Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що на підставі судового наказу Носівського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2018 року у справі № 741/753/18 стягнуто з відповідача на її (позивача) користь аліменти на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 9 травня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі зазначеного судового наказу було відкрито виконавче провадження № 60946423, яке наразі перебуває на виконанні у Шевченківському РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Унаслідок невиконання відповідачем зазначеного судового рішення утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 315095,16 грн. Відповідач є працездатною особою, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, хронічних захворювань та інших обставин, які б перешкоджали йому виконувати свій обов`язок щодо утримання дітей, не має, знав про існування судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей та відкритого виконавчого провадження, але не сплачував аліменти та заборгованість по сплаті аліментів, постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату відповідачем аліментів становить 303650,39 грн. [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 303650,39 грн. та витрати, понесені на професійну правову (правничу) допомогу, у розмірі 9500 грн. У судове засідання позивач не з`явилася, її представник позовні вимоги підтримав з підстав, які зазначені у позовній заяві, просив їх задовольнити, зазначив, що після звернення до суду з цим позовом відповідач частково погасив заборгованість по сплаті аліментів у зв`язку із чим розмір неустойки (пені) становить 195896,34 грн. Представник позивача зазначив, що у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази витрат [PERSON] на професійну правничу допомогу, будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. У судове засідання відповідач та його представник адвокат Петренко І.В. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, не просили розгляд справи відкласти, відзив на позов не подали. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності позивача, відповідача та його представника за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави для його відкладення або оголошення перерви. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. У судовому засіданні встановлено, що 11 червня 2018 року Носівським районним судом Чернігівської області у справі № 741/753/18 було видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] ,\~ на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 9 травня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Зазначений судовий наказ набрав законної сили 12 липня 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Закріплений у даній статті захід відповідальності передбачає відповідальність за прострочення сплати аліментів, які зобов`язана особа повинна сплачувати за рішенням суду. Підставою для стягнення неустойки (пені) є винна поведінка платника аліментів. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Неустойка у формі пені, вважається універсальним способом забезпечення будь-якого грошового зобов`язання, незалежно від підстави його виникнення, тому правомірно має застосовуватись і щодо аліментного зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у рамках виконавчого провадження № 60946423 по виконанню судового наказу № 741/753/18 від 11 червня 2018 року, складеного державним виконавцем, заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 1 вересня 2024 року становить 243585,78 грн. Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем та його представником не надано суду доказів про те, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з незалежних від відповідача причин. З матеріалів справи вбачається, що розмір неустойки (пені) відповідно до розрахунків сторони позивача, здійснених станом на день звернення з позовом до суду та з урахуванням розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем станом на 1 вересня 2024 року, становить 195896,34 грн. Відповідачем та його представником не надано суду доказів на спростування розрахунку неустойки (пені), який здійснений стороною позивача. Ураховуючи вищевикладене, розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, взявши до уваги розрахунок неустойки, наданий стороною позивача, урахувавши майновий стан сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У судовому засіданні до закінчення судових дебатів представник позивача заявив, що у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази витрат [PERSON] на професійну правову (правничу) допомогу, будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Таким чином, при ухваленні судового рішення суд не вирішує питання щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved