Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про встановлення факту перебування дитини на утриманні. В обґрунтування позову посилався на те, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі у якому у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що сімейне життя у них не склалося та рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області шлюб між ним розірвано та стягнуто з відповідачки аліменти на утримання дитини. У свою чергу [PERSON] виїхала за кордон та наміру повертатись до України не має, як наслідок він самостійно турбується про дочку, займається її вихованням, дозвіллям та лікуванням. На ґрунті її незрозумілої поведінки у них відбувалися постійні сварки, у зв`язку із чим їх відносини припинилися, а син залишився проживати разом з ним. Також зазначав, що потребує встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини з метою соціального забезпечення життєдіяльності позивача та його дитини. Враховуючи викладене,\~з посиланням\~на норми\~процесуального права\~просив встановити факт, що він самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину. В судове засідання позивач не з`явився. Раніше подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В разі неявки відповідача не заперечував щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за її відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 26.10.2022 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , що підтверджує ту обставину, що дитина проживає разом з батьком. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Але даний принцип не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. У відповідності\~до ч.\~2\~ст.\~315\~ЦПК України\~у судовому\~порядку можуть\~бути встановлені\~також інші\~факти,\~від яких\~залежить виникнення,\~зміна або\~припинення особистих\~чи майнових\~прав фізичних\~осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до копії Акту обстеження житлово-побутових умов від 05.12.2024 року, встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] та їй забезпечено хороші умови для виховання та розвитку дитини. Таким чином факт проживання дитини з батьком, утримання та самостійного вихованням батьком дитини повністю підтверджується наданими доказами. Враховуючи викладене суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи перш за все із інтересів дитини вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved