Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

[PERSON] , діючи через свого представника адвоката Павлюк І.А., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 109 862,59 грн різниці між сумою фактичних витрат на ремонт автомобіля та страхових виплат( дана сума включає франшизу); 1211 грн 20 коп. судового збору та 10000 грн 00 коп. витрати на професійну правничу допомогу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21 березня 2024 року о 13 год. 32 хв., в м. Рівне, на перехресті вулиць Дворецька\~-Ст. Бандери\~-Поповича, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz-S320», номерний знак [NUMBER] на перехресті, виконуючи маневр повороту ліворуч при зеленому сигналі світлофора, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дав дорогу та допустив зіткнення з транспортним засобом «Hyundai Veloster», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку прямку. В результаті ДТП водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 18.06.2024 року у справі № 569/8650/24 визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП.\~ В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Hyundai Veloster», номерний знак [NUMBER] , який належить потерпілій [PERSON] , завдано пошкодження. Цивільно-правова відповідальність на транспортний засіб «Mercedes-Benz-S320»\~номерний знак\~ [NUMBER] , була\~застрахована у\~ПАТ «СК\~«УСГ»,\~поліс обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №216848484.\~Розмір франшизи\~становить 3200\~грн.\~00\~коп.\~22.07.2024\~року ПАТ\~«СК «УСГ»\~було виплачено\~для[PERSON] страхове відшкодування в розмірі 80\~282 грн. 41 коп.. В жовтні 2024 року транспортний засіб «Hyundai Veloster» було відремонтовано власником на що потрачено кошти в розмірі 182\~445 грн. 00 коп. Також було понесено витрати на транспортування транспортного засобу, що становлять 1500,00 грн. та підтверджуються товарним чеком та актом виконаних робіт. Отже, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 21 березня 2024 року о 13 год. 32 хв. в м. Рівне, [PERSON] було завдано матеріальну шкоду в розмірі 186\~945 грн. 00 коп. Зважаючи на те, що ПАТ «СК «УСГ» було виплачено 80\~282 грн. 41 коп., то сума майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 106\~662 грн. 59 коп. За таких обставин, саме Відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити [PERSON] таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Ухвалою суду від 08.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце розгляду справи вважається повідомленим своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. За наявності передбачених ч.1ст.280 ЦПК Україниумов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивача, дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав. Як встановлено судом, 21 березня 2024 року о 13 год. 32 хв., в м. Рівне, на перехресті вулиць Дворецька\~-Ст. Бандери\~-Поповича, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz-S320», номерний знак [NUMBER] на перехресті, виконуючи маневр повороту ліворуч при зеленому сигналі світлофора, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дав дорогу та допустив зіткнення з транспортним засобом «Hyundai Veloster», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку прямку. В результаті ДТП водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 18.06.2024 року у справі № 569/8650/24 визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП.\~ Частиною 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно свідоцтва [NUMBER] транспортний засіб «Hyundai Veloster», номерний знак [NUMBER] , належить на праві власності позивачу [PERSON] . На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність на транспортний засіб «Mercedes-Benz-S320»\~номерний знак\~ [NUMBER] , була застрахована у ПАТ «СК «УСГ», поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №216848484. Розмір франшизи становить 3200 грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~ 22.07.2024\~року ПАТ\~«СК «УСГ»\~було виплачено\~для[PERSON] страхове відшкодування в розмірі 80\~282 грн. 41 коп. В жовтні 2024 року транспортний засіб «Hyundai Veloster» було відремонтовано власником на що потрачено кошти в розмірі 185\~445 грн. 00 коп. Також було понесено витрати на транспортування транспортного засобу, що становлять 1500,00 грн. та підтверджуються товарним чеком та актом виконаних робіт.(а.с.24,26,19) Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відтак, за загальним правилом, відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. За положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до п. 36.6 ст. 36 цього Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Позивач, пред`явиши позовні вимоги до винуватця ДТП, вказує, що не отримував грошові кошти в якості сплати франшизи в сумі 3200,00 грн. Доказів на спростування цього твердження відповідачем не надано. А відтак за вимогами закону із відповідача підлягає стягненню ця сума. Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6. Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з' єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Із матеріалів справи вбачається, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 21 березня 2024 року о 13 год. 32 хв. в м. Рівне, [PERSON] було завдано матеріальну шкоду 186\~945 грн. 00 коп, зважаючи на те, що ПАТ «СК «УСГ» було виплачено 80\~282 грн. 41 коп., то сума майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 106\~662 грн. 59 коп. За таких обставин, саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити [PERSON] таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відтак, відповідно до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 109 862 гривні 59 копійки. Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 10 000 грн. 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат за надання правничої допомоги представником позивача подано докази, а саме: Ордер, договір про надання правової допомоги від 29.07.2024 року; рахунок на оплату за договором про надання правової допомоги, в якому вартість надання послуг визначена у розмірі 8000 грн. 00 коп., платіжні інструкції на суму 2000 грн та 4000 грн. Суд стягує з відповідача на користь позивача 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, тобто заява підлягає частковому задоволенню. Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати в розмірі 7211 грн 20 коп. (1211 грн 20 коп. судового збору та 6000 грн 00 коп. витрати на професійну правничу допомогу). \~ \~ \~ \~

Outcome: approved