Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] , від імені якого діє представник Мотальова-Кравець Валерія Юріївна, за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Нелюба Марина Анатоліївна, в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №13805 від 17.12.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» (код ЄДРПОУ 42228158, 01001, м. Київ, вул. Кирилівська, буд.82 оф. 7) боргу в сумі 45600,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07 березня 2025 року з повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» про накладення арешту на банківські рахунки, згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюби М.А. про арешт коштів боржника від 06.03.2025 року, йому стало відомо, що 14.01.2022 року постановою даного приватного виконавця було відкрито виконавче провадження № 68165347. Підставою для відкриття виконавчого провадження був виконавчий напис № 13805 від 17.12.2021 року, виданий Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» (код ЄДРПОУ 42228158, 01001, м. Київ, вул. Кирилівська, буд.82 оф.7) боргу в сумі 45600,00 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року (у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусів), стосується лише нотаріально посвідчених договорів. Крім того, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» не було надано приватному нотаріусу необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивача. Позивач зазначає, що станом на 17.12.2021 року не мав заборгованості перед відповідачем у розмірі 45600,00 грн., а тому розмір вказаної заборгованості є спірним. У відповідача взагалі відсутні документи, які дають підстави стверджувати про те, що заборгованість, яка стягнута з позивача на підставі виконавчого напису, має характер безспірної, що є однією з основних умов для її стягнення в такому порядку. Нотаріусом не було встановлено, що заборгованість є безспірною. На адресу боржника не надходила вимога про усунення порушень договору та виконання своїх зобов`язань у добровільному порядку, боржника жодним чином не було повідомлено про направлення документів до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису та про те, що при вчиненні виконавчого напису сума заборгованості може бути збільшена з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, що свідчить про спірність суми боргу. Ухвалою суду від 25 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. Копію ухвали суду від 25 березня 2025 року доставлено в електронний кабінет ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» 26 березня 2025 року о 03:54:44 год, що підтверджується Довідкою про доставку електронного документу за підписом секретаря судового засідання. Копію позовної заяви з додатками доставлено в електронний кабінет ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» 23 березня 2025 року о 22:17 год., що підтверджується Квитанцією № 299339 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС від 23.03.2025, яка долучена до позовної заяви. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 25 березня 2025 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 68165347, відкритому на підставі виконавчого напису № 13805, вчиненого 17 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, про стягнення з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ», код ЄДРПОУ 42228158, 01001, м. Київ, вул. Кирилівська, буд.82 оф.7, заборгованості у загальному розмірі 45600,00 грн, - до набрання законної сили рішенням суду у справі № 638/5256/25. У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Позивач у позовній заяві просив справу розглянути за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлений належним чином відповідно до вимог ч. 5, 6, ст. 128, п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Треті особи в судове засідання також не з`явилися, були належним чином повідомлені про судове засідання, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, правом надати пояснення щодо позову не скористалися. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Таким чином, суд вважає, що відповідач та треті особи не з`явилися в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 грудня 2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 13805. Відповідно до змісту виконавчого напису № 13805 від 17 грудня 2021 року, запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , який є Боржником за Договором № 88429 від 25.10.2019 року, укладеним з укладеним з ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАЙМЕР», ідентифікаційний код юридичної особи 42146903, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ», ідентифікаційний код юридичної особи 42228158, заборгованість за Кредитним договором № 88429 від 25.10.2019. Строк платежу за Договором № 88429 від 25.10.2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.10.2019 року по 12.11.2021 року. Сума заборгованості становить 44400,00 гривень, що складається з: Простроченої заборгованості за сумою кредиту - 4000,00 гривень (Чотири тисячі гривень 00 копійок); Простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 9040,00 гривень (Дев`ять тисяч сорок гривень 00 копійок); Сума заборгованості по штрафам і пеням - 31360,00 гривень (Тридцять одна тисяча триста шістдесят гривень 00 копійок). За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача у розмірі 1 200,00 гривень (одна тисяча двісті гривень) які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача становить 45600,00 гривень (Сорок п`ять тисяч шістсот гривень 00 копійок). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти висновків, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено главою 14 Закону України «Про нотаріат» та главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, у абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», внесено зміни до Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, зокрема, в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України» (заява № 48553/99), а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» (заява № 28342/95) встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 березня 2015 року у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року, яка набрала законної сили, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Із матеріалів справи вбачається, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 17 грудня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, оскільки в момент вчинення виконавчого напису, тобто 17 грудня 2021 року, були відсутні правові підстави для його вчинення, тому такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17. Окрім того, судом враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17, відповідно до якої, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. З копії Кредитного договору № 88429 від 25.10.2019, укладеного між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] , на якому вчинено оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса, вбачається, що він нотаріально не посвідчений. Таким чином виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який не є нотаріально посвідченим, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат». З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, який підлягав сплати за подання цього позову у розмірі 1211,20 грн, а також за подану позивачем заяву про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн, а всього судовий збір у розмірі 1816,80 грн.

Outcome: approved