Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська Агенція\~з повернення\~боргів» (далі ТОВ "ФК "ЄАПБ", позивач) звернулось з позовом до суду, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі відповідач) заборгованість за кредитними договорами у загальній сумі 108\~850, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 01462-01/2024, підписаний електронним підписом відповідача. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Відповідач свої обов`язки за договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 28\~000 грн., з яких: 8\~000, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 000 грн. сума заборгованості за відсотками. Позивач набув право вимоги за вказаним вище кредитним договором на підставі Договору факторингу № 29042024-1 від 29 квітня 2024, укладеного між ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП». Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив платежу для погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 01462-01/2024 03.01.2024 року. Крім того, 07.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 79424269, підписаний електронним підписом відповідача. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Відповідач свої обов`язки за договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 24 850 грн., з яких: 7 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17\~850 грн. сума заборгованості за відсотками. Позивач набув право вимоги за вказаним вище кредитним договором на підставі Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, укладеного між ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів». Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив платежу для погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 79424269 від 07.03.2024 року. Крім того, 07.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 08263-01/2024, підписаний електронним підписом відповідача. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Відповідач свої обов`язки за договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 48 000 грн., з яких: 12 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36 000 грн. сума заборгованості за відсотками. Позивач набув право вимоги за вказаним вище кредитним договором на підставі Договору факторингу № 24052024 від 24.05.2024 року, укладеного між ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ «Аванс\~Кредит». Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив платежу для погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 08263-01/2024 від 07.01.2024 року. Крім того, 07.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 08250-01/2024, підписаний електронним підписом відповідача. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Відповідач свої обов`язки за договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 8 000 грн., з яких: 2 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 000 грн. сума заборгованості за відсотками. Позивач набув право вимоги за вказаним вище кредитним договором на підставі Договору факторингу № 24052024 від 24.05.2024 року, укладеного між ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ «Аванс\~Кредит». Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив платежу для погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 08250-01/2024 від 07.01.2024 року. Просили стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" заборгованість за кредитним договором № 01462-01/2024 від 03 січня 2024 року в сумі 28\~000 грн., заборгованість за кредитним договором № 79424269 від 07.03.2024 року в сумі 24 850, 00 грн., заборгованість за кредитним договором № 08263-01/2024 від 07.01.2024 року в сумі 48 000, 00 грн., заборгованість за кредитним договором № 08250-01/2024 від 07.01.2024 року в сумі 8 000, 00 грн., а всього 108 850 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 04.12.2024 року у вказаній цивільній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначене судове засідання. В судове засідання представник позивача ТОВ "ФК\~"ЄАПБ" не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі, вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, подала до суду письмові пояснення на позов (а.с. 132-146), в яких проти задоволення позовних вимог ТОВ "ФК "ЄАПБ" заперечувала, оскільки нею кредитні договори, про які йдеться у позовній заяві, не укладались, гроші на її рахунок не перераховувались. Вказала, що до позовної заяви не додано доказів, що підтверджують виконання банківських операцій з переведення кредитних коштів на її рахунок за вказаними кредитними договорами, тобто не підтверджено дійсність суми боргу. Також вказала, що до позовної заяви не додано доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу, на підставі яких до позивача перейшло право вимоги до відповідачки, що, на її думку, є самостійною підставою для відмови в позові. До того ж відповідачка зазначила, що витяги з реєстру боржників до договорів факторингу, надані позивачем, не містять підпису посадової особи та відтиску печатки, а тому є неналежним доказом у справі. Також до суду надходив відзив на позовну заяву від представника відповідача Іщука С.О. Втім, до вказаного відзиву, а в подальшому і поданих заперечень на відповідь на відзив не було додано доказів, що представник є адвокатом, при цьому зазначена цивільна справа не є малозначною, враховуючи ціну позову, через що представляти інтереси відповідача згідно вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України може лише адвокат. З огляду на зазначене ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 04.04.2025 року поданий відзив та заперечення на відповідь на відзив були повернуті заявнику без розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, встановлено, що 03 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 01462-01/2024, за умовами якого відповідач отримав фінансовий кредит в розмірі 8 000 грн. строком на 100 днів, тобто до 11.04.2024 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2, 50 % на добу. Згідно п. 1.6 вказаного договору кредитні кошти надаються безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] (а.с. 6-11). 29 квітня 2024 року між ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено договір факторингу № 290042024-1, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступив Фактору ТОВ "ФК "ЄАПБ" право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП». Пунктом 1.2. вказаного договору передбачено, що перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною вказаного договору (а.с. 12-13). Матеріали справи також містять акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором Факторингу № 290042024-1 від 29.04.2024 року та витяг із зазначеного Реєстру боржників, у якому значиться відповідач, сума заборгованості якого складає 28 000 грн. (а.с. 14-15). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача складає 28 000 грн., з яких: 8\~000, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 000 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 16). Також судом встановлено, що 07.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 79424269, за умовами якого відповідач отримав споживчий кредит в розмірі 7 000 грн. строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2, 50 % в день (а.с. 20-23). 14.06.2021 року між ТОВ "ФК «"ЄАПБ" та ТОВ «1 Безпечне агентство не обхідних кредитів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов яких ТОВ «1\~Безпечне агентство\~не обхідних\~кредитів» відступив Факторові ТОВ "ФК "ЄАПБ" право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «1 Безпечне агентство не обхідних кредитів». Пунктом 1.2. вказаного договору передбачено, що перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною вказаного договору (а.с. 24-25). Матеріали справи також містять акти прийому-передачі Реєстру Прав Вимоги за Договором Факторингу №14/06/21 та витяг із зазначеного Реєстру Прав Вимог, у якому значиться відповідач, сума заборгованості якого складає 24 850, 00 грн. (а.с. 28-29). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача складає 24 850, 00 грн., з яких: 7 000, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17 850, 00 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 29). Так, встановлено, що 07 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 08263-01/2024, за умовами якого відповідач отримав фінансовий кредит в розмірі 12 000 грн. строком на 120 днів, тобто до 05.05.2024 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2, 50 % на добу. Згідно п. 1.6 вказаного договору кредитні кошти надаються безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] (а.с. 36-40). 24 травня 2024 року між ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ «Аванс Кредит» було укладено договір факторингу № 24052024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступив Фактору ТОВ "ФК "ЄАПБ" право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Аванс Кредит». Пунктом 1.2. вказаного договору передбачено, що перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною вказаного договору (а.с. 48-50). Матеріали справи також містять акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором Факторингу № 24052024 від 24.05.2024 року та витяг із зазначеного Реєстру боржників, у якому значиться відповідач, сума заборгованості якого складає 48 000 грн. (а.с. 51-52). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача складає 48 000 грн., з яких: 12 000, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 36 000 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 52). Так, встановлено, що 09 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 08250-01/2024, за умовами якого відповідач отримав фінансовий кредит в розмірі 2 000 грн. строком на 120 днів, тобто до 07.05.2024 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2, 50 % на добу. Згідно п. 1.6 вказаного договору кредитні кошти надаються безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] (а.с. 36-40). 24 травня 2024 року між ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ «Аванс Кредит» було укладено договір факторингу № 24052024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступив Фактору ТОВ "ФК "ЄАПБ" право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Аванс Кредит». Пунктом 1.2. вказаного договору передбачено, що перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною вказаного договору (а.с. 48-50). Матеріали справи також містять акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором Факторингу № 24052024 від 24.05.2024 року та витяг із зазначеного Реєстру боржників, у якому значиться відповідач, сума заборгованості якого складає 8 000 грн. (а.с. 51-52). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача складає 8 000 грн., з яких: 2 000, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 000 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 52). Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст.\~77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст.\~81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.\~205\~ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст.\~639\~ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. В порядку, визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Положеннями ст.\~1055\~ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"). Відповідно до ч. 2 ст.\~9\~Закону України\~"Про\~бухгалтерський облік\~та фінансову\~звітність в\~Україні" первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із положеннями статей 512, 514\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно із ст.\~517\~ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно із статтею 1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У судовому засіданні було встановлено, що 03 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем [PERSON] виникли кредитні правовідносини на підставі договору про надання фінансового кредиту № 01462-01/2024 03.01.2024 року. Крім того, аналогічні кредитні відносини виникли у відповідача [PERSON] з Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору про надання споживчого кредиту № 79424269 від 07.03.2024 року. Крім того, аналогічні кредитні відносини виникли у відповідача [PERSON] з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» на підставі договору про надання споживчого кредиту № 08263-01/2024 від 07.01.2024 року та договору про надання споживчого кредиту № 08250-01/2024 від 09.01.2024 року. Всі перелічені договори передбачали, що кредитні кошти відповідач мав отримати у безготівковій формі шляхом перерахування на реквізити власної платіжної банківської картки. У постанові від 30 січня 2018 року в справі № 161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо, безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною четвертою статті 10\~ЦПК України і статтею 17\~Закону України\~"Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства: суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст. 12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Кредитний договір, як і договір позики, є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як було зазначено вище, кредитні кошти від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Аванс Кредит» відповідач мав отримати у безготівковій формі шляхом перерахування на реквізити власної платіжної банківської картки. З наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Аналогічні за змістом висновки викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі № 755/2284/16-ц. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Разом із тим, судом встановлено, що позивачем ТОВ "ФК "ЄАПБ" не надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцями, яким є ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Аванс Кредит» за договорами про\~надання фінансового\~кредитуперераховані грошові кошти на картковий рахунок відповідача в розмірах, передбачених наведеними договорами, а відповідач ці кошти отримав. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Додані до позовної заяви роздруковані розрахунки заборгованості за переліченими вище договорами не є належним доказом надання відповідачу кредитних коштів, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Вказані висновки суду ґрунтуються на правових позиціях, викладених Верховним Судом у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18 та від 13 травня 2020 року у справі № 219/1704/17. За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів за наведеними вище договорами відповідачу, а отже і обставин видачі кредитних коштів, з метою доведення виконання умов кредитних договорів, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська Агенція\~з повернення\~боргів» необхідно відмовити у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог суд відмовляє повністю, судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, розподілу не підлягає та повністю покладається на позивача. На підставі викладеного, ст. ст. 526, 530, 610, 611, 612, 625-629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, та

Outcome: dismissed