Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом та просить скасувати наказ відповідача Приватного Акціонерного Товариства «ХАРКІВ АВТО» № 10Л від 04.04.20204 про його звільнення; поновити його на посаді завідуючого регіональним складом-накопичувачем запчастин Приватного акціонерного товариства «Харків-Авто»; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період 3 04.04.2024 по 04.05.2024 в розмірі 8\~550,00 грн.; заробітну плату за період з 11.03.2022 по 04.04.2024 року в розмірі 205\~200, 00 грн.; суму моральної шкоди в розмірі 50\~000, 00 грн. та допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 18.09.2020 перебував на посаді завідуючого регіональним складом-накопичувачем запчастин Приватного акціонерного товариства «Харків-Авто» (далі ПРАТ «ХАРКІВ - АВТО). Згідно наказу № 10Л від 04.04.2024 позивача звільнено з посади завідувача регіональним складом накопичувачем запчастин відділу торгівлі запчастинами, автоматеріалами і аксесуарами 04 квітня 2024 року за прогул на підставі п.4 ст.1 ст.40 КЗпП України, виплачено грошову компенсацію за 34 невикористані дні основної щорічної відпустки. Позивач вважає, що звільнений без поважних причин. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Відповідно до змін, внесених Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. У період з 26.02.2022 по 10.03.2022 позивач перебував на лікарняному. 11.03.2022 після закінчення лікарняного позивач прибув до ПРАТ «ХАРКІВ - АВТО» за юридичною адресою: Харківська область, смт Пісочин, вулиця Надії, 15, де охоронець повідомив йому, що підприємство зачинено, працівники відсутні, керівництво евакуйоване. У той же день позивач прибув за місцем своєї безпосередньої роботи, яка знаходиться за адресою: Харківська область, смт Васищеве, де охоронцем було повідомлено, що за вказівкою головного юриста [PERSON] йому заборонено прохід на робоче місце та виконання своїх обов`язків згідно з займаною посадою, а його посада зайнята іншою особою. Пізніше позивач отримав від відповідача лист № 7-86 від 16.06.2022 з проханням терміново написати інформацію з приводу відсутності на роботі з 11.03.2022 по 16.06.2022. 22.06.2022 позивачем була направлена відповідь на адресу відповідача, де він зазначив, що 11.03.2022 після закінчення лікарняного прибув до Приватного акціонерного товариства «Харків-Авто» за юридичною адресою: Харківська область, смт Пісочин, вулиця Надії, 15, де охоронець повідомив йому, що підприємство зачинено, працівники відсутні, керівництво евакуйоване. У той же день він прибув за місцем своєї безпосередньої роботи, яка знаходиться за адресою: Харківська область, смт Васищеве, де охоронцем було повідомлено, що за вказівкою головного юриста йому заборонено прохід на робоче місце та виконання своїх обов`язків згідно з займаною посадою, а його посада зайнята іншою особою. У листі позивач запитав щодо причин усунення його з посади та чому він не повідомлений про це та стосовно режиму роботи як підприємства так і його особисто. Окрім цього, позивач за власною ініціативою 01.06.2022 зателефонував до керівництва відділу кадрів, на що позивачу було запропоновано написати заяву про відпустку без збереження заробітної плати за сімейними обставинами. Також позивач просив надати додаткові вказівки, роз`яснення та відповідь стосовно його грошового забезпечення, оскільки з грудня 2021 року позивач отримав лише 1 600 грн., фактично залишившись без засобів до існування. У період з 22.02.2023 по 03.03.2023 позивач перебував на лікарняному. Повторний лист № 7-91 від 04.04.2023 позивач отримав від відповідача з проханням негайно письмово надати інформацію про свої наміри щодо перебування в трудових відносинах із ПРАТ «ХАРКІВ - АВТО» та про причини невиконання своїх трудових обов`язків. 31.05.2023 позивач надав відповідь ПРАТ «ХАРКІВ - АВТО» на лист № 7-91 від 04.04.2023, де зазначив, що від підприємства отримав лист лише в квітні 2023 року, лист від 03.03.2023 не отримував. Також зазначив, що на сьогодні не мав будь-яких вказівок, наказів, роз`яснень або інших повідомлень стосовно своїх трудових обов`язків та способів їх виконання. Також позивач у своїй відповіді зазначив, що йому не зрозуміло усунення або переміщення за посадою без його згоди. Змін персональних даних не відбулося, крім того, що позивач перехворів повторно «COVID-19». Відповідно до листа відповідача № 7-139 від 14.06.2023, якщо позивач до 01.06.2023 не стане до роботи або не надасть документальне підтвердження інформації про причини неможливості стати до роботи, ПРАТ «ХАРКІВ - АВТО» буде вважати такі дії (бездіяльність) його бажанням розірвати трудовий договір, у результаті чого договір може бути розірваний за згодою сторін у відповідності до п.1 ст.36 КЗпП України. На вищезазначений лист позивач надав відповідь від 14.07.2023, де зазначив, що на сьогодні не розуміє переміщення його щодо посади. Окрім цього, він повторно наголосив, що після закінчення лікарняного 11.03.2022 прибув за місцем роботи, але йому повідомили, що підприємство не працює та позивачу заборонено вхід на його територію. Також зазначив, що не вимагав надання щорічної відпустки, а лише просив повідомити про можливість документального оформлення відпустки з моменту працевлаштування. Стосовно виплат із грудня 2021 року хотів отримати щомісячні бухгалтерські розрахунки. Разом із вищезазначеним, позивач просив урахувати, що найважливіша поважна причина його відсутності на роботі наявність воєнного стану в країні, тобто форс-мажору. У листі відповідача № 7-155 від 13.07.2023 зазначено прохання до позивача терміново звернутися в можливий спосіб до відділу кадрів ПРАТ «ХАРКІВ - АВТО» (Харківська область, смт Пісочин, вулиця Надії, 15) для належного оформлення розірвання трудового договору, отримання трудової книжки та остаточного розрахунку (компенсація за невикористану відпустку). На цей лист позивач надав відповідь від 02.08.2023, де зазначив, що на вайбер начальника відділу кадрів підприємства вчасно, а саме 14.07.202023 направив свою відповідь на лист № 7-139 від 14.06.2023. Через деякий час на вайбер позивач отримав лист від 13.07.2023 за № 7-155, з якого зрозуміло, що підприємство не отримувало його відповідей. Позивачем повторно було зазначено, що він не отримував жодних роз`яснень стосовно свого статусу та переміщення за посадою без згоди. 3 грудня місяця 2021 року позивач не ознайомлювався з наказом, розпорядженням тощо, стосовно свого місця та режиму роботи. Тому йому не зрозуміло, чому та на якій підставі охоронцем було заборонено вхід на робоче місце. 28.07.2023 позивач отримав поштою лист із вимогою з`явитися на підприємство, при цьому на конверті був зазначений номер телефону позивача. Але позивач знаходився на лікарняному та суттєво був обмежений у можливості пересування. Воєнний стан унеможливлював особисту його появу на підприємстві. Також позивач направив лист на підприємство від 02.08.20203, де зазначив, що неодноразово звертався до підприємства з проханням надати щомісячні бухгалтерські розрахунки заробітної плати (розрахункові листки) з грудня 2021 року. Але всупереч законним вимогам, відповіді не отримав, тому просив повторно надати відповідні розрахунки. З урахуванням того, що позивач перебував із 22.02.2023 по 03.03.2023 на лікарняному, про що заздалегідь повідомив відділ кадрів підприємства, оплати досі не отримав, просив надати відповідь про належне оформлення лікарняного та можливі причини затримки виплати. Відповіді він не отримав, але пізніше з`ясувалося, що підприємство не сплачувало за нього ЄСВ. У період з 31.07.2023 по 02.08.2023 позивач перебував на лікарняному. 02.08.2023 позивач направив ще один лист, в якому просив надати інформацію щодо можливості офіційного оформлення щорічної відпустки з моменту працевлаштування. У період з 03.08.2023 по 09.08.2023, з 10.08.2023 по 16.08.2023, з 17.08.2023 по 21.08.2023, з 22.08.2023 по 28.08.2023 позивач перебував на лікарняному. Листом №17-250 від 01.09.2023 позивачу надіслано розрахункові листки на наступні періоди: грудень 2021 року, січень 2022 року, лютий 2022 року, червень 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року про належні виплати, які розраховані та виплачені у відповідності до закону. Також підприємство повторно звернулося до позивача з проханням стати до виконання своїх трудових обов`язків завідувача регіонального складу-накопичувача запчастин. Дату виходу на роботу просили повідомити заздалегідь. У разі неможливості виходу на роботу, просили терміново звернутися в можливий спосіб до відділу кадрів для належного оформлення підстав відсутності на роботі або розірвання трудового договору. отримання трудової книжки та остаточного розрахунку. Листом від 03.10.2023 позивач повідомив підприємство, що з вересня 2023 року в зв`язку з сімейними проблемами, викликаними воєнним станом у країні, вимушений тимчасово виїхати з місця проживання до іншої області України. Після усунення або покращення ситуації повідомить додатково. 11.03.2024 відповідач направив лист № 7-109 на ім`я позивача з проханням 13.03.2024 стати до роботи. У разі неявки буде звільнення за прогул відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України. 12.03.2024 на вищезазначений лист позивач надав відповідь, де зазначив, що в попередньому листі від 03.10.2023 повідомив підприємство про вимушений тимчасовий від`їзд із місця проживання в зв`язку з сімейними проблемами, викликаними воєнним станом у країні, та віднесенням Харківської області до зони бойових дій. Після поліпшення ситуації, він готовий приступити до виконання своїх робочих обов`язків. Відповідно до листа відповідача № 7-112 від 13.03.2024, керівництво підприємства уважно ознайомилося з поясненнями позивача від 12.03.2024 та просить повідомити до 09:00 14.03.2024, які саме проблеми є причиною неможливості приступити до роботи. У відповіді від 14.03.2024 на вищезазначений лист позивач зазначив, що через воєнний стан у країні та бойові дії на території Харківської області, враховуючи регулярні ракетні обстріли населеного пункту, де мешкає позивач та його родина, з міркувань безпеки та деяких інших особистих обставин позивач був вимушений тимчасово покинути місце проживання, про що він неодноразово повідомляв. Відповідно до листа відповідача № 7-116 від 15.03.2024, позивач був відсутній на роботі з 09:00 до 18:00 13 березня 2024 року, 14 березня 2024 року. Просили повідомити до 09:00 18 березня 2024 року, чи є будь-які інші причини відсутності на роботі, окрім зазначених у поясненнях від 12 березня 2024 року та 14 березня 2024 року, та вказати їх у разі, якщо такі мають місце. У період із 25.03.2024 по 29.03.2024, із 30.03.2024 по 02.04.2024 позивач перебував на лікарняному. Листом № 7-126 від 04.04.2024 відповідач повідомив позивача, що 04.04.2024 його звільнено за прогул без поважної причини згідно з п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України, наказ № 10 Л від 04.04.2024 року. Підстава звільнення: доповідна записка начальника відділу кадрів Риберт О.В. від 15.03.2024, акт про відсутність [PERSON] на роботі від 13.03.2024, лист-пояснення [PERSON] від 12.03.2024, лист-пояснення [PERSON] від 14.03.2024. Вищезазначений наказ позивач отримав 05.04.2024 без додатків до нього, а з актами про відсутність на роботі він не ознайомлювався. Зазначив, що за весь час переписки позивача з відповідачем, останній жодного разу не надав позивачу будь-якого наказу про організацію роботи підприємства під час воєнного стану або наказу про виведення робітників на простій. Позивач неодноразово наголошував у листах про надання йому роз`яснення умов праці під час воєнного стану та просив роз`яснити йому, чому він без пояснень усунений від займаної посади. Позивачу підлягає до виплати середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.04.2024 по 04.05.2024 (22 робочих дні х 388,63 грн.) в загальному розмірі 8 550 грн.Також позивачу підлягає до виплати заробітна плата за період з 11.03.2022 по 04.04.2024 (24 місяці х 8 550 грн -205 200 грн.). Позивачу неправомірними діями з боку відповідача спричинена моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню. Враховуючи викладене позивач звернувся до суду з позовом. \~ \~ \~ \~07 травня 2024 року відкрито провадження по справі. 24 травня 2024 року представник відповідача подав відзив на позов та вказав, що ознайомившись з доводами [PERSON] , покладеними в обґрунтування позовних вимог, вважає їх безпідставними, а позовну заяву, відповідно, такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Узагальнюючи викладене в позовній заяві, можна зробити висновок, що підставами незаконного звільнення позивач наводить лише дві обставини, а саме, що [PERSON] 11.03.2024 після закінчення лікарняного «прибув до ПРАТ «ХАРКІВ-АВТО» за юридичною адресою: Харківська область, смт Пісочин, вулиця Надії, 15, де охоронець повідомив йому, що підприємство зачинено, працівники відсутні, керівництво евакуйоване. У той же день [PERSON] прибув до місця своєї безпосередньої роботи за адресою: Харківська область, смт Васищево, де охоронцем було повідомлено, що за вказівкою головного юриста [PERSON] йому було заборонено прохід на робоче місце та виконання своїх обов`язків згідно з займаною посадою, а його посада зайнята іншою особою» та, що [PERSON] відсутній на роботі через військовий стан та ведення бойових/воєнних дій у місті Харкові, що є поважною причиною. Щодо першої обставини, то позивач наводить суперечливі між собою факти, які не підтверджені ним будь-яким чином і є незрозумілим чому [PERSON] після закінчення лікарняного прибув спочатку до ПРАТ «ХАРКІВ-АВТО» (Харківська область, смт Пісочин), в той час як його місце роботи за адресою: Харківська область, смт Васищево, а наявність охоронця ПРАТ «ХАРКІВ-АВТО» (Харківська область, смт Пісочин), який нібито повідомив [PERSON] про те, що підприємство зачинено, працівники відсутні, керівництво евакуйоване, навпаки свідчить, що підприємство знаходилось в робочому режимі, та присутні працівники. Згідно зі своєю посадовою інструкцією позивач підпорядковується генеральному директору, однак [PERSON] не намагався з`ясувати обставини щодо режиму роботи підприємства та свого режиму роботи с початку воєнного стану та після закінчення лікарняного у свого безпосереднього керівника, а нібито виконав вказівку юриста підприємства про заборону проходу на робоче місце та виконання своїх обов`язків згідно з займаною посадою. [PERSON] нібито мав намір приступити до роботи 11.03.2022 та прибув до місця роботи, а в подальшому посилається як на причину своєї відсутності на роботі на ведення воєнних дій у місті Харкові та небезпеку для свого життя. Твердження [PERSON] , що його було не допущено до роботи не відповідає дійсності, оскільки ПРАТ «ХАРКІВ-АВТО» з початку введення воєнного стану в Україні не припиняло свою господарську діяльність, простій не оголошувався, трудовий договір з [PERSON] не призупинявся, режим роботи завідувача регіональним складом накопичувачем запасних частин не змінювався, а отже позивач, маючи бажання та можливість, міг продовжувати працювати на своїй посаді, однак, [PERSON] з початку введення воєнного стану в Україні та після закінчення лікарняного з 11.03.2022 і до дати звільнення був відсутній на роботі. Відповідач (в особі начальника відділу кадрів) у телефонному режимі намагався з`ясувати можливість позивача приступити до роботи, або документально у передбачений законодавством спосіб оформити свою відсутність на роботі (пропозиція написати заяву про відпустку без збереження позивачем з метою з`ясування причин його відсутності на роботі, його намірів щодо продовження перебування у трудових відносинах, просив негайно приступити до роботи або документально у відповідності до законодавства оформити його відсутність на роботі, повідомляв, що ніякі зміни до його трудового договору не вносились (листи від 16.06.2022, 29.08.2022, 03.11.2022, 01.02.2023, 03.03.2023, 04.04.2023, 14.06.2023, 13.07.2023, 01.09,2023, 11.03.2024, 13.03.2024, 15.03.2024). Однак відповіді [PERSON] не містили будь-якої зацікавленості працювати, а свідчили лише про його бажання отримати грошову компенсацію (оплата лікарняних, оплата щорічної оплачуваної відпустки). Про намір [PERSON] перебувати в трудових відносинах з ПРАТ «ХАРКІВ-АВТО» лише з метою безпідставного збагачення за рахунок останнього свідчить і те, що позивач не намагався скористатися наданим Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» правом щодо отримання відпустки без збереження заробітної плати для внутрішньо переміщених. До речі, [PERSON] хоч і зазначає, що був вимушений тимчасово виїхати з місця проживання до іншої області України, але довідку переселенця ні відповідачу, ні до позову не надав. Більш того, всі листки непрацездатності [PERSON] у період з 17.12.2021 по 02.04.2024 оформлені медичними закладами Харківської області або м. Харкова. Зазначена на позові адреса також свідчить, що його місце проживання не змінилося. Копії листків непрацездатності, які додані позивачем до позовної заяви, зроблені таким чином, щоб приховати найменування медичного закладу. Стосовно того, чи є поважною причиною відсутності на роботі ведення воєнних дій у місті Харкові, слід зазначити наступне. Безпосереднє місце роботи [PERSON] знаходиться в смт Васищеве Харківської області, яке відноситься до Безлюдівської селищної територіальної громади. Звертаємо увагу, що згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Безлюдівська селищна територіальна громада віднесена до Переліку територій можливих бойових дій, і ніколи не була включена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Зі сторони позивача ігнорувались інтереси роботодавця та укладений трудовий договір, але він має бажання отримати заробітну плату за період відсутності на роботі, який складає понад два роки, тобто не в якості винагороди за свою працю, а за рахунок працівників, які продовжують працювати безпосередньо в смт Пісочин та смт Васищеве в період дії воєнного стану, та завдяки яким ПРАТ «ХАРКІВ-АВТО» до теперішнього часу не зупинив свою господарську діяльність у важкий для України період та зберіг робочі місця, в тому числі робоче місце позивача. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Отже,

Outcome: dismissed