Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за довіреністю Городніщева Є.О. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 70 035, 48 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 07.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», було укладено електронний Договір № 5505925 про надання споживчого кредиту. Ззаначений кредит було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту\~ ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом № 19-ОД від 05.01.2022 року. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 14 350 грн.; строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (02.02.2023) вказується в Таблиці обчислення загальної вартосі кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. ТОВ\~ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 14 350 грн., шляхом зарахування кретитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] . Однак, відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо поверення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору. 25 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладен Договір факторингу № 25.09./23-Ф, згідно з умов якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором № 5505925. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору Факторингу № 25.09/23-Ф Відповідач станом на 25.09.2023 року мав заборгованість\~ у розмірі 52 901 грн. 28 коп., яка складається з наступного: 14 350 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 38 551, 28 грн. сума заборгованості за відсотками. Пізніше, позивачем було нараховано проценти за 60 календарних днів ( 07.11.2022-05.01.2023) в межах строку договору відповідно до наступного: 14 350 грн. * 1, 99 % = 285, 57 грн. * 60 календарних днів = 17 134, 2 грн. Позвач зазначає, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» закінчило нарахування, а Позивач почав здійснювати нарахування з наступного дня. Тобто нарахування здійснено другим кредитором за інший період, проте в рамках погодженого Сторонами строку договору. Враховуючи вищезазначене, Кредитодавець просить суд стягнути з Позичальника суму заборгованості за Кредитним договором № 5505925 в розмірі 70 035 грн. 48 коп., що складається з: 14 350 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 55 685 грн. 48 коп. сума заборгованості за відсотками. Ухвалою суду від 14 листопада 2024 року провадження у справі відкрито та її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання, в якому просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку, однак на адресу суду від відповідача повернулися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідач повідомлений про день та час судового розгляду справи шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Тарутинського районного суду Одеської області, офіційного веб-порталу судової влади. Пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України передбачено, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 07.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», було укладено електронний Договір № 5505925 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредит було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту\~ ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом № 19-ОД від 05.01.2022 року. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 14 350 грн.; строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (02.02.2023) вказується в Таблиці обчислення загальної вартосі кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. ТОВ\~ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 14 350 грн., шляхом зарахування кретитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] . Однак, відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо поверення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору. 25 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладен Договір факторингу № 25.09./23-Ф, згідно з умов якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором № 5505925. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору Факторингу № 25.09/23-Ф Відповідач станом на 25.09.2023 року мав заборгованість\~ у розмірі 52 901 грн. 28 коп., яка складається з наступного: 14 350 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 38 551, 28 грн. сума заборгованості за відсотками. Пізніше, позивачем було нараховано проценти за 60 календарних днів (07.11.2022-05.01.2023) в межах строку договору відповідно до наступного: 14 350 грн. * 1, 99 % = 285, 57 грн. * 60 календарних днів = 17 134, 2 грн. Позивач зазначає, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» закінчило нарахування, а Позивач почав здійснювати нарахування з наступного дня. Тобто нарахування здійснено другим кредитором за інший період, проте в рамках погодженого Сторонами строку договору. Враховуючи вищезазначене, Позивач просить суд стягнути з Відповідача суму заборгованості за Кредитним договором № 5505925 в розмірі 70 035 грн. 48 коп., що складається з: 14 350 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 55 685 грн. 48 коп. сума заборгованості за відсотками. Згідно з положеннями частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтями 5,12,13,81,83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до положень ст. ст. 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 626 та ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно з ч.1 ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З матеріалів справи вбачається, що 07.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», було укладено електронний Договір № 5505925 про надання споживчого кредиту. На підставі зазначеного договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 14 350 грн., строк кредитування 360 днів, занижена % ставка 1, 493 % в день; стандартна % ставка 1, 99 % в день. Реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить 726, 35 %. 25 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладен Договір факторингу № 25.09./23-Ф, згідно з умов якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором № 5505925. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, внаслідок невиконання умов договору у позичальника виникла заборгованість у розмірі 70 035 грн. 48 коп., що складається з: 14 350 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 55 685 грн. 48 коп. сума заборгованості за відсотками. Із зазначеного розрахунку вбачається, що прострочена заборгованість за нарахованими відсотками перевищує тіло кредиту в декілька раз. Відповідно ст. ст. 11. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладання договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначено, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому, враховуючи викладене, а також з урахуванням судової практики Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що умови кредитного договору про реальну процентну ставку в розмірі 726, 35 %, тобто у розмірі 1, 99 % за кожен день прострочення, що призвело до нарахування процентів у розмірі, що перевищує тіло кредиту в декілька раз, є несправедливим в сенсі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить таким загальним засадам цивільного законодавства, яка справедливість добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 902/417/18. Враховуючи, що зобов`язання має виконуватись належним чином, а також те, що відповідач був обізнаний про необхідність здійснювати сплату процентів за користування кредитними коштами, проте, враховуючи очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум процентів за користування кредитними коштами тілу кредиту, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача проценти у розмірі 14 350 грн., виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» підлягають частковому задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаним кредитним договором в загальному розмірі 28 700, 00 грн., яка складається з: 14 350 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 350 грн. - сума заборгованості за відсотками. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу та судового збору, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1, п. п. 1 - 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача з відповідача 992 грн. 68 коп. (28 700 х 2 422, 40 / 70 035, 48) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. Крім того, представником ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у даній справі виступає адвокат Городніщева Є.О. на підставі довіреності № 5924-К-О від 24.01.2024 року Згідно зі ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч. 3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесення судових витрат у вказаному розмірі стороною позивача надані докази, а саме Договір № 28/03-2024 від 28.03.2024 року про надання професійної правничої (правової) допомоги, Звіт про надання правничої (правової) допомоги (а.с.15). З огляду на наведене, дослідивши надані заявником докази, які належним чином підтверджують понесені витрати, зважаючи на обсяг реально наданих адвокатом Городніщевою Є.О. послуг, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень. На підставі вищезаначеного,

Outcome: partial