Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва із заявою про звільнення його від повноважень опікуна [PERSON] , [INFO] , якого визнано недієздатним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.08.2016 у справі № 488/901/16-ц. В обґрунтування заяви зазначав, що є людиною похилого віку і з часу призначення опікуном стан його здоров`я значно погіршився. Здійснення обов`язків опікуна наразі є важким тягарем. Він не може надавати підопічному необхідну допомогу, а також здійснювати фактичне опікунство над ним, забезпечувати реалізацію законних прав та інтересів [PERSON] . У зв`язку з чим звернувся до суду із цією заявою. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.02.2025 відкрито провадження у справі та повідомлено заінтересовану особу про можливість надання до суду письмових заперечень проти заявлених вимог. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Заінтересована особа орган опіки та піклування письмові заперечення проти заявленої вимоги до суду не надав. Від заявника та представника органу опіки та піклування надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. На підставі ч. 2 ст. 300 ЦПК України суд розглядає питання про звільнення опікуна або піклувальника в судовому засіданні з повідомленням заінтересованих осіб. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про звільнення опікуна або піклувальника. Відповідно до частин 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частинами 1, 3 статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Заява про звільнення від повноважень опікуна повинна відповідати як загальним вимогам, передбаченим у ст.175 ЦПК України, так і спеціальним. Усі доводи і докази щодо предмету доказування мають бути чітко і детально викладені заявником у поданій заяві. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.08.2016 у справі № 488/901/16-ц за заявою [PERSON] про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуном, [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Миколаєва, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , визнано недієздатним, встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У вказаному рішенні судом встановлено, що [PERSON] є двоюрідним дідом [PERSON] та здійснює догляд за ним. За станом здоров`я може бути опікуном. Психіатричних протипоказань не має. З огляду на акт судово-психіатричного експерта № 266 від 29.06.2016 [PERSON] , [INFO] , страждає стійким хронічним захворюванням в формі шизофренії, параноїдальної форми, безперервної течії, дефекту по змішаному типу, у результаті чого не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з витягом з протоколу № 1 засідання виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 18.02.2016 опікунська рада рекомендувала Корабельному районному суду м. Миколаєва призначити [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] , в разі визнання його недієздатним. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу. Тобто, обставини встановлені рішенням суду не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті ж особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Преюдиціальність дає привілей стороні у справі повторно не доказувати такі факти для обґрунтування своїх позовних вимог, а іншій стороні не дає права спростовувати ці факти іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України та ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Заявник сумлінно виконував обов`язки опікуна, проте, за станом його здоров`я, яке значно погіршилось в силу віку, на теперішній час виконувати обов`язки опікуна не має можливості. Згідно з довідкою КП «Галицинівський центр первинної медико-санітарної допомоги», заявник перебуває на диспансерному обліку в Лиманівській АЗПСМ з діагнозом атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, катаракта, подагра, ХОЗЛ. Відповідно до ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. За змістом ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно зі ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Статтею 58 ЦК України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. За приписами ст. 65 ЦК України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Нормами ст. 75 ЦК України визначено, що суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Ця заява розглядається судом або органом опіки та піклування протягом одного місяця. Особа виконує повноваження опікуна або піклувальника до винесення рішення про звільнення її від повноважень опікуна або піклувальника чи до закінчення місячного строку від дня подання заяви, якщо вона не була розглянута протягом цього строку. Відповідно до ч. 2 ст. 300 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Суд розглядає питання про звільнення опікуна або піклувальника в судовому засіданні з повідомленням заінтересованих осіб. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про звільнення опікуна або піклувальника. Опікуни і піклувальники призначаються тільки за наявності їхньої згоди, вираженої в письмовій заяві, тобто обов?язки опікуна і піклувальника виконуються добровільно. Тому продовження опіки (піклування) проти волі опікуна чи піклувальника є недоцільним. Частина 1 ст. 75 ЦК передбачає, що орган опіки і піклування за заявою особи звільняє його від повноважень опікуна чи піклувальника. На підставі зазначеного суд задовольняє заяву [PERSON] про звільнення його від повноважень опікуна. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. \~Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Outcome: approved