Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

27.01.2025 [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Власюк І. Т., звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Автоматизованим розподілом судової справи між суддями 27.01.2024 головуючим суддею у справі була визначена суддя Березовська О. А. Справа передана судді 28.01.2024. Відповідь № 1070594 з Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] одержана судом 28.01.2025. Ухвалою суду від 03.02.2025 вказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в ній. 13.02.2025 до суду надійшла позовна заява, в якій позивач змінила позовні вимоги та просить суд стягнути аліменти на утримання дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з відповідачем тривалий час проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час цих стосунків у них народилося двоє дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Діти зареєстровані за місцем реєстрації відповідача, але фактично проживають з матір`ю в м. Гнівань. Після припинення фактичних шлюбних стосунків відповідач припинив брати участь в утриманні дітей; на день звернення до суду діти перебувають виключно на утриманні позивача. Старший син [PERSON] досягнув повноліття в 2024 році, проте на день звернення до суду не працевлаштований та не має власних доходів, оскільки з 2022 року навчається на денній формі навчання в Гніванському професійному ліцеї, де навчання триватиме до 30.06.2025. Донька [PERSON] є дитиною з інвалідністю та потребує постійного догляду. З свого боку позивач робить все необхідне щоб утримувати дітей, дбає про їхнє матеріальне забезпечення та здоров`я, але позивачу важко самостійно, в повній мірі нести пов`язані з цим витрати, а також по причині того, що багато часу вимушена проводити з хворою дитиною, повноцінно, в повний робочий день позивач працювати не має можливості. Домовленостей між позивачем та відповідачем стосовно його участі в утриманні дітей досягнуто не було, тому позивач вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання не повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів заробітку та доходу відповідача, але не менше ніж половина прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх видів заробітку та доходу відповідача, починаючи стягнення від дати подання позову до суду і до закінчення сином навчання 30.06.2025. На думку позивача, такий розмір аліментів є посильним для батька дітей, оскільки він є особою працездатного віку, на утримані інших осіб не має, має суттєвий рівень доходів, як військовослужбовець майор запасу. Оскільки самостійно позивач не має змоги отримати інформацію про доходи відповідача, то разом з позовною заявою подає клопотання про витребування доказів, а саме інформації щодо доходів відповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.02.2025 справа прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Копія ухвали\~суду та\~копія позовної\~заяви з\~додатками відповідачу\~направлялася рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Кореспонденція суду повернулась з відміткою АТ «Укрпошта» - адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 40-41). 02.04.2025 третя особа [PERSON] звернувся до суду з клопотаннями, в якому позовні вимоги підтримав, не заперечує проти винесення заочного рішення; просить справу розглядати у його відсутність (а. с. 42). Відповідач відзив на позовну заяву суду не надав. Враховуючи вище викладене та положення ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами. В судовому засіданні 07.04.2025 представник позивача адвокат Власюк І. Т. підтримав позовну заяву в повному обсязі. Щодо заявленого клопотання про витребування доказів, пояснив, що відмовляється від нього, оскільки відпала необхідність у витребуванні зазначених в клопотанні доказів. В судовому засіданні відповідач пояснив, що одержав копію позовної заяви з додатками від позивача тиждень тому, відзив надавати суду не буде, позов визнає в повному обсязі та надав суду заяву про визнання позову (а. с. 43). Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що між сторонами виникли сімейні зобов`язальні правовідносини щодо обов`язку матері, батька утримувати неповнолітню дитину та повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та його виконання, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (надалі - СК України), а також встановлено такі фактичні обставини. Відповідно до копій свідоцтв про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] ( а.с.10) та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії акту обстеження матеріально побутових умов проживання від 04.01.2025 Гніванської міської ради діти [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації місця проживання разом з матір`ю [PERSON] за місцем її реєстрації за адресою: [ADDRESS] ( а.с.11). Відповідно до довідки №7 від 13.01.2025 [PERSON] навчається у Закладі професійної (професійно-технічної) освіти «Гніванський професійний ліцей», форма навчання денна, державна, термін навчання з 01.09.2022 по 30.06.2025 (а. с. 12). Відповідно до посвідчення серія [NUMBER] дитина [PERSON] , 2014 року народження , є дитиною інвалідом та має право на державну соціальну допомогу (а.с.13). Письмових доказів виконання батьком обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини та дитини, яка продовжує навчання, матеріали справи не містять. Як вже зазначалось, судом встановлено, що між сторонами виникли сімейні відносини щодо утримання батьками неповнолітньої дитини та повнолітньої дитини, яка продовжуює навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що передбачено ч. 3 ст. 181 СК України. Визначаючи розмір аліментів на неповнолітню дитину, суд також враховує положення ч. 2 ст. 182 СК України, якою передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Ці ж обставини враховуються і при визначенні розміру алвментів на неповнолітню дитину. Суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, у суду відсутні докази, що відповідач має вади здоров`я, інших утриманців. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, який зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Відповідачем подана до суду заява про визнання позову. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не вбачає у цій справі обставин, зазначених в ч. 4 ст. 206 ЦПК України, а отже і підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову. Враховуючи вище зазначене, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до закінчення сином навчання, до 30.06.2025. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 27.01.2025. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць суд допускає до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1 211, 20 грн.

Outcome: approved