Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] на Товарній Біржі «Українська Біржа Нерухомості» Миколаївський філіал від 22.04.1999 року за номером 886/1 зареєстрованого в КП «ММБТІ» 09.06.2000 р. № 6. В обґрунтування свого позову вказує, що 22 квітня 1999 року між ним та відповідачем [PERSON] на Товарній Біржі «Українська Біржа Нерухомості» Миколаївський філіал укладений письмовий договір купівлі-продажу нерухомого майна відповідно до якого позивач придбав житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначений договір зареєстрований в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 09.06.2000 року за реєстровим № 6. Оскільки відповідно до\~статті 227 ЦК УРСР\~було передбачено, що договір купівлі продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, а вищевказаний договір купівлі-продажу домоволодіння був укладений на товарній біржі і нотаріально він не засвідчувався, то в даний час позивач не має можливості розпорядитися вказаним будинком, тому звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 10 жовтня 2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05 березня 2025 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 08 квітня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. Від представника позивача Боровської К. А. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Від Первомайської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують проти задоволення позову, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Третя особа: Товарна Біржа «Українська Біржа Нерухомості» Миколаївський філіал, у судове засідання свого представника не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені відповідно до положень статті 128, 130 ЦПК України. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Таким чином, придбаний будинок знаходиться в Миколаївському районі Миколаївської області. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна № 886/1 від 22 квітня 1999 року [PERSON] продав, а [PERSON] купила цілий житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір укладено на Товарній Біржі «Українська Біржа Нерухомості» Миколаївський філіал 22 квітня 1999 року. Зазначений договір зареєстрований в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 09.06.2000 року за реєстровим № 6. Відповідно до\~статті 5 ЦК України\~до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Оскільки спірний договір було укладено 24 грудня 1998 року, до спірних правовідносин необхідно застосувати\~ЦК Української РСР. Відповідно до\~статті 4 ЦК УРСР\~цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. Згідно зі\~статтею 41 ЦК УРСР\~угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. За загальним правилом, визначеним у статті\~227,\~47 ЦК УРСР, договори купівлі-продажу нерухомості підлягали нотаріальному посвідченню. Згідно приписів частини першої статті 47 ЦК УРСР недотримання вимог, передбачених статтею 227 ЦК УРСР тягне за собою недійсність договору. Відповідно до частини другої статті 47 ЦК УРСР суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. На час укладення спірного договору чинним був\~Закон України «Про товарну біржу». Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (у редакції на час укладення вказаного договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі. Судом встановлено, що при вчиненні договору купівлі-продажу житлового будинку, дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу житлового будинку. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення. Частиною другою\~статті 47 ЦК УРСР\~передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно зі\~статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). За змістом статей\~128,\~153 ЦК УРСР\~(1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до\~статті 224 ЦК УРСР\~(1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР\~передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. В судовому засіданні встановлено, що по спірному договору досягнуто всіх істотних умов, позивач в силу статті 145 ЦК УРСР, є добросовісним набувачем. Будь-яких належних та допустимих доказів, що спростовують зазначений вище висновок суду матеріали справи не містять. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved