Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду із позовом до Монастириської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки у порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті її тітки [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,60 га для ведення підсобного господарства, яка була передана останній у приватну власність рішенням п`ятнадцятої сесії двадцять першого скликання Горожанської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 02.04.1994 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян». Вона прийняла вищевказану спадщину, оскільки є спадкоємцем [PERSON] за заповітом та на момент відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, проте не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із тим, що [PERSON] не розробила технічну документацію та не зареєструвала право власності на зазначену земельну ділянку. З\~огляду на наведені обставини просить позов задовольнити. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 21.03.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі та витребувано в Монастириської державної нотаріальної контори інформацію про те, чи заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] та її представник адвокат Андрусенко І. Я. у підготовче засідання не з`явилися, проте представник позивача разом із позовом заявив клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. Представник відповідача Монастириської міської ради у підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за його відсутності. З обставинами, викладеними у позовній заяві, погоджується. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Судом установлено такі обставини. Відповідно до архівного витягу із протоколу п`ятнадцятої сесії двадцять першого скликання Горожанської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 02.04.1994 року рішенням Горожанської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської від 02.04.1994 року «Про передачу земельних ділянок в приватну власність громадян» [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення підсобного господарства площею 0,60 га, а також земельну ділянку для будівництва і обслуговування будівель площею 0,25 га. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.08.2006 року. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 19.11.2001 року секретарем Горожанської сільської ради Томкевич Г. Й. (зареєстрований в реєстрі за № 218), відповідно до якого заповіла усе належне їй майно [PERSON] . Зі змісту довідки № 623 від 02.10.2018 року, виданої виконкомом Горожанської сільської ради, видно, що позивач [PERSON] з 01.01.2005\~року проживала разом зі своєю тіткою [PERSON] в с. Горожанка Монастириського району Тернопільської області та вела разом із нею спільне господарство до дня смерті останньої [INFO] . На підтвердження того, що [PERSON] з 01.01.2005\~року проживала разом зі своєю тіткою [PERSON] , до позовної заяви також долучено копію акта опиту свідків № 258 від 02.10.2018 року, складеного комісією у складі сільського голови [PERSON] , депутата сільської ради Підкамінецького Б. Л., жителів с. Горожанка [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 07.06.2019 року (справа № 603/163/19), яке набрало законної сили 09.07.2019 року, задоволено позов [PERSON] та визнано за нею право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на: житловий будинок з надвірними будівлями, що за адресою: [ADDRESS] ; земельні ділянки площею 0,97 га, 0,67 га та 0,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Горожанської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР № 017341. Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори № 167/01-16 від 02.04.2025 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкової справи не заведено. Інформаційним листом завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 125/01-16 від 12.03.2025 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, що залишилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що [PERSON] за життя не розробила технічну документацію та не зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). В абз. 2 п. 1 Перехідних положень ЗК України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації. Аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 350/67/15-ц. Про те, що до складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, Верховний Суд також вказав, зокрема, у постанові від 23.11.2022 року у справі № 752/1229/21. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що рішенням п`ятнадцятої сесії двадцять першого скликання Горожанської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 02.04.1994 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян» [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га для ведення підсобного господарства. [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя не завершила процес приватизації та не зареєструвала право власності на зазначену земельну ділянку. Позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, спадщину прийняла. Дані про спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині відсутні. Отже, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати за нею право на завершення процедури приватизації вищевказаної земельної ділянки у порядку спадкування.

Outcome: approved