Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Мульченка Є.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено чотири договори позики, про що складено розписки за наступних обставин. 20.02.2020 позивач надав [PERSON] у борг грошові кошти в сумі, еквівалентній 4000 доларів США, які останній зобов`язався повернути у строк до 01.08.2023, про що було складено розписку. Станом на 20.02.2020 офіційний курс долару становив 24,52 грн., тобто сума боргу склала 98080 грн. 22.10.2020 відповідач отримав у борг грошові кошти в сумі 1700 доларів США, які зобов`язався повернути до 20.02.2022, про що було складено розписку. Станом на 22.10.2020 офіційний курс долара становив 28,27 грн., тобто сума боргу склала 48059 грн. 10.07.2022 відповідач отримав у борг 1000 євро, яку зобов`язався повернути не пізніше 10.10.2022, про що було складено розписку. Станом на 10.07.2022 офіційний курс гривні щодо євро становив 29,81 грн., тобто сума боргу склала 29810 грн. Того ж дня відповідач отримав у борг 1700 доларів США, яку зобов`язався повернути у строк 10.10.2022, про що було складено розписку. Станом на 10.07.2022 офіційний курс гривні щодо американського долару склав 29,25 грн., тобто сума боргу склала 49725 грн. На теперішній час відповідач борг не повернув. Посилаючись на викладені обставини просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 308053,81 грн., з яких 225674 грн. сума основного боргу, 16722,81 грн. 3% річних від суми позик за користування грошовими коштами; 65657 грн. інфляційні втрати та судові витрати. Рух справи. Позиція учасників справи. Ухвалою судді від 11.11.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 29.01.2025 підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті про що постановлено ухвалу з занесення до протоколу судового засідання. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, вказавши що докази позивачем подані іноземною мовою, перекладу не надано, отже не можуть бути прийняті судом. Окрім того, вказав, що на даний час не може бути застосовано ст. 625 ЦК України із урахуванням п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень ЦК України» Встановлені судом обставини. Згідно з розпискою від 20.02.2020 [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий Шевчененківським РВ УМВС 02.03.2004, отримав у борг від [PERSON] суму еквівалентну чотирьом тисячам доларів США. Зазначену суму зобов`язався провернути до 20.02.2022 (а.с.15). Згідно з розпискою від 22.10.2020 [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий Шевчененківським РВ УМВС 02.03.2004, отримав у борг від [PERSON] суму еквівалентну тисячі семистам доларам США. Зазначену суму зобов`язався провернути до 20.02.2022 (а.с.16). Згідно з розпискою від 10.07.2022 [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий Шевчененківським РВ УМВС 02.03.2004, отримав у борг від [PERSON] суму еквівалентну одній тисячі євро. Зазначену суму зобов`язався провернути протягом трьох місяців, не пізніше 10.10.2022 (а.с.17). Згідно з розпискою від 10.07.2022 [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий Шевчененківським РВ УМВС 02.03.2004, отримав у борг від [PERSON] суму еквівалентну одній тисячі семистам доларів США. Зазначену суму зобов`язався провернути протягом трьох місяців, не пізніше 10.10.2022 (а.с.18). Оригінали розписок судом досліджено у судовому засіданні та долучено до матеріалів справи. На час розгляду справи кошти відповідачем не повернуто. Нормативне обґрунтування. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмову від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язань. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та двох - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17. Висновки суду. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що зазначені розписки є належними письмовими доказами укладення між позивачем та відповідачем договорів позики в указаній в них сумі. Вони підтверджують як його укладення, так і суму позики, дату отримання коштів в борг, зобов`язання їх повернення у визначені в них дати, а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від кредитора (позивача) вказаних грошових сум. Розписки також підтверджують право позивача вимагати від відповідача повернення суми боргу, і обов`язок відповідача - виплатити позивачу зазначену суму боргу. Станом на день звернення з позовом та на час розгляду справи відповідачем не спростовано вимоги позивача, не надано доказів повернення суми боргу, отже вимоги в частині стягнення суми боргу за договорами позики у розмірі 225674 грн. підлягають задоволенню. Для розрахунку суми боргу застосовано курс долара, який був встановлений на день отримання позики в межах заявлених позовних вимог. Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Між тим, згідно п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно матеріалів справи, строк повернення суми боргу за договорами позики від 22.10.2020 (1700 дол. США) спливає 20.02.2022, за договором від 20.02.2020 (4000 дол. США) спливає 20.02.2022, а за договорами позики від 10.07.2022 ( 1700 дол. США та 1000 Євро) спливає 10.10.2022. Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який триває і на даний час. За таких обставин, з урахуванням п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» відповідальність за ст.625 ЦК України зокрема 3 % річних може бути застосована за прострочення грошового зобов`язання за період з 21.02.2022 по 23.02.2022 року (98080+48059= 146139) Сума нарахованих процентів складає 36,03 грн. Інфляційні втрати не можуть бути розраховані виходячи з положень п 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України. Окрім того, суд звертає увагу, що згідно з ст. 1 Закону "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню частково. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2254 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (73%). На підставі викладеного,

Outcome: partial