Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

20.01.2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом, посилаючись на ту обставину, що 05.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №75918726, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 7\~500,00 грн, строком на 30 днів, з можливістю пролангації (п. 5.2 договору позики), зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора , що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію». Позичальник виконав зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти у розмірі 7\~500,00 грн, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконав. Заборгованість відповідача за договором позики складає 25\~410,00 грн, з яких: 7\~500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 17\~910,00 грн сума заборгованості за відсотками. 21.12.2021 року ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління активами» уклали договір факторингу № 2112 від 21.12.2021 року, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 75918726 від 05.08.2021 року. 31.03.2023 року ТОВ «Фінансова Компанія Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу№ 310323-ФК від 31.03.2023 року, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 75918726 від 05.08.2021 року. Відповідно до Реєстру прав вимог від 31.01.2023 року до договору факторингу №31012023-ФК від 31.03.2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25\~410,00 грн, з яких: 7\~500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 17\~910,00 грн сума заборгованості за відсотками. На підставі викладено, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №75918726 у розмірі 25\~410,00 грн, та судові витрати: сплачений судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3\~500,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.012025 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24.02.2025 року від відповідача до суду надійшла заява, в якій просить застосувати позовну давність у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №75918726 від 05.08.2021 року, у задоволенні позовних вимог просить відмовити. 28.02.2025 року від представника позивача до суду надійшло заперечення на клопотання (заяву) відповідача, в якій зазначив, що позивчачем не пропущений строк позовоної давності, та просить не застосовувати наслідки пропуцщення строку позовоної давності у справі, позовані вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справі повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не надано. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 05.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №75918726, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 7\~500,00 грн, строком на 30 днів, дата повернення 04.09.2021 року, зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора , що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію». Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору. Взяті на себе зобов`язання за договором позики позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу в розпорядження кредитні кошти у розмірі 7\~500,00 грн, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача, що підтверджується електронною платіжною інструкцією від 05.08.2021 року. Відповідно до п. 5.2. договору позики №75918726, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/. Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування. Згідно зі ст. 1054\~ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до ст. 1055\~ЦК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 5\~Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у форматі, придатній для приймання його змісту. Згідно ст. 8\~Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ч. 6\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього\~Закону. Згідно ст.3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даним в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконав. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611\~ЦК України у разі\~порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514\~ЦК України до\~нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно дост.516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредитору є належним виконанням. 21.12.2021 року ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління активами» уклали договір факторингу № 2112 від 21.12.2021 року, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 75918726 від 05.08.2021 року. 31.03.2023 року ТОВ «Фінансова Компанія Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу№ 310323-ФК від 31.03.2023 року, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 75918726 від 05.08.2021 року. Відповідно до Реєстру прав вимог від 31.01.2023 року до договору факторингу №31012023-ФК від 31.03.2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25\~410,00 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за договором позики складає 25\~410,00 грн, з яких: 7\~500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 17\~910,00 грн сума заборгованості за відсотками. З огляду на те, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за договором позики відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по повному погашенню заборгованості, крім того, відповідачем не заперечується факт укладання договору позики, отримання грошових коштів та їх не повернення, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, та погоджується з вимогою позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 25\~410,00 грн. Разом із тим, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом 20.01.2025 року. Кінцевий строк виконання зобов`язання відповідачем за договором позики позики № 75918726 від 05.08.2021 року є 04.09.2021 року. Відповідно до договору факторингу №31012023-ФК від 31.03.2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 75918726 від 05.08.2021 року. Позивачем після отримання права вимоги проценти та штрафні санкції не нараховувалися. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно із приписами ст.ст. 260,261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). В випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Отже, до вимог позивача не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності. 30.03.2020 Верховна Рада прийняла закон № 540-IX (набрав чинності 02.04.2020), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину. Зокрема, пунктом 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України було визначено, що під час дії карантину, строки, встановлені низкою статей цього Кодексу (зокрема, позовна давність), продовжуються на строк дії карантину. Крім того, п. 19 Прикінцевих та\~перехідних положення\~ЦК України\~зазначено,\~що в\~період дії\~воєнного стану\~в Україні,\~введеного Указом\~Президента України\~«Про введення\~воєнного стану\~в Україні»\~від 24\~лютого 2022\~року №64/2022,\~затвердженим Законом\~України «Про\~затвердження Указу\~Президента України\~«Про введення\~воєнного стану\~в Україні»\~від 24\~лютого 2022\~року №2102-IX,\~перебіг позовної\~давності,\~визначений цим\~Кодексом,\~зупиняється на\~строк дії\~такого стану. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України позивачем повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесені і які очікує понести позивач в зв`язку із розглядом справи становить - сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 3\~500,00 грн. Згідно з п.6 ч.1\~ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,3\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір сплачений позивачам за подання даного позову до суду в розмірі 3028,00 грн. Згідно ч.1, 2, 3\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч.4\~ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Судові витрати позивача на оплату послуг адвоката підтверджуються наявними в матеріалах справи договором про надання юридичних послуг 01-11/24, укладеним 01.11.2024 року між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом «Ткаченко Юлія Олегівна», відповідно до п. 4.1 якого сторони визначили розмір винагороди адвоката у розмірі 3\~500,00 грн, актом № 2-П від 06.12.2024 року приймання-передачі наданих послуг з детальним описом виконаних робіт. Згідно платіжної інструкції ТОВ «Фінпром Маркет» було здійснено оплату наданих послуг адвокатом у розмірі 3 500,00 грн, про що свідчить платіжна інструкція від 18.12.202 року № 579930930.1. Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу здійснений адвокатом на загальну суму 3 500,00 грн. суд вважає співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, ціною позову та значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу має відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому суду вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн.

Outcome: approved