2015 року по 01.06.2023 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] . Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради здійснює забезпечення тепловою енергією житла, яке займають відповідачі. [PERSON] та [PERSON] користуються послугами з централізованого опалення, однак, передбачених законом обов`язків щодо оплати за ці послуги належно не виконують, внаслідок чого за період з 01.01.2015 до 01.06.2023 у них наявна заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води у розмірі 48\~052, 69 гривень. Добровільно відповідачі відмовляються сплатити борг. З цих підстав, просить позов задовольнити, стягнути із відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води в розмірі 48\~052, 69 гривень та понесені судові витрати по справі в розмірі 2684 гривень сплаченого судового збору. 02.04.2025 відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про застосування позовної давності. У судове засідання представник позивача Дишкант М.Р. не з`явилась, про час та місце була повідомлена належним чином. Попередньо подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує та просила задовольнити їх у повному обсязі. Не заперечила щодо заочного судового розгляду цивільної справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подавши суду заяву про застосування позовної давності, та просила в задоволені позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлялася у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання повісток про виклик до суду. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавала. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. Як вбачається із довідки КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР від 13.06.2023 про осіб зареєстрованих за адресою [ADDRESS] , зареєстрованими за вказаною адресою значаться [PERSON] та [PERSON] . Позивач КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради здійснює забезпечення тепловою енергією зазначеного житла, у якому проживають відповідачі [PERSON] , [PERSON] . 31.10.2021 на офіційному веб-сайті КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР були опубліковані типові публічні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. Відповідно до умов Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021, виконавець КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. За змістом пунктів 1-4 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022), Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (виконавець) визначило, що договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Договір укладено сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641,642 ЦК України. Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті виконавця https://teplo.te.ua/. Виконавець має право змінити умови договору. У разі зміни виконавцем умов, крім зміни ціни договору, вони вступають в силу через 30 днів з моменту розміщення змінених умов на веб-сайті виконавця https://teplo.te.ua/. Інформування споживача про намір зміни ціни/тарифу на послугу здійснюється виконавцем відповідно до Порядку інформування споживачів про намір змін ціни/тарифів на комунальні послуги з обґрунтування такої необхідності, затвердженого Мінрегіону від 05.06.2018 №130. Факт приєднання споживача до умов договору (акцептування) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. Відтак, приймаючи до уваги те, що жителі будинку [ADDRESS] не вчиняли дій, спрямованих на вибір договірних відносин, з ними вважається укладений з 01.12.2021 індивідуальний договір, що був оприлюднений на веб-сайті КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР. Так, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч.1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Постановою Національної комісії, що здійснює державне врегулювання у сфері енергетики та комунальних послуг за №1171 від 31.03.2015 затверджено тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями послуг. Постановою Національної комісії, що здійснює державне врегулювання у сфері енергетики та комунальних послуг за №1101 від 09.06.2016 внесено зміни до постанови Національної комісії, що здійснює державне врегулювання у сфері енергетики та комунальних послуг за №1171 від 31.03.2015 в частині затверджених тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями послуг. Рішенням Тернопільської міської ради за №827 від 05.11.2018 встановлені КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1105 від 01.12.2021 із змінами внесеними рішеннями Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 651 від 29.06.2022, № 652 від 29.06.2022, № 903 від 24.08.2022, № 1399 від 07.12.2022 та рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1165 від 28.09.2023, встановлено тарифи на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Відомості про те, що вказані тарифи відповідачами оспорювалися та подавалися скарги про неналежне виконання позивачем своїх зобов`язань судом не встановлено. З 01.12.2021 відповідно до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1105 від 01.12.2021 у Тернополі впроваджено двоставковий тариф на послугу постачання теплової енергії. Отже, за період з 01.03.2019 по 30.11.2021 надавалися послуги за назвою з централізованого опалення та постачання гарячої води, а з 01.12.2021 по 01.10.2024 надавалися послуги за назвою за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. На [PERSON] відкрито особовий рахунок для проведення нарахування та оплати послуг за спожиту теплову енергію №103506. Згідно з актами про запуск системи опалення в роботу від 12 жовтня 2015 року, 17 жовтня 2016 року, 23 жовтня 2017 року, 31 жовтня 2018 року, 29 жовтня 2019 року, 16 жовтня 2020 року, 20 жовтня 2021 року, 04 листопада 2022 року проведено запуск системи опалення, в тому числі за адресою [ADDRESS] . Як убачається із виписки з особового рахунку [PERSON] (о/р [NUMBER] ) про заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води наданої КПТМ «ТМТКЕ» від 13.06.2023, відповідачі не у повному обсязі проводили оплату за спожиту теплову енергію, внаслідок чого за період з 01 січня 2015 року по 01 червня 2023 року у них утворилася заборгованість у розмірі 48 052, 69 гривень. Із довідки КП «ТМТКЕ» про оплату по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] вбачається, що відповідачами у лютому, червня 2015 року, лютому, березні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2016 року, січні, березні, квітні, травні, жовтні, грудні 2018 року, березні, липні, серпні, листопаді 2019 року здійснювалась оплата у загальному розмірі 123,75 грн, з банку без призначення платежу за період з 01.01.2015 до 01.06.2023. З письмового повідомлення, надісланого на адресу відповідачів від 14.05.2023 за №1448/17/13 вбачається, що Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради повідомило відповідачів про наявність станом на 01.06.2023 заборгованості у розмірі 57 549, 02 гривень за послуги з централізованого теплопостачання та необхідність сплатити зазначену заборгованість впродовж 15 днів. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей 67, 68, 160 Житлового кодексу України, власник та повнолітні члени його сім`ї зобов`язані щомісячно вносити плату за надані послуги за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з наданням послуг централізованого опалення (постачання теплової енергії), та регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання» та іншими нормативно-правовими актами України. Так, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з пунктами 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач) (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1-3 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживач зобов`язаний оплатити вартість послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії, якщо він фактично отримував таку послугу. Факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 у справі №210/5796/16-ц, де встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що позивач здійснює забезпечення помешкання відповідачів [PERSON] та [PERSON] теплопостачанням, у тому числі надавав послуги з централізованого опалення, послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води в період з 01.01.2015 по 01.06.2023. Відповідачі не вносили оплату за спожиті послуги в повному розмірі, а лише здійснювали часткову проплату, а саме за період з 01.01.2015 по 01.06.2023 оплачено в загальній сумі 123,75 гривень, яку було зараховано на виконання рішення суду від 27.11.2008, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 48 052, 69 гривень, про що свідчить виписка з особового рахунку про заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідачі не надали суду доказів на спростування доводів позивача, в тому числі і розрахунку заборгованості складеного позивачем. Таким чином, суд вважає, що долучений позивачем до матеріалів справи розрахунок є належним доказом заборгованості відповідачів [PERSON] та [PERSON] за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, які надавались до квартири [ADDRESS] , оскільки такий жодним чином не спростований стороною відповідачів. Разом з тим, відповідач [PERSON] заявила клопотання про застосування строку позовної давності. Так, загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Пунктом 12 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України установлено карантин. Надалі, постановами Кабінету Міністрів України цей карантин на території України продовжувався та був відмінений лише з 30.06.2023 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651. Окрім цього, п. 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та який діє на даний час. Позивач звернувся з даним позовом до суду 10.08.2023 та просить стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії за період 01.01.2015 до 01.06.2023. Відтак, враховуючи вищевикладені норми закону, те, що з даним позовом до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області КПТМ «ТМТКЕ» ТМР звернулось 10.08.2023, через канцелярію суду, та те, що відповідач [PERSON] подала заяву про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії за період з 01.01.2015 по 01.06.2023, оскільки позивачем не пропущено передбачений законом строк позовної давності, так як з березня 2017 року він продовжився, у зв`язку із встановленням карантину постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, а з січня 2015 року до березня 2017 року, відповідачі здійснювали часткову оплату наданих послуг, що встановлено при розгляді справи та вбачається із виписки з особового рахунку, що в свою чергу свідчить про переривання відповідачами строку позовної давності, в зв`язку із визнанням боргу у виді його часткової оплати. За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявні порушення відповідачами прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення позову та стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно в користь Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води, за період з 01.01.2015 по 01.06.2023 в сумі 48052,69 гривень. У зв`язку з задоволенням позову відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача необхідно стягнути 3028 гривень понесеного судового збору, солідарно.

Outcome: approved