Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Представник заявника [PERSON] , адвокат Гребенюк С.А. звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, яку обґрунтовує наступним. [INFO] померла мати заявника - [PERSON] , якій відповідно до свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 24.07.1996 разом із [PERSON] , батьком заявника, на праві спільної сумісної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Батько заявника [PERSON] помер [INFO] і, оскільки на момент його смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована разом зі своїм чоловіком, вона вважається такою, що прийняла спадщину та успадкувала частину вищевказаної квартири. Оскільки заявник є єдиною спадкоємицею та єдиною дитиною у сім`ї, після смерті матері, з метою успадкувати вищевказане майно, вона звернулася до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М., якою 05.09.2024 була заведена спадкова справа № 79 за 2024 рік. Однак нотаріусом заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку із неприйняттям громадянкою [PERSON] спадщини у встановлений законом строк, про що 05.09.2024 нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] не звернулася до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки вважала, що на неї він не розповсюджується, так як з квітня 2021 року в по день смерті матері, вона проживала разом з нею. Спочатку заявник доглядала за батьком, оскільки мати не в змозі була самостійно через свої захворювання доглянути свого хворого чоловіка, а після смерті батька доглядала матір, проживаючи разом з нею за адресою: [ADDRESS] по день смерті матері - [INFO] . В силу похилого віку та, у зв`язку з супутніми захворюваннями серця, проблемами з суглобами, зору, мати заявника потребувала постійної допомоги та догляду, адже самостійно їй важко було навіть ходити та вона не могла обходитися без допомоги доньки, у зв`язку з чим заявник і проживала разом з матір`ю. Крім того, проживаючи разом з матір`ю, заявник за власні кошти робила ремонтні роботи у квартирі, а також купила диван. Встановлення факту спільного проживання разом зі спадкодавцем на момент смерті останньої, заявнику необхідно для реалізації своїх спадкових прав, і визнати такий факт встановленим можливо лише у судовому порядку, у зв`язку з цим вона і звернулася до суду з цією заявою. Просить встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем - матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Умань Черкаської області, на час відкриття спадщини, а саме з квітня 2021 року по день відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду від її представника [PERSON] надійшла письмова заява, у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність його довірителя [PERSON] , вимоги заяви підтримують та просять суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, на адресу суду від представника Уманської міської ради надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити без її участі, не заперечують проти задоволення заяви. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи наведене, судом розгляд справи по суті здійснюється за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію заявника, її представника та представника заінтересованої особи, викладені у заявах, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором. Згідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачою свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис про смерть № 152. Померла [PERSON] є матір`ю заявника по справі [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Уманським міським бюро реєстрації актів цивільного стану Черкаської області. Актовий запис про народження № 237 зроблений Уманським міським бюро РАГС Черкаської області. Батьком заявника є [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Уманським міським бюро РАГС Черкаської області, батьки заявника [PERSON] та [PERSON] одружилися 29.11.1962, актовий запис про шлюб № 383. Прізвища після реєстрації шлюбу: дружини - [PERSON] , чоловіка - [PERSON] . Батько заявника [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис про смерть № 936. Батькам заявника [PERSON] та [PERSON] на праві приватної, спільної, сумісної власності належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого 24.07.1996 згідно з розпорядженням від 24.07.1996 за № 4779. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 05.09.2024 за № 78241599 приватним нотаріусом Пархоменко Н.М., після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , була відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 72935801, та за номером 79 у нотаріуса. У відповідності до постанови від 05 вересня 2024 року Пархоменко Н.М., приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу, заявнику по справі [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку із неприйняттям нею спадщини у встановлений законом строк. Цією ж постановою нотаріусом встановлено, що 05.09.2024 до неї звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на вищевказану квартиру, яка належить померлій: 1/2 частка - на підставі свідоцтва про право власності на житло, та 1/2 частка, яка належала [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , як дружина покійного, яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкоємцем, але не оформила своїх спадкових прав. Нею, Пархоменко Н.М., приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області, 05 вересня 2024 року заведена спадкова справа № 79 за 2024 рік, після померлої [INFO] [PERSON] на підставі заяви дочки спадкодавця, [PERSON] , яка є спадкоємцем за законом згідно ст. 1261 ЦК України. [PERSON] в установлений законом строк спадщину не прийняла, у зв`язку з цим, нотаріусом і прийнято рішення про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. При цьому, нотаріусом роз`яснено можливість вирішення питання прийняття спадщини, шляхом звернення до суду із заявою про визначення їй додаткового строку, достатнього для подачі відповідної заяви. На запит суду, приватним нотаріусом Пархоменко Н.М., Уманського районного нотаріального округу Черкаської області, 17.12.2024 за № 439/01-16 надано відповідь про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , була заведена на підставі заяви дочки спадкодавця, [PERSON] , про прийняття спадщини. Спадкодавець [PERSON] на момент своєї смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , місце проживання дочки померлої [PERSON] на час звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Чинних заповітів від імені [PERSON] , [INFO] , немає, свідоцтва про право на спадщину не видавались. В підтвердження зазначеного нотаріусом надано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, сформовану 17.12.2024 за № 79576203. У відповідності до довідки № 24 КНП «Уманська центральна районна лікарня» Уманської міської ради, [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , знаходилася на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні з 09.01.2024 по час видачі такої довідки, їй рекомендовано постійна підтримуюча киснева терапія. Крім того, заявником до матеріалів справи надано копію медичної карти амбулаторного хворого та висновки Медичного лікувально-діагностичного центру «Вікторія», згідно яких також зазначено, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , та протягом тривалого часу лікувалася, в зв`язку з наявністю в неї певних хвороб. У відповідності до акту, складеного працівниками КП «Уманське РЕУ № 3», затвердженого директором КП «Уманське РЕУ № 3» 18.09.2024, згідно пояснень сусідів [PERSON] та [PERSON] громадянка [PERSON] , [INFO] , проживала з квітня 2021 року зі своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , по день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Метою звернення заявника до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку. Згідно ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обставини проживання заявника разом із спадкодавцем підтверджуються вищенаведеними належними та допустимими доказами, що не викликають у суду будь-якого сумніву. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] з рідною донькою [PERSON] на момент її смерті, яка настала [INFO] , має для заявника юридичне значення, оскільки дасть їй право вирішити правовідносини цивільно-правового характеру, зокрема підтвердити факт прийняття спадщини при тому, що інші спадкоємці, які б мали намір прийняти спадщину відсутні. За таких обставин, суд вважає, що заява є обґрунтованою, факт, який просить встановити заявник підтверджено належними та допустимими доказами, його визнання на порушує прав та законних інтересів інших осіб, а тому заява підлягає до задоволення. За приписами ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved