Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

У січні 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , заборгованість за кредитним договором №295801985 від 14.06.2021 в розмірі 69724,03 грн., судовий збір та оплату професійної правничої допомоги адвоката. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.06.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір №295801985, у формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно якого останній надано кредит в розмірі 21750 грн., який перераховано на її банківську картку. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" укладено договір факторингу № 28/1118/01, а 28.11.2019, 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022 та 31.12.2023 - додаткові угоди, відповідно яких, фактору за плату відступлено права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, у тому числі і до відповідачки на загальну суму 43413,68 грн. 05.08.2020 між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" укладено договір факторингу №05/0820-01, у відповідності до умов якого останньому відступлено права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги, у тому числі і до відповідачки на загальну суму 69724,03 грн. У подальшому ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" уклали ряд додаткових угод №2 від 03.08.2021, №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу. 04.09.2024 між ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" укладено договір факторингу №04/09/24, згідно умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 69724,03 грн. ТОВ "ФК"Онлайн фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Відповідачка належним чином зобов"язання за кредитним договором не виконала, здійснювала часткові платежі, внаслідок чого на момент подання позовної заяви виникла заборгованість на загальну суму 69724,03 грн., яка складається з: 20798,80 грн. - заборгованість по кредиту, 48925,23 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Ухвалою суду від 17.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. 21.03.2025 до суду від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позивачем не надано доказів підписання реєстру прав вимог за договором факторингу №28/1118-01, оплати за договором та актів приймання-передачі. Оскільки, договір надано суду не в повному обсязі, то вважає, що це ставить під сумнів належність такого доказу. Не в повному обсязі подано докази щодо підтвердження здійснення оплати за договорами факторингу №№05/0820-01, 0409/24. Реєстр права вимоги за такими договорами в повному обсязі не надаються, що унеможливлює встановлення дійсності такого доказу. Відповідно до рядка під №931 реєстру права вимоги за договором факторингу №28/1118-01 - заборгованість [PERSON] визначено в розмірі 43 413,68 грн. Однак, при відступленні права вимоги за договором №05/0820-01 від 05.08.2020, сума боргу [PERSON] уже 69724,03 грн. Також, зазначає, що кредитний договір зі сторони кредитодавця, не підписаний. Відповідачка не погоджується з сумою заборгованості, оскільки нараховані відсотки є несправедливими. За умовами кредитного договору визначено розмір тіла кредиту в сумі - 21750,00 грн. зі строком кредитування з 14.06.2021 по 14.07.2021, під 0,85% відсотків за 1 день користування кредитом. Однак, всупереч умовам договору, після спливу 30 днів, товариство продовжило нараховувати проценти як до моменту відступлення права вимоги, так і після відступлення права вимоги (включно до 11.10.2021). Відповідачка не продовжувала строку кредитування, а тому строк кредитування становить 30 днів. Нарахування відсотків за користування кредитом після сплину визначеного в договорі строку кредитування фактично застосовується кредитором як покарання боржника за невиконання зобов`язанням. Сума боргу, яка мала б підлягати стягненню складає 27296,40 грн., з яких 5 546,40 грн. - відсотки. Відповідачкою частково здійснено оплату за кредитом в розмірі 5 370 грн. (24.06.2021 - 2 800 грн., 17.07.2021 - 2 555 грн., 25.07.2021 - 15 грн.). У решті вимог позов не підлягає задоволенню. Щодо стягнення з позивача витрат на правову допомогу, вказує, що 04.02.2025 між [PERSON] та АБ "ЮРКОНСАЛТ "Геннадія Працевитого" укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокату було доручено здійснення представництва інтересів клієнта. Умовами додаткового договору від 04.02.2025 визначено орієнтовану вартість послуг: відзив на позовну заяву 6000 грн.; участь адвоката у судовому засіданні 2000 грн. При ухваленні рішення просить не брати до уваги кредитний договір та договора факторингу, а також нараховані відсотки за кредитом понад строки кредитування та відмовити у задоволенні позовних вимог. 27.03.2025 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначають про безпідставність доводів представника відповідача про те, що кредитний договір є неукладеним, а позивач не набув права вимоги до відповідача, оскільки наданими доказами до позовної заяви такі доводи спростовуються. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №295801985 від 14.06.2021 в розмірі 69724,03 грн., судовий збір в сумі 2422,40 грн., оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 6000 грн. У задоволенні вимог відповідачки щодо стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн., відмовити за необґрунтованістю. Представник позивача у судове засідання не з"явився, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідачки у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами. Вислухавши пояснення представника відповідачки та дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 14.06.2021 [PERSON] підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" договір кредитної лінії №295801985, про надання кредиту в розмірі кредитного ліміту на суму 21750 грн. Згідно пункту 1.7 договору, кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період). Відповідно до п.4.2 строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту передбачених п.1.3 та п.1.7 договору. У пункті 1.8 сторони погодили, що встановлений в п.1.7 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті необмежена. Згідно п.1.12 сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору). У такому разі, зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. З пунктів 1.9.1, 1.9.2, 1.9.3 договору вбачається, що за користування кредитом позичальник зобов"язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Виключно на період строку визначеного в п.1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 310,25 грн. процентів річних, що становить 0,85 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним.За умови продовження строку дисконтного періоду, за умовах п.1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 310,25 процентів річних, що становить 0,85 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. У випадку користування кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Згідно паспорту споживчого кредиту продукту "СМАРТ" до договору №295801985 від 14.06.2021, кредит виданий на споживчі цілі, тип кредиту - кредитна лінія, сума/ліміт кредиту становить 100-22000 грн., строк кредиту - 1-30 днів (з можливістю продовження строку). Процентна ставка, процентів річних - дисконтна процентна ставка: 3,65%-620,5%, індивідуальна процентна ставка: 310,25%-620,5%, базова процентна ставка: 620,5%. Загальні витрати за кредитом - 180 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, проценти, комісії та інші платежі) - 1180 грн., реальна річна процентна ставка, процентів річних 649 %. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов"язання щодо повернення кредиту - 839,50 % річних. Як вбачається з заявки на отримання грошових коштів в кредит від 14.06.2021, [PERSON] кредитодавцю надані персональні та паспортні дані, номер телефону, адреса електронної пошти, номер банківської картки, а також вказана адреса реєстрації та проживання. З платіжного доручення від 14.06.2021, довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі та довідки №08/2024 від 13.08.2024, вбачається, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" 14.06.2021 о 19 год. 32 хв. переказало на банківську картку [PERSON] 4731-21ХХ-ХХХХ-4233, грошові кошти в сумі 21750 грн. згідно договору №295801985. У довідці щодо дій позичальника також відображено акцепт оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором MNV395BR), який 14.06.2021 о 19 год. 31 хв. направлений на мобільний телефон позичальника [NUMBER] , який введено о 19 год. 32 хв. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", за кредитним договором №295801985, [PERSON] 14.06.2021 видано гроші в сумі 21750 грн. строком на 30 днів. Оплачено 24.06.2021 - 2800 грн., 17.07.2021 - 2555 грн., 25.07.2021 - 15 грн., всього 5370 грн. Нарахування проведені з 14.06.2021 по 17.08.2021 та заборгованість по тілу кредиту станом на 17.08.2021 складає 20798,80 грн., по процентах -22614,88 грн. Згідно договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ "Таліон плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт), клієнт зобов"язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов"язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 4.1 договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідності додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі , за відповідним реєстром права вимоги. 28.11.2019 між ТОВ "Таліон плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно якої сторони дійшли згоди викласти п.8.2 договору у такій редакції: "8.2. строк дії цього Договору починає перебіг у момент визначений у п.8.1 цього Договору та закінчується 31.12.2020, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов"язань за цим Договором". Всі інші умови договору залишаються без змін. 31.12.2020 між ТОВ "Таліон плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01, згідно якої сторони дійшли згоди про викладення тексту договору у новій редакції та визначили строк дії договору до 31.12.2021. 31.12.2021, 31.12.2022 та 31.12.2023 між ТОВ "Таліон плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) укладені додаткові угоди №№27, 31, 32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно яких сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2022, 31.12.2023, 31.12.2024. Згідно реєстру прав вимоги №147 від 17.08.2021, ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на виконання договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ними 28.11.2018, підписали реєстр про передачу права вимоги до божників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №295801985 від 14.06.2021 в розмірі 43413,68 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 20798,80 грн., заборгованість по відсоткам - 22614,88 грн. 05.08.2020 між ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" (фактор) та ТОВ "Таліон плюс" (клієнт) укладено договір факторингу №05/0820-01, у відповідності до умов якого клієнт зобов"язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов"язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 4.1 договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідності додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі , за відповідним реєстром права вимоги. 03 серпня 2021 року та 30 грудня 2022 року між ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" (фактор) та ТОВ "Таліон плюс" укладені додаткові угоди №№ 2, 3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020. Відповідно до реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023, ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та ТОВ "Таліон плюс" на виконання договору факторингу №05/0820-01, укладеного між ними 05.08.2020, підписали реєстр про передачу права вимоги до божників, в тому числі і до до [PERSON] за кредитним договором № 295801985 від 14.06.2021 в розмірі 69724,03 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 20798,80 грн., заборгованість по відсоткам - 48925,23 грн. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ "Таліон плюс", за кредитним договором №295801985 від 14.06.2021, заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 11.10.2021 становить 69724,03 грн. з яких: тіло кредиту - 20 798,80 грн., проценти - 48925,23 грн. До заборгованості включені нараховані ТОВ "Таліон плюс" з 18.07.2021 по 11.10.2021 відсотки в розмірі 26 310,35 грн. З довідки ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" №295801985/ФК від 09.09.2024, вбачається, що 17.08.2021 ТОВ "Таліон Плюс" згідно договору факторингу №295801985 від 14.06.2021 відступлено право вимоги за кредитним договором №295801985 від 14.06.2021, укладеного з [PERSON] 04.09.2024 між ТОВ "Юніт Капітал" (фактор) та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" (клієнт) укладено договір факторингу №0409/24, згідно якого фактор зобов"язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов"язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи основну суму основного зобов"язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов"язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п.1.2 договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід"ємною частиною цього договору. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників від 04.09.2024 за договором факторингу № 0409/24 від 04.09.2024, укладеного між ТОВ "Юніт Капітал" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс", клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 1194, на загальну суму заборгованості 61 008 974,76 грн. Згідно реєстру боржників до договору факторингу №0409/24, ТОВ "Юніт Капітал" (фактор) та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" (клієнт), уклали реєстр про те, що клієнт відступає факторові право вимоги заборгованостей до боржників - позичальників на умовах передбачених договором факторингу №0409/24, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 295801985 від 14.06.2021, нараховано заборгованість в сумі 69724,03 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 20798,80 грн., заборгованість по відсоткам - 48925,23 грн. З виписки з особового рахунка за кредитним договором № 295801985 від 14.06.2021 наданої ТОВ "Юніт Капітал", вбачається, що 14.06.2021 [PERSON] надано кредит. Заборгованість станом на 07.01.2025 складає 69724,03 грн.: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 20798,80 грн., прострочена заборгованість за процентами - 48925,23 грн. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до\~частин 1,\~2\~статті 207\~ЦК України\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-комунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~ З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Частина 2\~статті 639\~ЦК України\~передбачає,\~що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір №295801985 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] , укладений 14.06.2021 в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) надісланий відповідачці. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першоїст.3 Закону України "Про електронну комерцію"). У ч.1 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно з ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 Закону України "Про електронну комерцію"). Верховний Суд у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку, що "Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами". За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час розгляду справи позивачем наданими доказами, які суд вважає належними, доведено те, що 14.06.2021 відповідачкою з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" укладений кредитний договір №295801985 в електронній формі. [PERSON] прийняла публічну пропозицію кредитодавця та надіслала останньому відповідне електронне повідомлення підписане електронним підписом одноразовим ідентифікатором надісланим на її мобільний телефон наданий під час заповнення заявки. Під час судового розгляду, відповідачкою та її представником не заперечувалось укладення договору. Доводи представника відповідача про те, що оскільки наданий кредитний договір не містить підпису кредитодавця, а тому він не є укладеним, суд не бере до уваги та вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах наведених норм законодавства та встановлених під час розгляду обставин. Відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "СМАРТ", ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", Правила визначають порядок і умови надання позики і є пропозицією укласти електронний договір в розумінні ч.4 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", розроблені відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Закону України "Про споживче кредитування" та інших нормативно-правових актів щодо регулювання ринків фінансових послуг. Правила розміщені на сайті кредитодавця, а також є доступними для ознайомлення в інформаційно-телекомунікаційній системі при подачі заявки. Пунктами 3.16., 3.17. Правил передбачено, що кожен з клієнтів ознайомившись з усіма істотними умовами Оферти надає згоду шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписується відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", а саме: шляхом введення у спеціальному полі під акцептом, який містить усі істотні умови електронного договору, одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам п.3 ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" та натиснення іконки "відправити/підписати". Вказана іконка може стати активною лише після введення одноразового ідентифікатора. Зазначений ідентифікатор генерується кредитодавцем в інформаційно-телекомунікаційній системі та надсилається клієнтам в СМС повідомленні. Після підпису електронного повідомлення клієнтом, зазначене повідомлення надходить в інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця та свідчить/повідомляє кредитодавця про те, що клієнт надав згоду (акцептував) на пропозицію (оферту) кредитодавця щодо укладання електронного договору з клієнтом. Після зазначених дій електронний договір між кредитодавцем та клієнтом вважається укладеним і кредитодавець здійснює дії, передбачені умовами укладеного електронного договору щодо надання кредиту. Дії [PERSON] в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, де здійснювалось оформлення заявки та прийняття публічної оферти ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" щодо укладення кредитного договору, відповідають як вимогам законодавства, так і алгоритму дій позичальника та кредитодаця у системі, а також затвердженим Правилам надання грошових коштів у позику розроблених ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Відсутність підпису кредитодавця у кредитному договорі не свідчить про його не укладання, оскільки подальші його дії та волевиявлення, а саме проведення ідентифікації позичальника, узгодження суми позики та перерахування коштів [PERSON] на банківську картку, підтверджує укладення кредитного договору та виконання своїх зобов`язань за договором у формі публічної оферти. З огляду на викладене, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" свої зобов"язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме відповідачці надано кредит в розмірі 21750 грн., шляхом перерахування 14.06.2021 на її картковий рахунок. У той же час, відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання за договором, грошові кошти повністю не повернула та відсотки за їх використання не сплатила, внаслідок чого [PERSON] нарахована заборгованість за договором, яка становить 69724,03 грн. та складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 20798,80 грн. та заборгованості по відсоткам - 48925,23 грн. Однак, суд не погоджується щодо заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за нарахованими відсотками, оскільки переважна частина з них нарахована після спливу строку кредитування, передбаченого договором. Відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ст.252 ЦПК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або роками. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У ст.631 ЦК України зазначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити ваші права та виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору Відтак, закінчення строку договору, який був належним чином виконаний позбавленою стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з пункту 1.7 кредитного договору, [PERSON] надано кредит строком на 30 днів від дати отримання. Відповідно до вказаного строку відповідачка мала повернути позивачу кредит та сплатити проценти. У той же час, з наданих розрахунків заборгованості вбачається, що [PERSON] нараховані відсотки за користування кредитом станом на 11 жовтня 2021 року, тобто поза межами строку кредитування, який не має перевищувати 30 днів. Останнім днем строку позики та відповідно нарахування відсотків є 14 липня 2021 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Після закінчення строку позики і невиконання боржником своїх зобов`язань щодо повернення позики та сплати відсотків за його користування, у статті 625 ЦК України, передбачені наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання та відповідальність боржника за неправомірне використання кредитних коштів. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладених у постановах від 19.05.2020 у справі № 910/23028/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Доказів того, що позичальниця ініціювала продовження строку кредитування згідно кредитного договору та зміну дати повернення всіх сум кредиту матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитодавець погодив зміну строку кредиту. З відповідачки на користь позивача підлягають стягненню відсотки нараховані в період 30-денного строку кредитування, а саме - з 14.06.2021 по 14.07.2021 та становлять суму 965,80 грн., які розраховуються наступним чином. З 14 по 23.06.2021 заборгованість за тілом кредиту не змінювалась, а тому відсотки нараховуються на залишок заборгованості кожного дня і складають 1848,80 грн. (21750х 0.85% х10 днів). 24.06.2021 із сплачених відповідачкою коштів, 951,20 грн. кредитодавцем зараховано на погашення тіла кредиту, а тому залишок заборгованості за тілом кредиту становить 20798,80 грн. (21750 - 951,20), який не змінюється у подальшому до закінчення строку кредитування, тобто до 14.07.2021. За наступний період 20 днів строку кредитування, відсотки складають 3535,80 грн. (20798,80 грн. х 0.85% х 20 днів). Всього за 30 днів строку кредитування, відповідачка мала сплатити відсотки на загальну суму 5384,60 грн. (1848,80 + 3535,80) Враховуючи те, що [PERSON] 24.06.2021, 17.07.2021 та 25.07.2021 сплачувались грошові кошти, з яких 4418,80 грн. зараховано на погашення нарахованих відсотків, а тому залишок несплачених відсотків, які підлягають стягненню з відповідачки - складають 965,80 грн. (5384,60- 4418,80). Беручи до уваги, що [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, утворилась заборгованість в розмірі 21764,60 грн., з них: сума заборгованості за тілом кредиту 20 798,80 грн., сума заборгованості за відсотками - 965,80 грн., що становить 31,21 % ціни позову. Оскільки [PERSON] не виконала умови кредитного договору та не сплатила заборгованості в добровільному порядку, суд вважає стягнути з неї на користь позивача примусово заборгованість в сумі 21764 грн. 60 коп. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що у позивача відсутні права вимоги до відповідачки, оскільки не надано доказів підписання реєстру прав вимог за договором факторингу №28/1118-01, а також відсутні докази здійснення оплати за всіма договорами факторингу, акти - прийому передачі, реєстри права вимог. Наведені доводи представника не ґрунтуються на умовах укладених договорів та положеннях законодавства, які регулюють дані правовідносини. Згідно п.4.1. договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, №05/0820-01 від 05.08.2020, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідності додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі , за відповідним реєстром права вимоги. Відповідно до п. 1.2 договору факторингу №0409/24 від 04.09.2024, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід"ємною частиною цього договору. З реєстрів прав вимоги №147 від 17.08.2021, №10 від 31.07.2023 та акту прийому-передачі реєстру боржників від 04.09.2024, вбачається, що вони підписані сторонами. В договорах факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання реєстру прав вимог та акту прийому-передачі реєстру. Щодо відсутності\~в матеріалах справи доказів оплати по договорам факторингу, то як вбачається з умов договорів факторингу, ними не передбачено перехід прав вимоги до боржників лише після оплати, що не суперечить вимогам законодавства України. Отже, позивачем отримано право вимоги до [PERSON] щодо стягнення заборгованості, на законних підставах. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно п. 3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до роз`яснень наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 17.10.2014 № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" затрати на правову допомогу повинні буди документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги №09/09/24-02, протокол погодження вартості послуг до договору, додаткову угоду №4 до договору, акт прийому-передачі наданих послуг на суму 6000 грн. від 09.09.2024. Враховуючи, що позивачем надано суду розрахунок витрат із зазначенням конкретних видів та вартості правничої допомоги, суд вважає, що ТОВ "Юніт Капітал" надані належні докази на їх підтвердження, а тому вимоги про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги підлягають задоволенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 6000х31,21% = 1872 грн. 60 коп. Щодо стягнення витрат пов"язаних з правничою допомогою з позивача на користь відповідачки, слід зазначити наступне. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представник відповідачки відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, до закінчення судових дебатів відповідну заяву, не зробив. У відзиві на позовну заяву представником відповідачки зазначено, що орієнтовна вартість послуг становить 8 000 грн. Згідно примітки до п.2 додаткового договору до договору про надання правничої допомоги від 04.02.2025 остаточна вартість послуг узгоджується з клієнтом в акті прийняття-передачі послуг. Однак, акт приймання-передачі послуг, представником відповідача суду під час розгляду справи, не надано. Враховуючи те, що в матеріалах справи наявний лише орієнтовний розрахунок витрат пов"язаних з правничою допомогою адвоката, але вони доказами не підтверджені, оскільки визначений договором акт прийому-передачі наданих послуг не наданий, а представник відповідачки до закінчення судових дебатів заяву про їх надання протягом п"яти днів після ухвалення рішення, не зробив, суд вважає, що вимога відповідачки про стягнення з позивача на її користь витрат пов"язаних з правничою допомогою адвоката, до задоволення не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп., а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі (21764,60/69724,03)х2422,40 = 756 грн. 16 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial