Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

10 грудня 2024 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позивачка посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини фактично припинені з 02 лютого 2024 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Позивачка вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до повноліття дитини. 22 січня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідач не має зареєстрованого Електронного кабінету у підсистемі Електронний суд ЄСІТС. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками надсилалися відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою реєстрації, поштове відправлення повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Іншої адреси проживання відповідача суду не повідомлено. Тому згідно з положеннями пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд справи. Відзиву на позов не надійшло, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи видно, що 28 серпня 2018 року Павлоградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстрований шлюб між громадянами України [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 141. Після державної реєстрації шлюбу прізвища чоловіка та дружини не змінилися. (а.с.7) [PERSON] та [PERSON] записані батьками двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з актом ОСББ «Затишна оселя, 28» від 17 січня 2025 року, у квартирі [ADDRESS] фактично мешкає [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с.18) За змістом позовної заяви сторони фактично не підтримують шлюбні відносини, між ними відсутнє взаєморозуміння та нормальне спілкування, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя є недоцільним, оскільки жодна зі сторін не подала такого клопотання. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Як передбачено статтею 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не змінювала прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, тому після розірвання шлюбу її прізвище слід залишити без змін. Довідкою ОСББ «Затишна\~оселя,\~28»\~від 17\~січня 2025\~року підтверджується,\~що діти\~ [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю [PERSON] . Статтею 180, 181 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Зі змісту позовної заяви видно, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання дітей. Договір між батьками про сплату аліментів на дітей відповідно до статті 189 Сімейного кодексу України не укладався. Тому наявні підстави для стягнення аліментів з батька на користь матері, оскільки діти проживають з нею. Як визначено статтями 181-183 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Рішенням суду від 02 грудня 2019 року у справі № 185/9488/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання старшої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 03 січня 2020 року, міститься у ЄДРСР під реєстраційним номером 86079333. Згідно з частиною 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» , загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання молодшої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу). Зазначені вимоги відповідають положенням статті 183 Сімейного кодексу України, а також загальним засадам регулювання сімейних відносин справедливості, добросовісності та розумності з максимально можливим урахуванням інтересів дітей. Враховуючи рівний обов`язок обох батьків щодо утримання дітей, позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява надійшла до суду 10 грудня 2024 року, саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти за рішенням суду. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір при зверненні до суду в частині немайнових вимог про розірвання шлюбу у розмірі 1211 грн 20 коп, що підтверджується квитанцією від 11 грудня 2024 року (а.с.1). Виходячи з загальних засад регулювання сімейних відносин справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи рівність прав та обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 1/2 частка сплаченого нею судового збору в частині позовних вимог про розірвання шлюбу, яка складає 605 грн 60 коп. В частині позовних вимог майнового характеру про стягнення аліментів позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. Тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у мінімальному розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру, що станом на день звернення позивачки до суду складає 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved