Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК» Фінтраст Капітал» через Єдину\~судову інформаційно-телекомунікаційну\~систему «Електронний\~суд» звернувся\~до суду\~з позовною\~заявою до [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором,\~позов обґрунтовано\~тим,\~що 20.01.2024\~року між\~ТОВ «Лінеура\~Україна» та\~відповідачем було\~укладено Договір\~№4314868\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту.\~Сума кредиту\~складає 18000\~грн.,\~строк кредиту\~365\~днів з\~20.01.2024\~року по\~19.01.202025\~року із\~періодичністю платежів\~зі сплати\~процентів кожні\~5\~днів.\~Договір №4314868\~від 20.01.2024\~року був\~підписаний за\~допомогою електронного\~підпису одноразовим\~ідентифікатором «69983».\~ТОВ «Лінеура\~Україна» свої\~зобов`язання\~перед Відповідачем\~за Кредитним\~договором виконало.\~Зарахування кредитних\~коштів на\~платіжну картку\~відповідача відбулось\~через платіжну\~систему,\~на підставі\~укладеного договору\~№РК-П-19/03-01\~про переказ\~коштів від\~12.03.2019\~року між\~ТОВ «Лінеура\~Україна» та\~ТОВ «Універсальні\~Платіжні Рішення».\~Тобто,\~ТОВ «Універсальні\~Платіжні Рішення»\~відповідно до\~зазначеного договору\~№4314868\~від 20.01.2024\~року було\~успішно перераховано\~ грошові\~кошти у\~сумі 18000,00\~грн.,\~відповідачу на\~платіжну картку\~№ [NUMBER] . ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало. Згідно розрахунку заборгованості за Договором №4314868 від 20.01.2024 року у період з 20.01.2024 року по 25.10.2024 року включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 125209,75 грн.. У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту за користування грошовими коштами у сумі 0,13 грн., та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 28461,90 грн. Надалі відповідачка оплати за Кредитним договором не здійснювала. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 25.10.2024 року між: ТОВ «Лінеура Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу № 25/10/2024, згідно з умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило, а ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №4314868 від 20.01.2024 року на загальну суму 151197 грн. 72 коп., яка складається з: 17999,87 грн. суми заборгованості за тілом кредиту, 96747,85 грн. суми нарахованих процентів за первісним кредитором, 36450 грн. сума нарахованих процентів ТОВ «ФК`Фінтраст Капітал» за 81 календарних днів. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» заборгованість за кредитним договором №4314868 від 20.01.2024 року в сумі 151197 грн. 72 коп., сплачений судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10\~000,00 грн.. Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 31.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відзив на позов та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходили. Даною ухвалою витребувано та АТ КБ «Приватбанк» надано до суду інформацію про належність платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) , а також підтверджено факт зарахування коштів 20.01.2024 року на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ "ПРИВАТБАНК", у сумі 18000,00 грн., за ініціативою ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (Код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення". Інших заяв по суті спору від сторін не надходило. Відповідно до ст.191 ЦПК України, - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами справи. Враховуючи, що розгляд справи проводиться без виклику сторін, відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Матеріалами справи встановлено, що 20.01.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , укладено договір №4314868 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 18 000 грн 00 коп строком на 365 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом: стандартна процентна ставка становить 2,50% в день, знижена процентна ставка становить 1,63% за кожен день користування кредитом та паспорт споживчого кредиту були підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором (14659). У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. Згідно п.1.3 Договору строк кредиту 365 днів; з 20.01.2024 року по 19.01.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 5 днів. Згідно п.2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на її банківський рахунок за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем було вказано особисто під час укладення договору. Зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулося через платіжну систему, на підставі укладеного Договору №РК-П-19/03-01 про переказ коштів від 12.03.2019 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення». ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та перерахувало їй кредитні кошти в сумі 18000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку, що підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». Згідно розрахунку заборгованості за договором №4314868 від 20.01.2024 року у період з 20.01.2024 року по 25.10.2024 року включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування відповідачем грошовими коштами загальною сумою 125209,75 грн.. При цьому, відповідачем було здійснено оплату на рахунок первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна», які були спрямовані на оплату тіла кредиту в сумі 0,13 грн, та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 28461,90 грн.. 25 жовтня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25/10/2024, згідно з яким до ТОВ «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги за договором №4314868 про надання коштів на умовах споживчого кредиту 20.01.2024. Відповідно до умов строк дії п.1.3 договору №4314868 строк кредиту становить 365 днів з 20.01.2024 року по 19.01.2025 року. В межах строку дії договору укладеного між первісним кредитором та відповідачем ТОВ «ФК`Фінтраст Україна» у період з 26.10.2024 року по 14.01.2025 року (81 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 36450,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості . Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.ст.526,530 ч.1 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За встановлених обставин справи суд уважає, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст.509, 526, 547, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У разі прострочення відповідачем повернення чергової частини кредитних коштів позивач має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. За невиконання зобов`язання може бути встановлена відповідальність у виді пені і штрафу. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] , була ініціатором укладання договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, звернулася до ТОВ «Лінеура Україна», зазначила бажаний розмір споживчого кредиту, надала необхідні для укладання правочину особисті дані, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані. Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, додаток до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, уклавши його відповідно до вимог закону. Із наданого позивачем суду розрахунку вбачається повне неповернення відповідачем отриманих кредитних коштів та процентів за їх користування у строки визначені електронним кредитним договором, тому суд уважає, що підлягають до стягнення суми заборгованості за кредитом на користь позивача (нового кредитора за договором відступлення права вимоги). Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотнього у суду відсутні. Крім того, ураховуючи той факт, що ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору від 25.10.2024 року відступлено право вимоги щодо відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», і таке відступлення відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.512 та ст.513 ЦК України, то позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем суду надано не було, власного контррозрахунку не надано. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача В обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу позивач долучив до матеріалів справи договір №10/12-2024 про надання правничої допомоги адвоката від 10.12.2024, заявка на виконання доручення до договору, акт про підтвердження факту надання правничої допомоги, детальний опис виконаних робіт У акті приймання-передачі наданих послуг описано види послуг, час, витрачений на їх надання. Водночас, на думку суду, видокремлення адвокатом «зустріч з клієнтом..», «дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи», «аналіз чинного законодавства…», «підготовка деяких позицій..», «письмова юридична консультація..», «складання та оформлення інших документів додатків до позовної заяви…» як самостійних видів адвокатських послуг є необґрунтованими та охоплюється діями адвоката із «складання позовної заяви…», а тому визначення оплати за ці послуги є неспівмірними із фактично наданим обсягом юридичної допомоги. Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved