Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання батьківства. У позовній заяві позивач зазначив, що вона народилась [INFO] , після її народження з волі її матері, у свідоцтві про народження позивача у графі «батько» було вказано [PERSON] , однак фактично її біологічним батьком був [PERSON] . Вказує, що стосунки між батьками були напруженими, спілкування між ними було обмеженим, тому питання про встановлення батьківства під час життя [PERSON] не порушувалося. Після загибелі останнього в ході бойових дій у складі Збройних Сил України, позивач ухвалив рішення про офіційне визнання батьківства з метою отримання відповідних соціальних виплат, оскільки її мати померла, а інших родичів, які могли б надати фінансову підтримку, у позивача не має. Разом із цим, зазначає, що згідно із звітом ДНК-експертизи, ймовірність батьківства [PERSON] становить 99,9 %, що підтверджує біологічний зв`язок між позивачем і загиблим. Попри це, орган реєстрації актів цивільного стану відмовив позивачу у внесенні відповідних змін, оскільки документального підтвердження спорідненості не було надано. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить визнати [PERSON] її батьком, та внести відомості до її актового запису про народження, зазначивши [PERSON] її батьком. Ухвалою судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 січня 2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати у загальному позовному провадженні. 21.02.2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування своєї позиції відповідач [PERSON] вказує, що звіт про встановлення батьківства ДНК носить лише інформаційний характер, оскільки зразки не відбиралися з верифікацією, а імена пацієнтів та походження зразків не можуть бути підтверджені. А тому, вважає даний висновок необґрунтованим, позовні вимоги заперечує, просить відмовити у їх задоволенні. 21.03.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28.05.2024 року призначено у справі судово-генетичну експертизу. 12.08.2024 року ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці провадження у даній цивільній справі поновлено, у зв`язку із тим, що 07.08.2024 року від Медико-генетичного центру «Мама-Папа» надійшов лист, про те що, для виконання ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28.05.2024 року, було повідомлено [PERSON] та [PERSON] про необхідність явки для здачі біологічних зразків. [PERSON] з`явилась у призначений час, здала зразки, пройшла ідентифікацію та фото фіксацію. [PERSON] не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення експертизи. У зв`язку із цим, оскільки для проведення молекулярно-генетичної експертизи на встановлення спорідненості, необхідно мати зразки їх обох, то ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28.05.2024 року залишено без виконання. У судовому засідання позивачка та її представник позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. При цьому посилались на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, підтримуючи поданий ним відзив. У судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що позивачка є її похресницею, зі слів [PERSON] їй відомо, що [PERSON] є батьком позивача, він даний факт визнавав, доглядав за донькою, дарував їй подарунки та фінансово її підтримував. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказав, що є сільським головою с. Банилів, познайомився із позивачкою після смерті [PERSON] , зі слів колеги позивачка дійсно була донькою [PERSON] . У судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомив, що є батьком померлого [PERSON] , організацією похорон займалась виключно його донька та його колишня дружина, документи про смерть сина знаходяться у нього, позивач намагалась їх у нього забрати, йому не відомо яким життям проживав його рідний син [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , про що видано свідоцтво про народження, актовий запис № 419, де у графі «батько» вказаний [PERSON] , а у графі «мати» вказана [PERSON] 17 грудня 2022 року видано свідоцтво про смерть [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 2904. Відповідно до Звіту про встановлення батьківства ДНК, ймовірність батьківства [PERSON] над [PERSON] складає 99%, однак даний звіт містить лише інформаційний характер, зразки не відбиралися з верифікацією, а імена пацієнтів та походження зразків не можуть бути підтверджені. 07.08.2024 року від Медико-генетичного центру «Мама-Папа» надійшов лист, про те що, для виконання ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28.05.2024 року, було повідомлено [PERSON] та [PERSON] про необхідність явки для здачі біологічних зразків. [PERSON] з`явилась у призначений час, здала зразки, пройшла ідентифікація та фото фіксацію. [PERSON] не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення експертизи. У зв`язку із цим, оскільки для проведення молекулярно-генетичної експертизи на встановлення спорідненості, необхідно мати зразки їх обох, то ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28.05.2024 року залишено без виконання. За змістом частини третьої статті 12 ЦПК України, частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78\~ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80\~ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК - тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. russia, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07.05.2009). Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України,суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 серпня 2021 року в справі № 478/690/18. Отже, підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Згідно ч. 1, 5\~ст.\~106\~ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про судову\~експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Тобто, висновок експерта, порядок призначення та проведення експертизи, якщо така здійснюється для судового розгляду, повинні відповідати вимогам законодавства про проведення судових експертиз. Таким, зокрема, є Закон України\~«Про судову\~експертизу» та Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08 жовтня 1998 року. Відповідно до п. 1.12 Інструкції експерти, які не є працівниками державних спеціалізованих установ та на професійній основі здійснюють судово-експертну діяльність, забезпечують проведення експертиз та досліджень відповідно до вимог Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 № 3505/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 за №1431/20169. Судовий експерт здійснює свою діяльність з певного виду експертної спеціальності та на підставі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, виданого Міністерством юстиції України відповідно до Положення про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2015 №301/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 березня 2015 за № 249/26694. В п. п.1, 3 та 4 розділу ІІІ Інструкції зазначено, що обов`язковою умовою здійснення судово-експертної діяльності судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих установах, є наявність свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, виданого Міністерством юстиції України на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, яким надається право на проведення конкретних видів експертиз. У письмових висновках експерта, крім даних, передбачених чинним законодавством, обов`язково зазначаються номер, дата видачі і строк дії свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта. Судовий експерт здійснює судово-експертну діяльність тільки з тих видів судових експертиз і експертних спеціальностей, які зазначені у свідоцтві про присвоєння кваліфікації судового експерта. Наданий позивачкою звіті про встановлення батьківства (а. с. 9 ) не відповідає вимогам які встановлені законодавством для висновку судово-медичної експертизини. Окрім цього, суд звертає увагу на те, що як зазначено у самому звіті встановлення батьківства (а. с. 9 ) , він виданий лише для інформаційного використання, результати тесту носять виключно інформаційний характер. Крім того, зразки для експертного дослідження не відбиралися з верифікацією. Імена пацієнтів та походження зразків не можуть бути підтверджені. На підставі викладеного, суд приходить висновку, що наданий звіт про встановлення батьківства в розумінні ч. 1\~ст. 78 ЦПК України, не може бути належним та допустимим доказом у справі. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Верховний Суд у постановах від 11 липня 2023 року в справі № 449/433/22 (провадження № 61-4176св23), від 17 лютого 2021 року в справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 21 березня 2018 року в справі№ 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18) зазначав, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Таким чином, досліджені по даній справі докази як окремо так і в їх сукупності не підтверджують походження [PERSON] від [PERSON] . Тому, суд з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши наявними доказами вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки не підлягає до задоволення позовна вимога про визнання батьківства, відсутні також і правові підстави для задоволення позовної вимоги про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька, яка є похідною. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed