Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Представник заявниці звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на території російської федарації в м. Сичівка, Смоленської області. В обґрунтування поданої заяви зазначено, що бабуся заявниці - [PERSON] померла [INFO] на території російської федерації в м.Сичівка, Смоленської області, була громадянкою України, мала зареєстроване постійне місце проживання в м. Житомирі та майно. Остання була зареєстрована та постійно проживала разом з заявницею по [ADDRESS] . На початку 2022 року поїхала до родичів до російської федерації і у зв`язку з початком широкомасштабного вторгнення не зуміла повернутись. На підтвердження смерті видана довідка про смерть за формою, встановленою міністерством охорони здоров`я російської федерації, та свідоцтва про смерть. Проте дані документи не можливо використати на території України, після 24.02.2022 у зв`язку з відкритою військово агресією зі сторони російської федерації щодо України, так як фактичні дипломатичні відносини між країнами зупинені. А смерть настала в момент тимчасового знаходження в країні, яка наразі є територією країни-агресора. Внаслідок цих обставин отримання свідоцтва про смерть в органах РАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, оскільки факт смерті відбувся на російській федерації, а тому отримати медичний документ, який може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» неможливо. Таким чином єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлої є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 03.03.2025 прийнято до свого провадження та призначено справу до розгляду. Представник заявниці подав до суду заяви, в яких вимоги заяви підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу без участі. Представник заінтересованої особи подав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без участі. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії заповіту від 05.06.2019 посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Катюхою О.В., [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Середа Сичівського району Смоленської області, на випадок її смерті робить таке розпорядження: все її рухоме та нерухоме майно, яке на день її смерті буде їй належати, з чого б таке не складалося та де б воно не знаходилося, а також все те, на що вона за законом матиме право, заповідає [PERSON] , [INFO] , податковий номер [NUMBER] (а.с. 9). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 03.02.2023 по справі №278/40/23, розірвано шлюб [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17.11.2018 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (актовий запис № 310). Прізвище позивача « [PERSON] » після розірвання шлюбу змінено на дошлюбне « [PERSON] ». Рішення набрало законної сили 07.03.2023 (а.с. 6-7). Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади № 2023/003101681 від 19.04.2023, [PERSON] , [INFO] , з 31.01.2015 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5 на звороті). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , на території Російської Федерації, Смоленська обл, м. Сичовка, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Головним управлінням запису актів громадянського стану Смоленської області (96700000), актовий запис про смерть № 170229670001900195005 (а.с. 7 на звороті, 8). Померлій належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності за № 304158997 від 04.07.2022 (а.с. 10). Частиною 3,4 статті 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) встановлено: «Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.» «Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.» Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану, орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання; Відповідно п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (діалі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч. 4, 7 глави 1 розділу II вищевказаних Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень. Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У випадку померлої [PERSON] , факт смерті вже зареєстрований іноземним органом реєстрації. Відповідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23.12.2022, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, ст. 13 даної Конвенції було передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних сторін доказовою силою офіційних документів. 23.12.2022 набрав чинності Закон України від 01.12.2022 №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України'2-2.01.1993 та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997. Таким чином, дія Конвенції від 22.01.1993р. та Протоколу від 28.03.1997р. зупинена з 27.12.22 р. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації актів цивільного стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України. Міністерства закордонних справ України 23.05.2001 № 32/5/101 (у редакції наказу Мін`юсту України, МЗС України 25.08.2004 № 90/5/191(гі066-04), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 червня 2001 р. за № 473/5664. реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, провадиться консулом за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті, виявлення тіла померлого або за місцем поховання. Реєстрація смерті провадиться за письмовою заявою родичів померлого, компетентних органів країни перебування, адміністрації медичного закладу, у якому настала смерть, та інших осіб на підставі: медичного документа про смерть, виданого медичним закладом, довідки про смерть, виданої компетентними органами, держави перебування. Іноземні офіційні документи користуються доказовою силою офіційних документів на території України за умови їх засвідчення штампом апостиль та перекладу на українську мову. 24 лютого 2022 року у відповідь на акт збройної агресії рф проти України, вторгнення російських військ задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з росією без розриву консульських відносин, відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року. В подальшому, Міністерство закордонних справ України повідомило про припинення виконання своїх функцій Посольством України в Москві та консульських установ України на території РФ. Таким чином, зважаючи на припинення дипломатичних відносин та закриття всіх консульських установ, зазначена консульська дія з реєстрації смерті громадян України, померлих за кордоном, не може бути вчинена Посольством України в рф. Встановлення факту смерті [PERSON] , необхідно заявниці для проведення державної реєстрації смерті. З огляду на вищезазначене, є всі наявні підстави в судовому порядку встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Сичівка, Смоленської обл., російська федерація. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Outcome: approved