Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Друга дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/4 частку кватири в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 19.06.2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №115. Після його смерті відкрилась спадщина, що складалася з: квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, яка складається з однієї житлової кімнати площею 19,1 кв.м., загальною площею 40,3 кв.м; квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю, як титульному власнику на підставі договору купівлі-продажу, яка складається з двох житлових кімнат площею 27,8 кв.м, загальною площею 45,6 кв.м. Вказана квартира була придбана у шлюб з [PERSON] . Шлюб між її сином та [PERSON] було розірвано за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2020 року. Спадкоємцями першої черги після смерті її сина були вона та її онук - відповідач по справі [PERSON] , який є сином спадкодавця. У встановлений законом строк, а саме 01.12.2023 року вона звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті сина до Другої дніпровської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа №502/2023. Також з відповідною заявою до нотаріуса звернулися син спадкодавця [PERSON] та колишня дружина спадкодавця [PERSON] , як особа, що має частку у спільному майні подружжя. 26.01.2024 року нею отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , що посвідчено державним нотаріусом Другої дніпровської державної нотаріальної контори за реєстром №3-89, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №53446016, що підтверджується витягом №363328114 від 26.01.2024 року. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №2868572412020. Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , нею не отримано по причині того, що відповідачі не надали їй оригінали правовстановлюючого документу на квартиру для отримання спадщини. Хоча, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №392372770 від 26.08.2024 року відповідач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , видане державним нотаріусом Другої дніпровської державної нотаріальної контори за реєстром №2-164, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №53977274, рішення про державну реєстрацію №71901185 від 05.03.2024 року. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2891201712020. З цієї ж довідки вбачається, що відповідач [PERSON] також отримала свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , видане державним нотаріусом Другої дніпровської державної нотаріальної контори за реєстром №2-163, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №53977250, рішення про державну реєстрацію №71901185 від 05.03.2024 року. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2891201712020. 24.07.2024 року представник позивача звернулась до Другої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири за адресою: [ADDRESS] . Проте, 24.07.2024 року державним нотаріусом надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа - договору купівлі-продажу вищевказаної квартири, який у себе утримують відповідачі, чим порушують її право на отримання спадщини після смерті сина. На підставі зазначеного просить суд визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2024 року за клопотанням позивача витребувано у Другої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №502/2024, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . 13.01.2025 року на виконання вищезазначеної ухвали суду від Другої дніпровської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №502/2023 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2025 року підготовче провадження у даній цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Климась Ю.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на те, що мають спір з позивачем щодо порядку користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , правом на подання відзиву не скористалась, заяв та клопотань не подавали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Мартиненко Т.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, обґрунтовуючи заперечення наявністю спору між позивачем та відповідачами щодо порядку користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] та його представник правом на подання відзиву не скористались, заяв та клопотань не подавали. Представник третьої особи Другої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав суду лист з проханням розглянути справу у відсутності представника нотаріальної контори відповідно до діючого законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] , у віці 54 років, помер син позивача - [PERSON] , що підтверджується довідкою про причину смерті від 19.06.2023 року (а.с.6) та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.06.2023 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис про смерть №115 (а.с.7). Родинні зв`язки позивача та спадкодавця підтверджуються повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , що міститься в матеріалах справи, згідно якого в графі «відомості про матір» зазначено [PERSON] (а.с.117 зворот - 118). За життя спадкодавець з 30.04.1992 року перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), шлюб було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2020 року у справі № 205/771/20 (а.с.10, 11-12). Від сумісного життя у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01.12.1992 року (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., яка є предметом спору в даній цивільній справі. Вказана квартира належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 07.09.1995 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Якушевою Г.С., за реєстровим № 8971, та придбана у період перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON] (а.с.131 зворот -133). Право власності [PERSON] зареєстровано КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №208п за реєстровим №84 (а.с.131). З матеріалів спадкової справи № 502/2023, заведеної державним нотаріусом Другої дніпровської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , вбачається, що заповіт після смерті [PERSON] не посвідчувався, із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися мати [PERSON] - позивач по справі [PERSON] та син спадкодавця - відповідач [PERSON] , якому 05.03.2024 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідачу [PERSON] також видано свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] . (а.с.106-156). Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори Олехович Л.Ю. від 24.07.2023 року позивачу, як спадкоємцю першої черги за законом, яка звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина, а саме на частку спірної квартири, у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документу на вказане майно (а.с.156 зворот- 157). Як зазначає позивач, оригінал правовстановлюючого документа - договір купівлі-продажу спірної квартири у неї відсутній, у зв`язку з чим іншого способу оформити права та спадщину, яка залишилася після смерті сина, окрім звернення до суду у неї немає. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю в момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно з ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною п`ятою ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.п.4.15 п.4 глави 10 розділу 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти». Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду у позовному провадженні. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Потреба такого способу захисту права власності, як пред`явлення позову про його визнання, виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). З огляду на наявність фактичної відмови державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. від 24.07.2023 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частку квартири після смерті сина, а також враховуючи, що позивач є спадкоємицею першої черги за законом, спадщину прийняла, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3614,50 грн по 1807,25 грн з кожного.

Outcome: approved