Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, у якому просить стягнути на користь свого довірителя кошти в порядку регресу, що пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому в сумі 54 916,42 грн, витрати на встановлення розміру заподіяної шкоди у розмірі 3 538,72 грн та судовий збір у сумі 3 028,00 грн. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що 15.12.2020 в м. Києві з вини відповідача сталася ДТП, в результаті чого був пошкоджений автомобіль марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] . При цьому на дату цієї пригоди відповідач не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку з цим потерпілий власник автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , звернувся до позивача з вимогою відшкодування збитків, а 30.03.2021 позивач здійснив виплату відшкодування потерпілому у розмірі 54 916,42 грн. Окрім того, за збір документів та визначення розміру шкоди позивач додатково сплатив 3 538,72 грн. Оскільки позивач здійснив відшкодування шкоди потерпілому за відповідача, яка не мала договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому і звернувся до суду з позовом про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. 27 червня 2024 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, у позові просив про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, її представник надав відзив, у якому у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Зазначив, що позивачем не вірно розраховано розмір завданої шкоди. Окрім того, у своєму відзиві представник відповідача просив застосувати строки позовної давності, оскільки право позивача на отримання страхового відшкодування виникло 30.03.2021. Проте, до суду позивач звернувся лише у червні 2024 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Дослідивши письмові докази по справі, суд уважає, що позов належить задовольнити з наступних підстав. Суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року у справі № 753/1756/21 [PERSON] (відповідач) визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до зазначеної постанови, 15 грудня 2020 року о 10 годині 15 хвилин в м. Києві по вул. Дніпровській набережній, 8 відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок порушення правил дорожнього руху вчинила зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] . Власником вищезазначеного автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , станом на день ДТП було ТОВ «КАЙРОС АВТО», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Враховуючи ті обставини, що постанова Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року, якою [PERSON] (відповідач) визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до пошкодження автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , набрала законної сили, суд уважає доведеним та таким, що не підлягає сумніву, факт завдання матеріальної шкоди відповідачем власнику згаданого автомобіля, тобто ТОВ «КАЙРОС АВТО». За полісом ЕР № 136334019 цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «УСК «КВІГ». Згідно відомостей з офіційної бази МТСБУ, на час скоєння ДТП, 15.12.2020, транспортний засіб «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , яким керувала відповідач, не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У судовому засіданні установлено, що заподіяна шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована відповідачем потерпілій особі ТОВ «КАЙРОС АВТО». Згідно Звіту про оцінку транспортного засобу № 7986/01/21 від 15 січня 2021 року, ринкова вартість (з урахуванням зносу) т/з «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , становить 237 916,42 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , становить 247 644,89 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 162 578,57 грн. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, відповідно до абзацу 2 п. 22.1 ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує оцінену шкоду у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події. Відтак, сума страхового відшкодування склала 54 916,42 грн. Відповідно до положень п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Потерпіла особа ТОВ «КАЙРОС АВТО» з метою отримання відшкодування 22.12.2020 звернулося до позивача у зв`язку з тим, що йому не вдалося врегулювати спір з відповідачем у добровільному порядку, оскільки останній не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тому позивач 30 березня 2021 року здійснив регламентну виплату відшкодування потерпілому у межах страхової суми в розмірі 54 916,42 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 942807. Окрім того, за збір документів та визначення розміру шкоди 27.01.2021 та 16.03.2021 позивач додатково сплатив 3 538,72 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. У відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Європейський суд з прав людини наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22008/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»: п. 570 рішення від 20.09.2011за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 3-5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Однак, згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану», Закону України від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з подальшими продовженнями строку дії воєнного стану в Україні, воєнний стан в Україні діє з 24.02.2022 і станом на день розгляду справи судом. Крім того, п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначає, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин в Україні був запроваджений з 12.03.2020 до 31.05.2022 на підставі, зокрема, постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.2022 № 211, від 09.12.2020 № 1236 і від 23.02.2022 № 229. Таким чином, враховуючи правовідносини, що склалися між сторонами спору, виходячи з вимог п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд уважає, що позивач не пропустив строки позовної давності. Оскільки позивач здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідно до норм цивільного законодавства позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь позивача судові витрати в сумі 3 028,00 грн. На підставі вищевикладеного та ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. 22, 29, 38, 40, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved