Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«Пінг-понг» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 22 січня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 1312476, згідно з умовами якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 10000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. 09 жовтня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений Договір відступлення прав вимоги №03/10, у відповідності до умов якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача. 24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія\~«Пінг-понг» укладений Договір відступлення прав вимоги №1/15, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія\~«Пінг-понг» набуло права грошової вимоги до відповідача. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання по погашенню заборгованості, в зв`язку з чим позивач просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором про споживчий кредит № 1312476 від 22 січня 2020 року у розмірі 15627,75 грн. та судові витрати у розмірі 2422 гривень, а також витрати на правову допомогу у розмірі 6000 гривень. Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 січня 2025 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд провести розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчать поштові відправлення № 0610224678137, №0610239165691, які повернулися до суду без вручення, та відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Відповідач клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не подавав, про причини неявки суд не повідомляв. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд постановив про розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 22 січня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №1312476 (а.с. 27-29), згідно з умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 10000 грн., строком на 30 днів. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії і процентів за користування кредитом 21.02.2020 року. Відповідно до пункту 1.5.1, 1.5.2 Договору комісія за надання кредиту 0.00 грн., яка нараховується за ставкою 0.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 30,00 грн., яка нараховується за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6. Договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені пунктом 2.2 цього договору. Як вбачається з п. 2.2.3, 2.3.1.2 договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) процентною ставкою, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, вставлену в п. 1.6 договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно з п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватися за базовою ставкою згідно з п. 1.6 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгації) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Відповідно до п. 2.4.1 договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну кредитування, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. Згідно з п. 3.2.6 кредитного договору кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб у будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Даний Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Факт надання кредиту підтверджується платіжним дорученням №14178663 від 22.01.2020 року, згідно якого кредитодавець перерахував на картковий рахунок [PERSON] кошти згідно договору 1312476 у розмірі 10000 грн. (а.с. 36). 09 жовтня 2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» укладено Договір факторингу №03/10 (а.с.20-26), згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Витягу з Додатку до договору факторингу №03/10 від 09 жовтня 2020 року (а.с. 13) ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] по кредитному договору № 1312476 від 22 січня 2020 в сумі 15627,75 грн., що складається із заборгованості за тілом 6250,26 грн., заборгованості за відсотками 9377,49 грн. 24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» укладено Договір факторингу №1/15 (а.с. 31-34), згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Витягу з Додатку до договору факторингу №1/15 від 24 січня 2022 року (а.с. 12) ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] по кредитному договору № 1312476 від 22 січня 2020 в сумі 15627,75 грн., що складається із заборгованості за тілом 6250,26 грн., заборгованості за відсотками 9377,49 грн. За змістом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Судом установлено, що ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс», яке в свою чергу відступило ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» право вимоги до ряду боржників, в тому числі і до відповідача. Договори відступлення прав вимоги є дійсним та чинним, відомостей про те, що він оскаржувався в судовому порядку відсутні. Відтак, суд погоджується з ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» що до нього, як до нового кредитора, перейшли права вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В силу ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. Отже, на підтвердження існування договірних відносин позивачем у справі було надано Договір про споживчий кредит №1312476 від 22 січня 2020 року. Даний договір був підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, вищевказаний договір свідчить про те, що [PERSON] умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні при його укладенні, у виборі контрагента та умов договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Згідно з частинами першою та другою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки статтею 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. 02 вересня 2024 року на адресу відповідача направлялась письмова претензія про погашення кредитної заборгованості (а.с. 38), однак відповідачем вона була проігнорована. Всупереч умовам договору кредиту, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснював платежів для погашення кредитної заборгованості. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості за Договором про споживчий кредит №1312476 від 22.01.2020 року, внаслідок чого кредитна заборгованість, у відповідності до наданого розрахунку (а.с.14-15) становить 15627,75 гривень, та складається із заборгованості за тілом в розмірі 6250,26 грн., заборгованості за відсотками - 9377,49 грн., тому дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд приходить до наступного висновку. До матеріалів позовної заяви долучено копію договору про надання правової допомоги від 07 серпня 2024 року №43657029, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» та адвокатом Білецьким Б.М. (а.с. 17). З додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 07 серпня 2024 року №43657029 (А.С. 35) вбачається, що ТОВ «Сучасний факторинг» доручає, а адвокат Білецький Б.М. приймає на себе зобов`язання здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] . Згідно акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 11 листопада 2024 року (а.с 9), адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем було надано ТОВ «ФК «Пінг-Понг» правову допомогу: правовий аналіз спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) ТОВ «ФК «Пінг-Понг» загальною вартістю 2250 гривень, складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості вартістю 3000 гривень, формування додатків до позовної заяви вартістю 750 гривень, на загальну суму 6000 гривень. За змістом статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved