Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.09.2015, зареєстрованому компетентним органом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №1016. У шлюбі у сторін [INFO] народилася спільна дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживає з позивачем та перебуває на утриманні позивача. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини сторін. У зв`язку з тим, що спільне сімейне життя у сторін не склалося, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2023 року шлюб розірвано. Після припинення фактичних шлюбних відносин з відповідачем, сторони не дійшли згоди щодо порядку та розміру участі відповідача у матеріальному забезпеченні дитини. Відповідно до п. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і натуральній формі. В зв`язку з тим, що між позивачем та відповідачем не було досягнуто домовленості щодо способу та розміру утримання спільної неповнолітньої дитини, позивач вимушена була звернутись до суду з позов про стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у поданій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справиповідомлявся належним чином та своєчасно. Жодних клопотань від відповідача не надійшло. За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За змістом ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача у даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.09.2015 сторони уклали шлюб, зареєстрований компетентним органом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №1016. У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, серія: [NUMBER] . З позову вбачається, що сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181\~СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Із роз`яснень, які містяться в пункті 17 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» убачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі ст.\~182\~СК України при визначенні аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, згідно з вимогами Закону України\~№ 2037-VIII\~від 17.05.2017\~року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд бере до уваги інтереси дитини, вважає розмір аліментів, які просить стягнути позивач є обґрунтованим, у зв`язку з чим задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених вимогами законодавства України, звернутись до суду про зміну їх розміру. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved