Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Підставою для звернення з позовом, зазначає те, що 12.03.2021 між позивачем - [PERSON] та між відповідачем - [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрованого 12.03.2021 Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідний актовий запис № 339. Позивач має доньку, [PERSON] , [INFO] , яка була народжена від вищевказаного шлюбу, відтак є спільною дитиною з відповідачем. Протягом останніх років відношення з відповідачем поступово погіршувались. В результаті чого, між позивачем та відповідачем зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у позивача з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Починаючи з квітня 2022 року, відповідач - [PERSON] почав частково проживати окремо від родини, а саме позивача - [PERSON] та доньки - [PERSON] . Підставою для окремого проживання відповідача від родини, зі слів відповідача є те, що відповідач планує проживати з іншою жінкою. Таким чином, подружні відносини між позивачем та відповідачем остаточно припинилися починаючи з травня 2024 року, коли відповідач переїхав проживати окремо від родини. З цього часу позивач з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Так, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально - психологічної атмосфери. Внаслідок чого, в сім`ї виникали сварки, в ході яких відповідач нерідко висловлював на адресу позивача образи та принижував її гідність, а також був факт вчинення домашнього насильства по відношенню до відповідача. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача та інтересам неповнолітніх дітей позивача. Тому позивач вважає за необхідне простити суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Окрім того, позивач вважає збереження шлюбу недоречним, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним, оскільки вже мешкають окремо. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON] . Позивач, просить суд визначити місце проживання їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , разом із позивачем [PERSON] , оскільки проживання дитини саме з матір`ю є для дитини більш прийнятним. Позивач має постійний заробіток та матеріальне забезпечення. Враховуючи, що позивачка під час шлюбу фактично самостійно утримує малолітню доньку, оскільки її батько не приймає в цьому участі, позивач змушена постійно працювати, у зв`язку із чим проживає разом із донькою не за адресою реєстрації, а за адресою фактичного перебування: [ADDRESS] . Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , починаючи з травня 2024 року постійно проживає зі своєю матір`ю, для цього створені всі умови, психологічний клімат створений у родині позитивний, що надає можливість дитині більш комфортно розвиватися у безпечному середовищі, до якого вона звикла. Просить визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з її матір`ю [PERSON] , [INFO] , що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Відповідач є працездатним, отримує стабільний щомісячний дохід, так як офіційно працевлаштований, ніяких матеріальних зобов`язань щодо утримання інших дітей чи непрацездатних осіб не має, але добровільно матеріальної допомоги на утримання спільної малолітньої дитини не надає. При визначені розміру аліментів на утримання дитини, просить врахувати, що малолітня дитина перебуває на повному утриманні матері, позивач самостійно несе витрати по утриманню дитини і не має достатніх коштів для забезпечення потреб дитини з врахуванням: віку дитини, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров`я та відпочинку, а відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати для неї необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації її життя. Просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання даного позову та до повноліття дитини. Ухвалою суду від 09.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27.03.2025 відмовлено в задоволенні клопотання про заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою суду від 27.03.2025 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового засідання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримав повністю, просив її задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Додатково пояснив, що спору між батьками стосовно визначення місця проживання дитини немає, дана позовна вимога заявлена з метою безперешкодного виїзду дитини за кордон в супроводі матері. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення судового розгляду на адресу суду не надходило. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання. На адресу суду 21.03.2025 подав заяву, відповідно до якої позов визнав повністю, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглядати у його відсутність, у зв`язку з зайнятістю на роботі. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, просить справу розглядати у його відсутність, про що подав заяву. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є батьком позивачки [PERSON] . Його донька разом із чоловіком [PERSON] уклали шлюб у 2020 році та після його укладення проживали в м. Києві. Коли розпочалася війна вони повернулися з м. Києва у м. Монастирище та стали проживати в його домоволодінні по [ADDRESS] , де проживали приблизно пів року. В подальшому вони винайняли квартиру в м. Монастирище, та стали проживати окремо. Приблизно два роки тому сторони повернулися до м. Київ. Коли сторони проживали у його домоволодінні, то між ними відбувалися лише побутові сварки. В подальшому зі слів доньки йому стало відомо, що між ними були непорозуміння та приблизно один рік тому подружжя почало проживати окремо. В подальшому [PERSON] повідомив її доньку [PERSON] , що має іншу жінку та більше немає наміру проживати з сім`єю. В необхідному обсязі [PERSON] допомоги на утримання [PERSON] не надає, про інших осіб, які б перебували на його утриманні йому не відомо. Будь-якого спору між сторонами про визначення місця проживання дитини немає, батько дитини, навіть, не відвідує Емілію в м. Києві. Заслухавши думку представника позивача, покази свідка, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 12.03.2021 сторони зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 339, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12.03.2021 Солом`янським районним у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 32). Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 33). Відповідно до ст. 21 СК України шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно змісту ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Позивач категорично налаштована на припинення шлюбних відносин, збереження шлюбу не відповідає її інтересам, сторони спільно не проживають, відповідач позов визнав, не бажає зберегти сім`ю, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини. Згідно зі змістом позову, [PERSON] просить визначити проживання спільної дочки разом із нею. Судом встановлено, що [PERSON] , позивач у справі, є матір`ю, а [PERSON] , відповідач у справі, є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданим 13.05.2021 Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1936 (а.с. 33). Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади від 14.03.2024 та від 15.03.2024 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані по [ADDRESS] (а.с. 22 - 23). Згідно з довідками про реєстрацію місця проживання № 440 та № 441, виданих 08.06.2021 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані по [ADDRESS] (а.с. 24 - 25). Відповідно до витягу № 657 про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку осіб, по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 26). Згідно з довідкою № 2105/24-1, виданою 21.05.2024 ТОВ «Нейромед К» [PERSON] працює в ТОВ «Нейромед К» (фактична адреса здійснення господарської діяльності: Київ, вул. Платона Майбороди, 32) на посаді «адміністратор» з 16.12.2019 по теперішній час (а.с. 34). Разом з тим, відповідно до наданого договору строк дії договору починає свою дію з моменту підписання акту прийому-передачі; моментом фактичного використання об`єкту нерухомості є підписання сторонами акту прийому-передачі житлового приміщення (п. 2.1., 2.1.1). Проте, до даного договору не надано акту прийому-передачі житлового приміщення, а тому даний доказ не може свідчити про проживання позивачки у найманому домоволодінні. Крім цього, в п. 1.4 Договору зазначено про відсутність осіб, які будуть проживати разом із наймачем, тобто позивачкою [PERSON] , що також не свідчить про те, що донька [PERSON] , проживає з позивачкою у найманому домоволодінні. Відповідно до договору найму (оренди) жилого приміщення від 07.05.2024, [PERSON] винаймає квартиру [ADDRESS] (а.с. 35). Згідно з повідомленням ВПД № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області від 30.07.2024 № 2077/54/01-2024 відповідача [PERSON] Монастирищенським районним судом Черкаської області було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП та відносно останнього винесено терміновий заборонний припис (а.с. 38). Відповідно до змісту позовної заяви, позивач зазначає, що дитина проживає з позивачем. Відповідач на адресу суду подав заяву, відповідно до якої позов визнає повністю. Згідно з висновком органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] однією родиною, що забезпечить найкращі інтереси дитини. За змістом висновку слідує, що представниками Шевченківського районного в місті Києві Центру соціальних служб складено акт оцінки потреб родини в порядку розгляду предмету позовних вимог. За результатами складання акту службою у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, було отримано висновок оцінювання потреб родини, в якому зазначено, що умови проживання [PERSON] можуть задовольнити базові потреби малолітньої [PERSON] , [INFO] . [PERSON] до заяви долучила довідку про доходи з місця роботи та характеристику малолітньої дитини [PERSON] з дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 544 Шевченківського району м. Києва. Батьку [PERSON] направлявся лист від служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації отримання пояснень або заперечень щодо предметі вимог, викладених у заяві. Відповідь від батька [PERSON] до служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації не надходила. 27.12.2024 службою у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації було направлено лист до служби у справах дітей виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області з метою отримання пояснень щодо предмету позову та обстеження умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Від служби у справах дітей виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області до служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов акт обстеження умов проживання, де зазначено, що [PERSON] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , проживає у задовільних (належних) житлово - побутових умовах та письмова згода про визначення проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] . Отже, як за змістом висновку органу опіки та піклування встановлено, що малолітня дитина сторін [PERSON] проживає з матір`ю, батько не заперечує проти проживання дитини з матір`ю. Крім того, за змістом заяви, адресованої відповідачем до суду про визнання позову слідує, що батько дитини не заперечує проти проживання дитини з матір`ю. Таким чином, судом встановлено, що батьки за взаємною згодою визначили місце проживання дитини з матір`ю. Спір у даній справі щодо місця проживання дитини ініційований матір`ю дитини [PERSON] , з якою дитина і так фактично проживає, крім того, є зареєстрованою з матір`ю за однією адресою, і від якої батько дитини [PERSON] не вимагає зміни її місця проживання. Позивач будь - яких доказів, які б свідчили про наявність спору щодо порушеного в позові питання не надала, докази щодо перешкоджання проживання дитини з матір`ю зі сторони батька (відповідача) відсутні. Відповідач до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з самостійним позовом або зустрічним позовом, в межах розгляду цієї справи, не звертався, будь - яких належних доказів, які б свідчили про його бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини з ним, як батьком, суду не надавав. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю, тобто позивачем. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Оскільки у даному випадку права позивача які б підлягають захисту не порушені, спору між сторонами в частині визначення місця проживання дитини не встановлено, тому суд вважає, що позов в цій частині до задоволення не підлягає. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини. Права та обов`язки матері і батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ст. 121 СК України). Як було встановлено судом вище, [PERSON] , позивач у справі, є матір`ю, а [PERSON] , відповідач у справі, є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 33). Судом встановлено, що сторони проживають окремо, позивачка одна несе витрати по утриманню дитини, не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню їх потреби. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Факт проживання спільної дитини сторін з позивачкою та перебування на її утриманні підтверджується довідками № 440 та 441 від 08.06.2021 (а.с. 24, 25), що не заперечувалось і відповідачем, який позов визнав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення ( ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідач не надав суду доказів того, що не має можливості сплачувати кошти на утримання дитини, перебування на утриманні інших осіб, існування будь-яких інших обставин, що мають істотне значення при вирішенні спору про стягнення аліментів на утримання дітей. Позивач просить стягувати із відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідач позов визнав, тобто погодився з розміром стягуваних аліментів. Суд, з урахуванням обставин справи, вважає за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача, у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та задоволення позовних вимог у в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 15.10.2024. Суд вважає за необхідне на підставі ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує те, що відповідач визнав позов в повному обсязі до початку розгляду справи по суті, про що подав до суду заяву від 21.03.2024, а тому 50% судового збору сплаченого при подачі позову за позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, а відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України інша частина судових витрат по сплаті судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. Судові витрати за вимогою про визначення місця проживання дитини суд залишає за позивачем. Крім цього, оскільки, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, з відповідача підлягають стягненню на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 1 211,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial