Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Позивач - Департамент соціальної політики Черкаської міської ради, в особі в.о. директора Ніконенко Ю., звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідачки на рахунок позивача надмірно виплачені кошти, як тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, в розмірі 13\~538 грн. В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено, що відповідачці [PERSON] надавалась щомісячна грошова соціальна допомога, як непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Відповідно до порядку здійснення верифікації та моніторингу державних виплат, затвердженого постановою КМУ від 18.02.2016р. №136, було виявлено, що гр. [PERSON] з 06.12.2021 року працевлаштована на ПП «Петролек». У зв`язку з цим за період з 01.12.2021р. по 30.06.2022р. відповідачці було надмірно сплачено кошти відповідної допомоги в розмірі 13 538 грн. Оскільки відповідачка ігнорує вимоги позивача про повернення суми переплати, то позивач змушений звертатись до суду з вимогами про їх стягнення, а також про стягнення сплаченого позивачем судового збору в сумі 3\~028 грн. 28.02.2025р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Від представника позивача Савісько В.В., яка діє на підставі довіреності від 19.11.2024р. №10-12540/24, 27.03.2025р. на адресу суду надійшло клопотання, в якому вона просить розглянути справу без участі представника Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради. Також представник позивача в цій заяві зазначила, що позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні та не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, однак, 21.03.2025р. подала до суду заяву про визнання позовних вимог Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради до неї про стягнення надміру виплачених коштів в повному обсязі, в якій одночасно просить суд розглянути справу без її участі, а також, під час розподілу судових витрат, просить врахувати положення ст. 142 ЦПК України та не стягувати з неї на користь позивача увесь розмір сплаченого ним судового збору. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Статтею 1 Конституції України передбачено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. У статтях 46 та 48 Конституції України розкриваються деякі елементи соціальної політики держави, якими передбачається, що громадяни мають право на соціальний захист та право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Одним із важливих видів соціальної допомоги, спрямованої на здійснення соціального захисту громадян, які цього потребують, є запровадження державою інституту надання державної соціальної допомоги. Пунктом 5 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148-VIII, встановлено, що в період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року, особам, які досягли віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та не набули страхового стажу, передбаченого нормами зазначеної статті, за умови наявності у них не менше 15 років страхового стажу, - тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Зазначена тимчасова допомога призначається органами соціального захисту населення і виплачується до досягнення такими особами віку, з якого вони набувають право на призначення пенсії. Тимчасова державна соціальна допомога непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, призначається з урахуванням її майнового стану та середньомісячного сукупного доходу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і виплачується за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до п. 2 Порядку призначення тимчасової державної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, затвердженого постановою КМУ №1098 від 27.12.2027р., призначення тимчасової допомоги особі проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі їх утворення) (крім мм. Києва та Севастополя) рад, органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань соціального захисту населення, виконавчими органами рад об`єднаних територіальних громад (далі - органи соціального захисту населення) з урахуванням її майнового стану та середньомісячного сукупного доходу. Тимчасова допомога перераховується особі кожні шість місяців з урахуванням змін її майнового стану та середньомісячного сукупного доходу і виплачується до досягнення такою особою віку, з якого вона набуває право на пенсійну виплату. Пунктом 5 вищевказаного Порядку передбачено, що для призначення тимчасової допомоги особа подає органу соціального захисту населення: заяву; під час подання заяви пред`являються паспорт громадянина України та документ, що засвідчує реєстрацію особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (картка платника податків), або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру, внесені до паспорта громадянина України або свідоцтва про народження (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); довідку про наявний страховий стаж, видану органами Пенсійного фонду України; декларацію про доходи та майновий стан за останні шість календарних місяців, що передують місяцю звернення за призначенням тимчасової допомоги (далі Декларація); копію рішення про призначення опікуна (для особи, яку визнано недієздатною). Інформація про склад сім`ї особи, яка звернулася за призначенням тимчасової допомоги, зазначається в Декларації. Відповідно до абз. 5 п. 5 вищевказаного Порядку відповідальність за достовірність наданої інформації покладається на особу, яка звернулася за призначенням тимчасової допомоги. Відповідно до п. 8 Порядку, у разі зміни обставин, які можуть вплинути на розмір або порядок отримання тимчасової допомоги, особа зобов`язана не пізніше ніж через десять днів повідомити про це органу соціального захисту населення, який призначив таку тимчасову допомогу. Пунктом 12 вказаного Порядку визначено, що тимчасова допомога не призначається у разі, якщо особа працює, проводить іншу діяльність, пов`язану з отриманням доходу. Окрім того, пунктом 16 Порядку передбачено, що виплата призначеної тимчасової допомоги припиняється у разі, зокрема, якщо особою приховано відомості або навмисно подано недостовірні дані про її дохід та майновий стан, що вплинуло на призначення тимчасової допомоги і визначення її розміру та внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, що настає за тим, у якому виявлено зазначені факти. Згідно з пунктом 24 Порядку, якщо особою приховано відомості або навмисно подано недостовірні дані про її дохід та майновий стан, що вплинуло на призначення тимчасової допомоги і визначення її розміру та внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення; визначають обсяг надміру виплачених коштів і встановлюють строк їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів під час виплати тимчасової допомоги в наступні періоди на підставі своїх рішень проводять щомісячні відрахування у розмірі, який не перевищує 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлений строк вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 02.09.2021р. перебувала на обліку в Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради як отримувач тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (далі Тимчасова допомога). Призначення державної допомоги відповідачці здійснювалось на підставі поданої нею 02.09.2021р. до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг та Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги /а.с. 5-7, 8-11/. В розділі ІІ вищевказаної декларації відповідачка зазначила, що вона та її чоловік [PERSON] не працюють, на обліку в центрі зайнятості не стоять, підприємницькою діяльністю не займаються, ніяких доходів не мають. Окрім того, в розділі IV декларації відповідачка вказала, що, ні вона, ні її чоловік у власності будь-якого рухомого чи нерухомого майна, та земельних ділянок не мають /а.с. 8-11/. На підставі такої заяви позивачем 08.09.2021р. було прийняте рішення про призначення допомоги [PERSON] в наступних розмірах: з 01.09.2021р. по 30.09.2021р. 1\~854 грн., з 01.10.2021р. по 28.02.2022р. 1\~854 грн. /а.с. 12/. Розпорядженням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від від 19.11.2021р. відповідачці [PERSON] був здійснений перерахунок тимчасової державної соціальної допомоги особам, які досягли пенсійного віку, але не набули права на пенсію, та з 01.12.2021р. по 28.02.2021р. останній був встановлений розмір допомоги 1\~934 грн./а.с. 14/. В подальшому розпорядженнями позивача від 16.03.2022р., від 16.04.2022р., від 17.05.2022р. відповідачці [PERSON] продовжувався строк виплати тимчасової державної соціальної допомоги особам, які досягли пенсійного віку, але не набули права на пенсію, в розмірі 1 934 грн. /а.с. 14, 15/. Відтак, з 01 березня 2022р. по 01 червня 2022р. включно відповідачці було продовжено строк виплат тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату відповідно до пп. 1 п. 1 постанови КМУ від 12.03.2022р. №214 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги та пільг на період введення воєнного стану». В подальшому, під час проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення соціальної допомоги, відповідно до порядку здійснення верифікації та моніторингу державних виплат, затвердженого постановою КМУ від 18.02.2016р. №136, позивачем було виявлено, що гр. [PERSON] з 06.12.2021 року працевлаштована на ПП «Петролек» /а.с. 16/, в зв`язку з чим не має права на виплату тимчасової допомоги. Рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 09.06.2022р. №475 «Про відпрацювання рекомендацій верифікації» гр. [PERSON] припинено виплату допомоги з 01.12.2021р., а також визначено суму переплачених коштів за період з 01.12.2021 р. по весь період виплати, тобто по 30.06.2022р., що складає 13\~538 грн. /а.с. 17, 18/. За таких обставин отримання та використання відповідачкою коштів Тимчасової допомоги у період з 01.12.2021р. по 30.06.2022р. є неправомірним. 15.06.2022р. Департамент соціальної політики Черкаської міської ради повідомляв відповідачку про суму переплати та необхідність її повернення /а.с. 31/, однак зазначене повідомлення відповідачкою було проігнороване, в зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Таким чином, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Аналогічний висновок зробив Верховний Суд України в постанові від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що відповідачка не виконала встановлені законом обов`язки та не повідомила органи соціального захисту населення про наявність обставин, які впливають на призначення та виплату Тимчасової допомоги, що призвело до виплати їй надміру нарахованих коштів у розмірі 13\~538 грн. Отже, враховуючи, що відповідачка отримала суми тимчасової допомоги без достатньої правової підстави, оскільки її виплата протягом періоду часу з 01.12.2021р. по 30.06.2022р. здійснювалась через порушення відповідачкою свого обов`язку щодо повідомлення позивача про зміну свого майнового стану, а відтак обумовлена недобросовісною поведінкою відповідачки, внаслідок чого завдано шкоди державному бюджету на суму коштів в розмірі 13\~538 грн., а також, враховуючи, що повідомлення Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про переплату (з відповідною вказівкою на причину цієї переплати) від 15.06.2022 року /а.с. 21/ останньою було проігнороване, то вимоги позивача є цілком правомірними та обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 3\~028 грн. /а.с. 1/. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачкою [PERSON] позовні вимоги позивача визнані в повному обсязі до початку розгляду справи по суті, то, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, до повернення позивачу з державного бюджету підлягає 50% судового збору, сплаченого позивачем при поданні до суду зазначеного позову, що складає 1\~514 грн. Інші 50% судового збору 1 514 грн. підлягають до стягнення із відповідачки [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved