Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , про визнання незаконним та скасування розпорядження №185 від 29.03.2024 «Про порядок зустрічей з [PERSON] ». Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що розпорядженням відповідача №185 від 29.03.2024 було визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з їхнім спільним малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , наступним чином: кожного другого та четвертого тижня місяця з 18 год. 00 хв. п`ятниці до 18 год. 00 хв. неділі; батько забирає та повертає дитину за місцем проживання її з матір`ю; 7 днів зимових та 15 днів літніх канікул (без присутності матері та обмеження місця проживання). При цьому, визначено, що третя особа - [PERSON] узгоджує з позивачем дату та час, коли забирає сина на канікули, не пізніше ніж за 7 днів перед відпусткою. Вказане розпорядження позивач уважає таким, що суперечить інтересам дитини та є недоцільним, у зв`язку із чим повинно бути скасованим у судовому порядку. А саме, в обґрунтування незаконності вказаного розпорядження [PERSON] посилалась на те, що у рамках судової справи №752/23935/23, яка розглядалась в Подільському районному суді міста Києва щодо вирішення спору між [PERSON] та [PERSON] стосовно визначення місця проживання дитини, позивача 08.02.2024 було викликано до Органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Орган опіки та піклування), де її було повідомлено про те, що [PERSON] неодноразово звертався до Органу опіки та піклування з метою висловлення своєї позиції щодо безпосереднього спілкування з працівниками відповідача. При цьому, начальник служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - Служба) - Ніколаєнко Н. не надавала будь-яких зареєстрованих звернень останнього, та спілкувалася із [PERSON] більше години, задаючи питання, які не стосувалися дитини, а її особистого життя та членів її сім`ї. Окрім того, позивач неодноразово повідомляла начальника Служби та інших її працівників про те, що третя особа - [PERSON] надавав до Служби недостовірні відомості про стан свого житла, де потенційно могла проживати їхня спільна дитина, оскільки 23.01.2024 там перебували сторонні особи (робітники, які виконували шпаклювання стін). На неодноразові клопотання позивача здійснити у найкоротші терміни обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання третьої особи, Служба не відреагувала та здійснила таке обстеження тільки через три тижні після обстеження житлово-побутових умов у [PERSON] , незважаючи на те, що їхні житлові помешкання знаходяться на відстані один від одного близько 200 метрів. Вказані дії начальника Служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації Ніколаєнко Н. позивач уважає такими, що були здійснені назустріч батьку дитини з метою забезпечення виключно інтересів останнього. 12.03.2024 [PERSON] від відповідача надійшло запрошення на участь у засіданні комісії, яке було призначене на 20.03.2024 з питань захисту прав дитини. У листі було вказано, що на розгляді у Службі перебуває звернення [PERSON] від 23.02.2024 №100/03/П-380 щодо визначення йому способів участі у вихованні та спілкуванні з їхнім малолітнім сином [PERSON] , а також що Службою зібрано необхідний пакет документів та підготовлено до розгляду на засіданні комісії питання про визначення місця проживання дитини. Надалі, позивачем було уточнено суть порядку денного засідання, де працівником Служби було повідомлено, що буде розглядатися питання саме стосовно визначення місця проживання дитини. Під час вказаного засідання начальник Служби - Ніколаєнко Н. надала членам комісії недостовірну інформацію стосовно того, що позивач не надала дитину і сама не захотіла відвідати психолога, визначити прихильність дитини до батька, хоча 22.02.2024 під час відвідування позивача і малолітнього [PERSON] за місцем їхнього проживання, психологом Центру соціальних служб для дітей, сім`ї і молоді з останнім було проведено відповідну роботу та складено акт, на якому також розписалася сама позивач. Під час засідання комісії начальник Служби не ознайомила її та членів комісії із вказаним актом, де психологом була зазначена інформація про ставлення дитини до батька, матері та інших членів сім`ї, а також висвітлено низку інших тем, на які дитина надала відповіді психологу. Окрім вказаного, на засіданні комісії було допущено низку інших порушень, зокрема, не враховано стан здоров`я дитини, та необізнаність батька про особливості потреб лікування сина за допомогою сторонніх приладів та препаратів, на що працівники служби послались на можливість дізнання такої інформації в мережі Інтернет або від сімейного лікаря. Водночас вказувала, що під час засідання комісії [PERSON] зачитував з телефону нібито висновок шкільного психолога, який був прийнятий до уваги самою комісією, хоча його паперової копії навіть не було надано останній, а [PERSON] перекрутив зміст висновку подавши його комісії недостовірним чином. Будь-які заперечення від позивача з цього приводу комісія не приймала, а у подальшому нею було з`ясовано, що у школі дійсно наявні матеріали проведення психологічної діагностики, а саме шкільні малюнки. Комісія не витребовувала з навчального закладу вказаний висновок та матеріали до нього, посилання [PERSON] про результати іншого психологічного дослідження, за якими дитині з урахуванням її стану не рекомендовано змінювати місце проживання та ночувати у різних місцях, член комісії відповідача зазначив, що дитині рекомендовано мати тата. Таким чином, дії вказаної комісії прямо свідчать про її бажання стати на сторону лише однієї сторони спору, а саме батька дитини, всупереч інтересів самого малолітнього. Разом з тим, Служба на засіданні комісії не врахувала посилання позивача про те, що невролог та психолог дитини радили здійснити огляд останнього у психіатра, на що [PERSON] категорично відмовляється надавати свою згоду. По суті інших порушень, які були допущені відповідачем під час проведення вищевказаного засідання, [PERSON] також послалась на те, що начальник Служби відмовилась розглядати питання саме про визначення місця проживання дитини в межах судової справи №752/23935/23, хоча таке звернення надійшло до Служби раніше за звернення [PERSON] про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Тобто, на переконання позивача, начальник Служби надала пріоритет розгляду заяви [PERSON] , проігнорувавши повторну вимогу суду надати висновок по питанню визначення місця проживання дитини. При цьому, позивач неодноразово направляла відповідачу скарги щодо порушення Службою процедури розгляду вказаних вище питань, зокрема щодо введення її в оману про питання, яке підлягало розгляду 14.03.2024, а також щодо ігнорування її повідомлень про неможливість бути присутньою на засіданні у вказану дату. Водночас [PERSON] у своєму позові вказувала, що оскаржуваним розпорядженням суттєво порушуються права позивача, як матері дитини, оскільки в ньому не передбачена її відпустка тривалістю 30 діб, у зв`язку із чим вона не зможе виїхати за межі Києва з дитиною на відпочинок, у той час як лікарем алергологом рекомендовано для дитини довготривале санаторне лікування у зоні морського клімату. Надання третій особі - [PERSON] 7 днів зимових та 15 днів літніх канікул без обмеження місця перебування без присутності матері порушує права дитини і несе загрозу її життю і здоров`ю, оскільки батько неодноразово мав намір повезти дитини у місто Харків до своїх родичів похилого віку. Сама наявність тривалого спілкування сина з батьком без присутності матері, на думку [PERSON] , ставить під загрозу життя і здоров`я дитини з урахуванням стану її здоров`я та відсутністю навичок у батька вживати певних дій, у разі погіршення стану здоров`я дитини, а також здійснення постійного залякування дитини через погрози вжиття неправомірних дій відносно її бабусі. Разом з тим, мотивуючи неможливість встановлення побачень з дитиною без присутності матері, позивач посилалась на негативний вплив [PERSON] на їхнього сина, аморальну поведінку зі сторони батька та порушення останнім Правил дорожнього руху України, а також на вчинення [PERSON] психологічного насильства над дитиною. При цьому, згідно складеного психологом-психоаналітиком висновку за результатами психологічного обстеження малолітнього [PERSON] від 15.04.2024, категорично не рекомендується проводити зустрічі дитини з батьком наодинці, оскільки це може мати негативні наслідки для психологічного здоров`я дитини, а проживання за новим місцем окремо від матері може ускладнити перебіг наявних у хлопчика хвороб та розлад сну, що у свою чергу не відповідає інтересам останнього. Відтак, зважаючи на викладені вище обставини позивач уважала розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.03.2024 за №185 таким, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства та не в інтересах дитини, а тому повинне бути скасоване судом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2024 для розгляду цивільної справи №752/12047/24 визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Митрофанову А.О. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. 03.09.2024 на адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] через підсистему «Електронний суд» надійшли пояснення, згідно змісту яких останній повністю заперечував проти вимог позову [PERSON] та просив суд відмовити у їх задоволенні. Вказував, що оскаржуване розпорядження відповідача було видане на підставі вивчення умов життя обох батьків малолітнього [PERSON] , їхнього ставлення до дитини, необхідності забезпечення прав та інтересів дитини, забезпечення участі обох батьків у вихованні дитини, відповідності інтересам дитини спілкування із батьком та участі його у вихованні сина, а також обставин, які мають істотне значення для розгляду та задоволення заяви батька. Позивач в обґрунтування свого позову не надала суду належних та допустимих доказів, які могли б підтвердити її посилання про порушення оскаржуваним розпорядженням, як її прав, так і їхнього малолітнього сина. Окрім того, [PERSON] у своїх поясненнях зауважував на тому, що позивач чинила йому перешкоду у спілкуванні з дитиною, у зв`язку із чим він, реалізуючи закріплене законодавством права другого із батьків, хто проживає окремо, на спілкування з дитиною та її виховання, звернувся до відповідача із заявою про встановлення порядку його участі у спілкування та вихованні малолітнього сина. Визначені оскаржуваним розпорядженням способи участі батька у вихованні сина та спілкування з ним у повній мірі відповідають як інтересам самої дитини, так і інтересам батьків. Сама позивача до цього часу розпорядження відповідача не виконує та чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дитиною. 17.09.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником Ніколаєнко Н.М. , у якому остання просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з огляду на його безпідставність та необґрунтованість. Заперечуючи проти позову, відповідач вказував на те, що розпорядження №185 від 29.03.2024 було розроблене на підставі документів та проведеної роботи відповідно до діючого порядку Службою у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в межах повноважень та компетенції,

Outcome: dismissed