Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

13 лютого 2025 року КП «Тепловик» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення 14 511 грн. 24 коп. заборгованості за послуги теплопостачання та 3028 грн. судового збору, посилаючись на те, що відповідач є власником квартири та зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , і станом на 01 лютого 2025 року заборгував підприємству 14 511 грн. 24 коп. за послуги теплопостачання, з яких: 14 431 грн. 76 коп. опалення, 79 грн. 48 коп. абонентська плата. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 лютого 2025 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Відповідач своїм правом на подачу відзиву у встановлені судом строки, згідно ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 лютого 2025 року, не скористався. Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін шляхом надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження за зареєстрованим місцем проживання разом з копією позовної заяви з додатками, однак поштове відправлення повернулись до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до частини п`ятої, пункту 2 частини сьомої, пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Ураховуючи наведене та те, що ухвала суду та копія позовної заяви з додатками разом із судовою повісткою про день, час та місце розгляду справи судом, надсилалась за зареєстрованим місцем проживання відповідача, були повернені до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про вручення повісток в день проставлення у поштових повідомленнях таких відміток. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомлення відмітки про відсутність особи за адресою місця знаходження, що узгоджується з висновками в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження №12-233гс18) та від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02). Дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Згідно з відповіді №1117144 від 13.02.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] з 09.06.2020 року. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №210113455 від 25.05.2020 року, судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу №525 посвідченим приватним нотаріусом Голуб О.Є. від 25.05.2020 року. КП «Тепловик» надає послуги з теплопостачання до вищезазначеної квартири. Відповідач [PERSON] є уповноваженою та відповідальною особою по оплаті житлово-комунальних послуг по централізованому теплопостачанню квартири [ADDRESS] , які надає КП «Тепловик», і на його ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно розрахунку заборгованості за послуги з теплопостачання, наданого КП «Тепловик», станом на 01 лютого 2025 року за квартирою [ADDRESS] , рахується заборгованість в розмірі 14 511 грн. 24 коп. за послуги теплопостачання, з яких: 14 431 грн. 76 коп. опалення, 79 грн. 48 коп. абонентська плата. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: відповіддю №1117144 від 13.02.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, роздруківкою особового рахунку № [NUMBER] абонента [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з розрахунком розміру заборгованості з оплати за послуги з теплопостачання, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №210113455 від 25.05.2020 року. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII. Частиною першою статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. В силу ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 67 ЖК України, установлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. [PERSON] не оплачував у повному обсязі поточні платежі за отриманні від позивача послуги з теплопостачання, внаслідок чого станом на 01 лютого 2025 року виникла заборгованість в розмірі 14 511 грн. 24 коп. Таким чином, на користь КП «Тепловик» слід стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з теплопостачання, в сумі 14 511 грн. 24 коп. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги у стягненні всієї суми боргу, в порядку\~ст.141 ЦПК України,\~суд стягує\~з відповідача\~на користь\~позивача сплачений\~судовий збір\~у розмірі\~3\~028\~грн.\~00\~коп. Підтверджуючих документів про звільнення відповідача від сплати судового збору суду не надано. На підставі викладеного,

Outcome: approved