Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Представник позивача\~ адвокат\~Ткач В.О.,\~діючи в\~інтересах [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом \~до [PERSON] про стягнення аліментів повнолітню дитину, що навчається. Позов обґрунтовує тим, позивач [PERSON] є донькою відповідача, вона є повнолітньою, але продовжує навчатися у Київському столичному університеті імені Бориса Грінченка на І курсі денного відділення другого рівня (магістерський). Відповідач не допомагає доньці матеріально, вона перебуває на повному утриманні своєї матері, яка здійснила оплату за гуртожиток у розмірі 17034,00 грн. Відповідач працездатний, матеріально забезпечений і в змозі піклуватися та надавати матеріальну допомогу на доньку, яка продовжує навчатися у ВНЗ, але відмовляється брати участь у витратах на її утримання під час навчання. Просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на період її навчання починаючи з 09.09.2024 і до 01.12.2025. Ухвалою судді від 07.03.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, які беруть участь у справі. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, ним отримано позовну заяву з додатками. 20.03.2025 від представника відповідача до суду скеровано відзив на позов, відповідно до якого позов не визнає, у його задоволенні просить відмовити. Вважає, що позивачем не доведено наявність підстав для її забезпечення у зв`язку з навчанням, оскільки дочка відповідача вже здобула повну вищу освіту, тобто закінчила навчання. Фактично нею здобувається вища освіта другого рівня акредитації, крім того його донька навчається за кошти місцевого бюджету та перебуває на повному державному утриманні. Вважає, що представник позивача не має права на подання від імені позивача позову до суду та його підпису, а тому у суду наявні підстави для повернення позову (а.с.24-34). Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Щодо права підпису позову представником позивача адвокатом Ткач В.О., суд зазначає наступне. Представником позивача подано позов до суду через систему "Електронний суд", до якого додано ордер серії АІ №1836988 від 10.02.2025 (а.с.4). Подання документів через систему "Електронний суд" із застосуванням КЕП повністю відповідає законодавству, а відмова у прийнятті таких документів суперечить принципам доступу до правосуддя та цифровізації судових процесів. До такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 29 січня 2025 року у справі №300/7062/23. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.02.2007, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Після розірвання шлюбу, [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.11). Відповідно до диплома бакалавра [NUMBER] , [PERSON] закінчила у 2024 році Український державний університет імені Михайла Драгоманова, освітня програма «Тифлопедагогіка» і здобула ступінь вищої освіти бакалавр (а.с.6). Відповідно до довідки керівника навчальної частини №2-1258/24 від 05.09.2024, [PERSON] є студенткою факультету психології, соціальної роботи та спеціальної освіти Київського столичного університету імені Бориса Грінченка та навчається на І курсі, рівень вищої освіти: другий (магістерський). Форма навчання денна. Початок навчання: 09.09.2024, термін закінчення навчання 30.12.2025 (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок утримувати дітей до їх повноліття, а також у випадку продовження ними навчання - покладається на обох батьків, а не лише на одного із них. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином. Відповідач [PERSON] не визнав позовні вимоги, та заперечував щодо стягнення з нього аліментів на повнолітню доньку [PERSON] , яка продовжує навчатися, оскільки остання навчається за кошти місцевого бюджету та перебуває на державному утриманні. Водночас представником позивача надано суду квитанції на підтвердження сплати матір`ю позивача - [PERSON] плати за гуртожиток по 01.02.2025 та по 30.06.2025 на період навчання [PERSON] (а.с.8), що спростовує твердження представника відповідача про перебування його доньки на повному державному утриманні. Щодо заперечення представника відповідача про завершення донькою навчання, оскільки вона здобула вже повну вищу освіту, суд зазначає наступне. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення статті 182 СК України, а також ураховує положення Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2023 року у справі № 752/20152/16-ц та Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2023 року у справі № 459/2988/19, де зроблено висновок про те, що аналіз змісту частини другої статті 199 СК України дає підстави для висновку, що законодавець не передбачив такої можливості, як зупинення нарахування аліментів, переривання сплати аліментів у певні періоди, зокрема коли повнолітня дитина безпосередньо не бере участі в освітньому процесі, а також звільнення платника аліментів від сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням нею навчання в період канікул, переходу на навчання на інший освітній рівень або до іншого навчального закладу, зокрема вступу до магістратури. Правило частини другої статті 199 СК України виключно передбачає припинення права повнолітньої дитини на утримання у разі припинення нею навчання, тобто закінчення або відрахування з навчання у навчальному закладі. Законодавець не передбачив винятку з правила частини першої статті 199 СК України, яка, зокрема не містить застереження про те, що канікулярний період, період вступу до вищого навчального закладу для здобуття вищого рівня освіти не входять до періоду нарахування та сплати аліментів одним із батьків на користь повнолітньої дитини. Завершення повнолітньою дочкою/сином, до досягнення ними 23 років, навчання на певному освітньому рівні та: 1) безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу на наступний рівень освіти; або 2) безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу для здобуття освіти на наступному рівні чи за іншою спеціальністю, незалежно від того, чи відбувається це в тому самому або у різних закладах освіти, не свідчить про припинення навчання та, відповідно, саме по собі не є підставою для припинення права на утримання (аліменти). Подібний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 753/20347/20 (провадження № 61-9584св21). СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18. Також, згідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, беручи до уваги всі встановлені судом обставини в сукупності, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на період її навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 03.03.2025, тому саме з цього часу необхідно стягувати аліменти, підстав для стягнення аліментів за минулий період представником позивача не наведено та доказів цьому не надано. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині початку стягнення аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір сплачено не було, оскільки вона є звільненою від цих витрат, а тому у відповідності до ст. 141 ЦК України, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial