Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог. Представник позивача [PERSON] - адвокат Соловей Олександр Васильович звернувся до суду із позовною заявою до Віньковецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно, у якій просить: визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок 1957 року забудови, що розташований за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета позову представник позивача покликається на те, що [PERSON] , народилася [INFO] у селі Петрашівка, Віньковецького району, Хмельницької області, про що внесено актовий запис № 105 Петрашівською сільською радою Віньковецького району Хмельницької області та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18 листопада 1960 року. Відповідно до даного свідоцтва про народження її батьками були [PERSON] та [PERSON] . 03 жовтня 1987 року позивач уклала шлюб із [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 21 від 03 жовтня 1987 року та видано свідоцтво про укладення шлюбу Краснознаменською сільською радою Красногвардійського району Кримської області серія [NUMBER] . Прізвище нею було обрано [PERSON] . [INFO] у віці 78 років померла її мати [PERSON] , про що Петрашівською сільською радою зроблено актовий запис № 18 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 14 грудня 2016 року. На момент смерті мати позивачки була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, місцем відкриття спадщини є Хмельницький район, село Петрашівка. Після смерті матері позивачки відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку 1957 рок забудови, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а також земельний пай. 03 жовтня 2024 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Кухарської Л.А., щодо видачі свідоцтва про право на спадщину у порядку спадкування за законом на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Однак, при зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно. Процесуальні дії суду у справі. 11.11.2024 до Віньковецького районного суду Хмельницької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] - адвоката Солов`я Олександра Васильовича до Віньковецької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2024 для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Голуба О.Є. 12.11.2024 представник позивача подав до суду в електронній формі через «Електронний кабінет» клопотання про витребування доказів, в якому просив витребувати у приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Кухарської Л.А, спадкову справу заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 14.11.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. На виконання ухвали про залишення без руху позовної заяви, у встановлений судом строк, 15.11.2024 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 20.11.2024 відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Також даною ухвалою за клопотанням представника позивача постановлено витребувати у приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Кухарської Л.А, спадкову справу заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Витребувані документи надійшли до суду 17.12.2024. 05.12.2024 представник позивача подав до суду в електронній формі через «Електронний кабінет» клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме копії звіту про оцінку вартості житлового будинку. 14.01.2025 представник позивача подав до суду в електронній формі через «Електронний кабінет» клопотання про відкладення підготовчого засідання та продовження строку підготовчого провадження. Ухвалою суду від 15.01.2025 за клопотанням представника позивача продовжено строк підготовчого провадження в справі на 30 днів. 23.01.2025 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог згідно п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України. Ухвалою суду від 04.02.2025 прийнято заяву представника позивача про збільшення позовних вимог та постановлено в подальшому розглядати справу з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Ухвалою суду від 12.03.2025 залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до Віньковецької селищної ради про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом та встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 31.03.2025 на адресу суду надійшла заява від третьої особи [PERSON] , в якій вона зазначила, що підтримує стосунки із сестрою. Про заповіт матері їй відомо, однак наміру приймати спадщину вона не має. Позов підтримує, просить задовольнити, розгляд справи проводити за її відсутності. В судове засідання, призначене на 15 год 00 хв. 01.04.2025, позивач та представник позивача не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином. 01.04.2025 представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та участі довірителя. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання, призначене на 15 год 00 хв. 01.04.2025, не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи без участі представника Віньковецької селищної ради, позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , в судове засідання, призначене на 15 год 00 хв. 01.04.2025, не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлялася належним чином, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.11.1960 актовий запис № 105, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03.10.1987 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується актовим записом № 21. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.13). Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.12.2016 вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в с. Петрашівка Хмельницької області (а.с.15). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку 1957 року забудови, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Факт належності померлій вищевказаного житлового будинку підтверджується таким. Відповідно до довідки № 351 від 07.10.2024 згідно записів з по-господарської книги №1 виконавчого комітету Петрашівської сільської ради за 1986-1990 роки, особистий рахунок [NUMBER], головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] записаний [PERSON] (а.с.12). Відповідно до довідки № 367 від 22.10.2024 згідно даних по-господарського обліку Петрашівської сільської ради за 1955-1957 роки (книга №1, особистий рахунок [NUMBER]) будинок в якому проживала [PERSON] 1938 року народження, взятий на по-господарський облік в цей період (а.с.13). Відповідно до довідки № 368 від 22.10.2024 згідно даних по-господарського обліку Петрашівської сільської ради за 2011-2016 роки (книга №1, номер ОПО 0081-1) за господарством за адресою [ADDRESS] рахувалась земельна ділянка розміром 0,34 га, яка перебувала в користуванні [PERSON] (а.с.13). Відповідно до довідки № 333 від 18.09.2024 згідно записів з по-господарської книги виконавчого комітету Петрашівської сільської ради за 2016-2023 роки № 1, власником домогосподарства за адресою [ADDRESS] являлась [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.11). Згідно з довідкою № 366 від 22.10.2024 встановлено, що [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована та проживала на території Петрашівського старостинського округу за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим на день смерті [PERSON] була зареєстрована одна (а.с.14). Відповідно до довідки Комунального підприємства «БТІ» Віньковецької селищної ради Хмельницької області № 1-1463 від 27.09.2024 технічна інвентаризація домоволодіння в [ADDRESS] не проводилась. Правовстановлюючі документи станом до 01.01.2013 не видавались (а.с. 29). Відповідно до довідки Комунального підприємства «БТІ» Віньковецької селищної ради Хмельницької області № 1-1460 від 27.09.2024 згідно проведеної інвентаризації домоволодіння в [ADDRESS] загальні площі будівель складають: житловий будинок - 34,3 м.кв., житлова площа - 15,9 м.кв. Всього загальна площа 34,3 м.кв., житлова площа 15,9 м.кв. (а.с.30). Відповідно до довідки Комунального підприємства «БТІ» Віньковецької селищної ради Хмельницької області № 1-1461 від 27.09.2024 інвентаризаційна вартість спадкового домоволодіння по [ADDRESS] становить 6030,00 грн (шість тисяч гривень) (а.с.30). Оцінювальним актом від 27.09.2024 житлової будівлі, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] рік побудови до 1991, кількість поверхів 1, здійснено розрахунок вартості домоволодіння (житловий будинок площа забудови 48,6 м.кв.,): будівельна вартість - 12059 грн 00 коп., інвентаризаційна вартість - 6030 грн 00 коп. (а.с. 31). Відповідно до Петрашівського старостинського округу № 401 від 12.11.2024 [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] одна (а.с.35). Згідно звіту про оцінку майна № 03122024_0312001 виданого [PERSON] ринкова вартість об`єкта оцінки становить 66495,00 грн (а.с.45-82). Згідно з копією технічного паспорта житлового будинку садибного типу за адресою [ADDRESS] загальна площа будинку садибного типу становить 34,3 м.кв., із них житлова площа - 15,9 м.кв. (а.с. 6-10). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47914325 від 31.05.2017 вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 113-2017 (а.с.101). Даними спадкової справи № 113-2017 підтверджується те, що позивач подала заяву від 29 травня 2017 року про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (зареєстровано заяву та почато спадкову справу 31.05.2017), та їй 19 жовтня 2017 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку з кадастровим номером 6820686500:05:002:0180 загальною площею 0,7196 га (а.с. 89-107). Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що відповідно до копії заповіту, складеного та посвідченого секретарем виконкому Петрашівської сільської ради 11.06.2012 Приступа Мальвіна Миколаївна на випадок свої смерті зробила таке заповітне розпорядження: житловий будинок в [ADDRESS] заповіла дочці [PERSON] , а земельний пай згідно державного акта та інше майно дочці [PERSON] (а.с.94). Як вбачається із письмової заяви [PERSON] останній відомо про смерть матері та те, що нею пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Наміру звертатися до суду із заявою для визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини вона не має (а.с. 16). Приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Кухарська Л.А. листом про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.10.2024 № 195/01-16 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.29). Застосоване судом законодавство. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно з ст. 41, 55 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені. Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Нормою частини 1 статті 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно з якими відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, в тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Відповідно до п. 6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Зазначений нормативний акт не передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України (01.01.2004) та законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Виникнення права власності у спадкодавців регулювалося на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Беручи до уваги наведе вище, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на день смерті належало право на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті свого чоловіка [PERSON] . Як встановлено судом, відповідно до довідки № 333 від 18.09.2024 згідно записів з по-господарської книги виконавчого комітету Петрашівської сільської ради за 2016-2023 роки № 1, власником домогосподарства за адресою [ADDRESS] являлась [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] зробила особисте розпорядження, яким житловий будинок в [ADDRESS] заповіла дочці [PERSON] , а земельний пай згідно державного акта та інше майно дочці [PERSON] . Суд зауважує, що позивач вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки подала до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та успадкувала земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Третя особа [PERSON] в поданій до суду заяві підтвердила, що стосунки із сестрою підтримує, про заповіт їй відомо, наміру звертатися до суду для поновлення строку для подачі заяви про прийняття спадщини у неї немає, позовні вимоги визнає повністю (а.с. 164). Також у ході підготовчого судового засідання судом, за клопотанням позивача, витребувано спадкову справу завдану після смерті [PERSON] . Як вбачається із матеріалів спадкової справи 29 травня 2017 року позивач подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Проте спадщину прийняла, як [PERSON] , а не [PERSON] , оскільки відповідно до паспорту громадянина України, який був у позивача на момент подачі заяви про прийняття спадщини її прізвище було [PERSON] За таких обставин представник позивача заявив клопотання про необхідність встановлення факту прийняття спадщини позивачем [PERSON] після смерті матері [PERSON] . Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено ряд фактів, які можуть бути встановлені судом. Даний перелік не є вичерпним. Частиною 2 даної норми визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт прийняття спадщини позивачем [PERSON] підтверджується таким. 29 травня 2017 року позивач [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері (а.с. 91). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 жовтня 2017 року [PERSON] прийняла спадщину за заповітом (а.с.103). Інший спадкоємець [PERSON] згідно поданої заяви спадщину не прийняла, звертатися до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини наміру подавати не має, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 03.10.1987 Краснознаменською сільською радою Красногвардійського району Кримської області позивач при одруженні змінила дошлюбне прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до паспорту громадянина України, який був у позивача на момент подачі заяви про прийняття спадщини її прізвище було [PERSON] (а.с. 95-96). Відповідно до паспорта громадянина України у вигляді ID-картки, який діє на сьогодні, прізвище позивача [PERSON] (а.с. 19). Відповідно довідки Петрашівського старостинського округу Віньковецької селищної ради Хмельницької області № 49 згідно даних з по-господарської книги № 2 за 2011-2015 роки, за адресою [ADDRESS] була зареєстрована та проживала [PERSON] , [INFO] . Відповідно довідки Петрашівського старостинського округу Віньковецької селищної ради Хмельницької області № 50 згідно даних з по-господарської книги № 2 за 2016-2023 роки, за адресою [ADDRESS] була зареєстрована та проживала [PERSON] , [INFO] , а у 2020 році було внесено зміни в прізвище (згідно паспорта) власниці домогосподарства та виправлено на [PERSON] (а.с.119). Відповідно довідки Петрашівського старостинського округу Віньковецької селищної ради Хмельницької області № 51 згідно даних по-господарського обліку Петрашівського старостинського округу на території старостинського округу зареєстрована та проживає одна особа з прізвищем [PERSON] , [INFO] (а.с. 120). На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. Отже, позивач [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] шляхом подачі відповідної заяви та бажає прийняти іншу частину спадкового майна за законом. Однак, позивач позбавлена можливості юридично оформити право на спадкове домоволодіння за адресою [ADDRESS] у визначений законом спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що померлій [PERSON] на праві власності належав житловий будинок, а позивач є спадкоємцем даного майна за законом після смерті [PERSON] , однак, не може отримати спадщину через органи нотаріату внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на вказане майно, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю. Вирішення питання щодо судових витрат. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням того, що представник позивача у поданій заяві від 01.04.2025 просив судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору за подання даного позову до суду, залишити за позивачем, суд вважає за можливе не стягувати судові витрати у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача. На підставі статей 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, ст. 41, 55 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та

Outcome: approved