Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про визнання шлюбу фіктивним. Посилається на те, що на початку 22.12.2020 вона уклала шлюб з відповідачем, який є громадянином Центральної Африканської республіки. Вказує, що перед реєстрацією шлюбу, відповідач переконував її у тому, що кохає її та бажає створити з позивачем сім`ю, жити разом та наполягав на реєстрації шлюбу. Проте, після реєстрації шлюбу відповідач так і не розпочав спільного проживання з позивачем та взагалі вони ніколи не проживали разом, не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету, спільних обов`язків та не були пов`язані спільним побутом. Спільних дітей також не мають. Позивач намагалася з`ясувати з відповідачем питання щодо їх подальшого спільного і подружнього життя, однак відповідач уникав зустрічей та будь-яких контактів з позивачем. Оцінивши поведінку відповідача після укладення шлюбу, а також після отримання юридичної консультації, позивачу стало відомо, що відповідач потребував наявності законних підстав для постійного проживання в Україні. А тому, відповідач скористався довірою позивача та її пригніченим станом після невдалого попереднього шлюбу та зареєстрував з позивачем шлюб з метою мати законні підстави для проживання в Україні з подальшим отримання громадянства України. Приблизно за місяць до початку повномасштабної війни позивач намагалася знайти відповідача з метою вирішення питання щодо розірвання шлюбу, але з відповідачем не було жодного зв`язку. 24.02.2022, після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України і початку бойових дій, будь-який контакт з відповідачем втрачений та з 24.02.2022 і по сьогодні точне місце перебування, проживання і будь-яка достовірна інформація щодо відповідача, позивачу не відома. Згодом від знайомих позивачу стало відомо, що відповідач виїхав за кордон, проте достовірне місце перебування відповідача їй не відомо та жодної інформації від відповідача їй не надходило. Позивач вважає, що виїзд відповідача за кордон та відсутність з ним будь-якої комунікації унеможливлює встановлення місця його перебування та як наслідок, виключає будь-яку можливість для створення сім`ї і у майбутньому. Вважає, що у сукупності дії та поведінка відповідача свідчить, що відповідач уклав шлюб без наміру створити сім`ю з позивачем. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати шлюб, укладений 22.12.2020 між нею та відповідачем недійсним у зв`язку з його фіктивністю. 20.06.2023 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Митрофанової А.О. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2023 по справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. В ухвалі було визначено учасникам судового розгляду строки на подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень та пояснень щодо позову в порядку передбаченими статтями 179-181 ЦПК України. У встановлений ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2023 строк, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було. 08.02.2024 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.02.2024 судом здійснено перехід до розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання шлюбу фіктивним, за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання в приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. М.Кривоноса, 25, каб. 27 на 19 березня 2024 року о 10 годині 45 хвилин. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 березня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити з урахуванням наданих письмових пояснень. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов відповідачем не надано. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22.12.2020, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. З наявної копії паспорту відповідача та довідки щодо зареєстрованого місця проживання вбачається, що відповідач є громадянином Центральної Африканської республіки та значиться зареєстрованим у гуртожитку за адресою : [ADDRESS] . Відповідно до інформації Державної прикордонної служби України від 28.02.2024, [PERSON] 21.08.2021 виїхав за кордон та до України не повертався. З позовної заяви та письмових пояснень позивача вбачається, що перед реєстрацією шлюбу, відповідач переконував позивача про те, що кохає та бажає створити з позивачем сім`ю, жити разом та наполягав на реєстрації шлюбу. Проте, після реєстрації шлюбу відповідач так і не розпочав спільного проживання з позивачем та взагалі сторони ніколи не проживали разом, не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету, спільних обов`язків та не були пов`язані спільним побутом. Спільних дітей також не мають. Позивач намагалася відшукати відповідача та з`ясувати питання щодо їх спільного і подружнього життя, однак відповідач усіляко уникав прямих зустрічей та будь-яких контактів з позивачем. Вказані обставини підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Позивач зазначає, що реєстрація шлюбу відповідачу була необхідна для отримання дозволу на проживання в Україні з подальшим отриманням громадянства України, тобто шлюб було укладено без наміру створення сім`ї. Частинами 1, 2 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства. Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. Відповідно до абзацу 2 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі фіктивності (ст. 40 СК України). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. Таким чином, встановлені у справі обставини свідчать про те, що позивач уклала шлюб без намірів створити сім`ю, тобто шлюб носив фіктивний характер. Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 752/2337/16ц. Суд вважає, що у відповідача не було наміру на створення сім`ї. Шлюб був зареєстрований з метою отримання відповідачем дозволу на проживання в Україні. Відповідно до ст. 44 СК України у випадках, передбачених статтями 39-41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. Частиною 1 ст. 45 СК України передбачено, що недійсний шлюб (стаття 39 цього Кодексу), а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. З огляду на наведене, суд вбачає наявність підстав для визнання шлюбу, зареєстрованого 22.12.2020, недійсним з моменту його реєстрації. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на корить позивача підлягає судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved