Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 24.05.2024 представник позивача, адвокат Пахомова Д.М., яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, якою просить визначити місце проживання малолітньої дитини, а саме сина [PERSON] , [INFO] разом з ним, також просить стягувати аліменти з відповідача на його користь, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказує, що позивач з відповідачем по справі 05.02.2013 перебував в зареєстрованому шлюбі, який 18.04.2024 було розірвано. Від даного шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] . На теперішній час син фактично проживає разом з позивачем. [PERSON] працює на ПрАТ «ПівнічГЗК» та має достатній рівень заробітної плати, є цінним кадром, відповідальним, сумлінним, кваліфікованим, ініціативним та творчим. Син [PERSON] навчається у 5-А класі КГ №48, за час навчання зарекомендував себе як активний, комунікабельний учень, навчається на достатньому рівні, до виконання домашніх завдань ставиться відповідально, до уроків готується систематично. Батько [PERSON] контролює навчання сина останні три місяці, підтримує зв`язок з класним керівником, цікавиться успішністю дитини. Наразі позивач самостійно дбає про сина, виховує, лікує та оздоровляє. Відповідач участі у житті дитини не бере, участь у його забезпеченні не приймає. У зв`язку з чим позивач просить визначити місце проживання сина з ним та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина в розмірі з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати звернення до суду з вказаною позовною заявою Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином. В судовому засіданні 14.02.2025 на задоволенні позову наполягав, підтвердив обставини викладені в позові. Представник позивача, адвокат Пахомова Д.М. в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Представник позивача, адвокат Зеркін А.С. в судове засідання 11.04.2025 не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в попередніх судових засіданнях позовну заяву просив задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, вказує, що дитина мешкає разом з батьком, однак вона бажає , щоб син мешкав разом із нею. Відзив на позов не подавала. Представник третьої особи Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради в особі органу опіки та піклування, Кушнір С. в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду 08.08.2024 надав висновок та заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 11-00 год. 12.08.2024, за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08.10.2024 у справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 11-00 год. 22.11.2024. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 05 лютого 2013 року Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 27 (а.с. 10), який рішенням Тернівського районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 18.04.2024, що набрало законної сили 21.05.2024, було розірвано (а.с. 7, 8-9). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.07.2013, у відомостях про батьків вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 11). Як вбачається з акту про фактичне проживання, підписаного сусідами будинку [ADDRESS] , ззасвідченого майстром ТОВ «УЮТ-2011» [PERSON] , [PERSON] фактично проживає з сином [PERSON] , [INFO] з червня 2013 по теперішній час за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно Довідки ПрАТ «ПІВНГЗК» №78/2 від 28.03.2024, [PERSON] працює на посаді електрослюсара чергового та з ремонту устаткування 5 розряду з 04.08.2021 по теперішній час, що також підтверджується відомостями ПФУ форми ОК-5 (а.с. 13, 14-16). Крім того, згідно характеристики ПрАТ «ПівнГЗК» від 29.03.2024, виданої на [PERSON] , останній є цінним кадром, відповідальним, сумлінним, кваліфікованим, ініціативним та творчим (а.с. 17). Відповідно до Довідки №46 від 01.04.2024 КГ №48 КМР, виданої в.о. директора Рогач Л., [PERSON] навчається в 5-А класі та згідно характеристики [PERSON] за час навчання зарекомендував себе як активний, комунікабельний учень, навчається на достатньому рівні, до виконання домашніх завдань ставиться відповідально, до уроків готується систематично. Батько [PERSON] контролює навчання сина останні три місяці, підтримує зв`язок з класним керівником, цікавиться успішністю дитини. (а.с. 18, 19). До матеріалів справи додано талон-повідомлення єдиного обліку №30 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.03.2024, який зареєстровано в інформаційно-телекомунаційній системі «Інформаційний портал НПУ» (журналі єдиного обліку) ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно якого звернувся [PERSON] з підстав того, що зателефонувала дитина та скинула фото його дружини зі сторонньою людиною (а.с. 20). З висновку про визначення місця проживання дитини від 08.08.2024 №31/06-31/510 вбачається, що \~за даною адресою проживають: [PERSON] , [INFO] та його син [PERSON] , [INFO] . Квартира двокімнатна, належить матері позивача, [PERSON] . Санітарно-гігієнічний стан житла відповідає нормам, наявне електро - водо- газо- теплопостачания. Для дитини облаштована окрема кімната, ліжко, шафа для речей, є письмовий стіл із канцелярським приладдям. Хлопчик забезпечений одягом та взуттям згідно віку та сезону, має телефон, ноутбук. На кухні - достатній запас продуктів, приготована домашня їжа. Для дитини батьком створені необхідні умови для проживання та виховання. [PERSON] працює черговим електрослюсарем на ПрАТ «Північний ГЗК», за місцем роботи характеризується позитивно, має стабільний дохід у вигляді заробітної плати.\~Згідно спостережень спеціалістів служби у справах дітей, хлопчик спокійний, дружелюбний, охоче спілкувався з відвідувачами. Повідомив, що любить обох батьків, з мамою спілкується, підтримує стосунки, але жити бажає з батьком. 01.07.2024 фахівцем соціальної роботи Криворізького міського центру соціальних служб відвідано сім?ю [PERSON] та складено акт оцінки потреб. Під час обстеження між батьком та сином спостерігалися довірливі, дружні стосунки, ознак складних життєвих обставин не виявлено. 02.08.2024 спеціалістами служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради разом із фахівцями Криворізького міського центру соціальних служб з метою складання акту обстеження умов проживання, визначення потреб сім?ї було здійснено вихід за адресою фактичного проживання матері дитини [PERSON] : [ADDRESS] . Квартира двокімнатна, наявне електро-, газо-, водопостачання, гаряча вода (бойлер). Санітарно-гігієнічний стан житла відповідає нормам, квартира охайна, чиста, обладнана необхідними меблями та технікою. Було встановлено. що вказане житло [PERSON] винаймає нещодавно, свого жила не має, до розлучення із чоловіком була заресстрована за адресою : [ADDRESS] , у квартирі, власником якої є мати колишнього чоловіка. Власниця зазначеної квартири зняла її та її сина [PERSON] з реєстрації в своїй квартирі. У житлі, яке на даний час орендує [PERSON] , для малолітнього [PERSON] відведена окрема кімната, в якій обладнано окреме спальне місце, стіл для занять, шафа для одягу, проведено інтернет. Матір?ю створено необхідні умови для комфортного проживання дитини. Фахівцями Криворізького міського ценгру соціальних служб була проведена оцінка потреб матері дитини, ознак складних життевих обставин не виявлено. У розмові зі спеціалістами служби у справах дітей [PERSON] розповіла, що через конфлікт із колишнім чоловіком та розлучення вимушена була виїхати з місця ресстрації та орендувати окреме житло. [PERSON] є приватним підприємцем, працює, з ії слів має дохід у розмірі 10000-12000 грн. щомісячно. Колегами за місцем роботи характеризується позитивно, як сумліний, диспиплінований працівник, який не має шкідливих звичок та вже декілька\~років працює на одному місці. В особистій бесіді [PERSON] повідомила, що із сином вона спілкується по телефону та особисто, купує йому необхідний одяг, шкільне приладля, цікавиться його життям, навчанням. Мати дитини має бажання займатися вихованням дитини та проживати разом із сином. Давид навчається у КГ №48, яка розташована недалеко від його з батьком місця проживання. За інформацією навчального закладу, мати дитини, [PERSON] приймає активну участь у житті класу та гімназії, постійно цікавиться успіхами дитини та регулярно відвідує батьківські збори. Після розлучення батьків навчання сина активно контролює батько. [PERSON] , підтримує зв?язок з класним керівником, цікавиться успіхами дитини. Виконком Тернівської районної в місті ради, як орган опіки та піклування просить при прийнятті рішення по справі врахувати найкращі інтереси малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 42-44). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вислухавши учасників справи, заслухавши думку малолітньої дитини, свідка, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька. Згідно з ч. 2, 8, 9\~ст. 7 СК України\~сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 11 Закону України\~Про охорону дитинства\~наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України\~Про охорону дитинства\~батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Як вбачається, до матеріалів справи додано талон-повідомлення єдиного обліку №30 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.03.2024, який зареєстровано в інформаційно-телекомунаційній системі «Інформаційний портал НПУ» (журналі єдиного обліку) ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно якого [PERSON] звернувся з підстав того, що зателефонувала дитина та скинула фото його дружини зі сторонньою людиною (а.с. 20). Так, в судовому засіданні малолітній [PERSON] , [INFO] повідомив, що мама в той час, як батько пішов на роботу в нічну зміну, привела додому стороннього чоловіка, який залишився ночувати у них, тому він зателефонував батькові та повідомив про вказані обставини. Після вказаних подій, його мати пішла з дому зі стороннім чоловіком, коли уходила, сказала що він їй не потрібен та щоб він залишався жити з татом, та з того часу він проживає разом з батьком, що йому дуже подобається. Батько гарно до нього відноситься, він хоче залишитися з ним, з мамою жити не бажає, оскільки вона погано до нього ставиться. Позивач в судовому засіданні пояснив, що коли він був на роботі, в нічну зміну, йому на телефон син надіслав фото, як його дружина лежить на дивані зі стороннім чоловіком, після чого він попросився, щоб його відпустили додому та викликав поліцію. Коли він разом із поліцією зайшли додому, то побачили, як на дивані лежить його дружина та сторонній чоловік, син в цей час не спав. Працівники поліції попросили стороннього чоловіка залишити квартиру, його дружина теж зібрала речі та пішла разом із тим чоловіком. Коли вона уходила, поліцейські її спитали, а як же син, на що вона відповіла, що нехай залишається з батьком, він їй не потрібен. З того часу син мешкає разом із ним та він самостійно піклується про нього. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач проживає сам з дитиною вже близько двох років, при цьому відповідача він ніколи не бачив. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини). Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від17 липня 1997 року № 475/97-ВР. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, питання втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Так, рішенням у справі\~М.С. проти України\~від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть переважати інтереси батьків. При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 357/17852/15-ц від 29 травня 2019 року. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Але даний принцип не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Слід звернути увагу на те, що судом неодноразово в судовому засіданні було роз`яснено відповідачу можливість та необхідність подання доказів на підтвердження своїх пояснень щодо не згоди з позовом, але відповідач не скористалася наданим їй правом. Аналізуючи надані до справи докази, заслухавши думку дитини та пояснення свідка, враховуючи, що відповідач не надала до суду належних та допустимих доказів щодо наявності в неї постійного доходу, житла, та можливості проживання дитини з нею, не обгрунтувала свої заперечення, тому з метою гармонійного розвитку дитини, суд приходить до висновку що позов слід задовольнити та визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , що буде відповідати якнайкращим інтересам дитини та сприятиме повноцінному його вихованню та розвитку. При цьому слід зауважити, що визначення місця проживання дитини разом з батьком не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки\~\~мати дитини у разі визначення місця проживання останнього з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з сином, прояву турботи відносно нього та участі у його вихованні, й може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за рішенням суду. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини суд зазначає наступне. Статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи аналіз викладених норм права, обов`язок обох батьків щодо утримання дитини, тому суд вважає можливим позов задовольнити , та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи від дня пред`явлення позову відповідно до ст. 191 СК України, а саме з 24.05.2024. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача 1211,20 грн. судового збору, який сплачений позивачем при зверненні до суду за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини. При цьому позивач, відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», в частині позову щодо стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1211,20 грн. на користь держави. На підставі ст.ст. 141, 160, 161, 180, 181, 182, 183, 188, 191, 197, 273 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved