Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Дерев`янко Ірина Олександрівна, звернулась до Заводського районного суду м.\~Запоріжжя з позовною заявою до Гуляйпільської міської ради Запорізької області, третя особа нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Єремеєва Анастасія Володимирівна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що [INFO] померла сестра її матері, її тітка [PERSON] . [INFO] померла її мати [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину після померлої сестри [PERSON] , але не оформила своїх спадкових справ. Станом на день смерті матері позивача інших спадкоємців окрім позивача немає. Після смерті матері позивача відкрилась спадщина у вигляді будинку [ADDRESS] , що належав померлим по 1/2 частці на підставі свідоцтв про право особистої власності на житловий будинок. 08.10.2024 державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Єремеєва А.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності на вищевказаний будинок. Отже, отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, що залишилось після смерті матері, в позасудовому порядку позивач не може, у зв`язку з чим звертається до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 13.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та підготовче засідання призначене на 16.12.2024. Цією ж ухвалою витребувані докази, необхідні для повного та всебічного розгляду справи. Вимоги ухвали виконані 30.01.2025. Ухвалою суду від 24.02.2025 закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. Від представника позивача адвоката Дерев`янко І.О., надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, просять позов задовольнити. Від представника Гуляйпільської міської ради Запорізької області в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують щодо задоволення позову. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, пояснень від нього не надходило, як і не надходило будь-яких інших клопотань, в тому числі й про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Зміна прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » відбулось після укладення шлюбу з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 7). [INFO] померла сестра матері позивача, тітка позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). Після смерті матері позивача відкрилась спадщина у вигляді буд. [ADDRESS] , що належав померлим матері та тітці позивача по 1/2 частці на підставі свідоцтв про право особистої власності на житловий будинок, копії яких долучені до позовної заяви (а.с. 10-11). Спадкова справа після смерті матері позивача була заведена Гуляйпільською державною нотаріальною конторою на підставі заяви позивача про прийняття спадщини за законом (а.с. 14). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.2003, позивач, як спадкоємець до майна померлої матері [PERSON] , частково оформила свої спадкові права на земельну частку (пай), автомобіль та грошові вклади (а.с. 15). 08.10.2024 державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Єремеєва А.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності на буд. [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 398335280 від 08.10.2024 (а.с. 72), а отримати відомості щодо проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно не має можливості, адже невідомо місцезнаходження відповідного органу технічної інвентаризації (а.с. 72-зворотний бік 73). Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.\~ч. 1-2 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 454/2024, продовженої на підставі заяви позивача від 31.07.2024 після померлої матері [PERSON] (первісна спадкова справа № 297/2001 була заведена Гуляйпільською державною нотаріальною конторою), останньою заповіту складено не було. Спадкоємцями першої черги після неї є її дочка, позивач по справі. Отже, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців за законом немає (а.с. 58-73). Відповідно до ст.\~ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та який на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину в судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23). Оскільки в позасудовому порядку позивач не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у Державному реєстрі прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію речових прав на майно, належне померлій, вона вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, а також позицію представника відповідача, який не заперечував щодо задоволення позовних вимог, зважаючи на всі вищезазначені норми закону, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними та обґрунтованими, у зв`язку із чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved