Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

У травні 2024 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Павлоградської міської ради про визнання права власності, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , яка за життя заповідала позивачу все своє майно. Після звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що відсутні документи, які посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. У зв`язку з вищевказаним, позивач бу вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 17 травня 2024 року провадження у справі відкрито та постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Сторони в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка за життя склала заповіт, згідно якого усе належне майно, де б воно не знаходилось заповідала [PERSON] . Відповідно довідці\~від 26.02.2025\~року,\~виданої КП\~Павлоградським міжміським\~Бюро технічної\~інвентаризації,\~станом на\~21.06.1993\~року право\~власності на\~1/2\~частину квартири\~ [ADDRESS] ,\~на підставі\~свідоцтва про\~право власності,\~виданого 03.06.1993\~року Павлоградським\~відділом по\~обліку та\~розподілу житлової\~площі зареєстровано\~за [PERSON] ,\~а також станом на 28.11.2006 року 1/2 частина квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 10.11.2006 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою. Також вищевказане підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Стосовно 1/2\~частки квартири,\~яка належала\~померлій на\~підставі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом,\~позивачу 29.03.2024\~року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Проте,\~стосовно 1/2\~частки квартири,\~яка належала\~померлій на\~підставі свідоцтва про право власності, виданого 03.06.1993 року Павлоградським відділом по обліку та розподілу житлової площі, позивачу видано постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю свідоцтва про право власності, виданого 03.06.1993 року. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно створює об`єктивні перешкоди для реалізації прав власника позивачці. Так, у постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначається, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Тобто, вказані дві підстави пред`явлення позову для захисту (визнання) права власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про що свідчить їх виокремлення у ст. 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду України. Крім того, у постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Зазначені правові висновки Верховного Суду України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Таким чином, в даному випадку йдеться про підтвердження права власності на зазначену 1/2 частку квартири, яка була набута [PERSON] на законних підставах, однак потребує захисту у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів на це нерухоме майно та неможливістю на даний час їх відновлення та вирішення цього питання у позасудовому порядку з незалежних від позивача обставин. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вказаний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved