Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

І. Рух провадження та процесуальні рішення Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Факторинг партнерс» (далі Позивач) до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 33\~169, 40 гривень та розгляд справи призначено на 04 березня 2025 року. 04 березня 2025 року розгляд справи відкладено на 04 квітня 2025 року в зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. 04 квітня 2025 року в судове засідання не з`явились Позивач та Відповідач. Представник Позивача одночасно із позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання повістки та ухвали рекомендованим повідомленням за адресою його місця проживання. 03 березня 2025 року та 24 березня 2025 року до суду повернулись рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». При вирішенні питання щодо належності повідомлення Відповідача про дату, час і місце розгляду справи Суд зазначає, що у відповідності до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу ухвалу про призначення справи до судового розгляду Відповідачеві скеровано за його зареєстрованим у встановленому законодавством порядку місцем проживання. Згідно пункту 4 частини восьмої статті 128 цього Кодексу днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою проживання. Враховуючи скерування ухвали про призначення справи до розгляду за адресою зареєстрованого в установленому законодавством порядку місця проживання Відповідача та повернення повістки із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» Суд вважає, що Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19. Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, враховуючи, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин та не подала відзив, а Позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, 04 квітня 2025 року Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. ІІ. Стислий виклад позиції сторін Позивач зазначає, що 20 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладено договір №9456124. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якого, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. 25 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем було укладено договір №25-07/24, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь Позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №9456124 до Відповідача. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №9456124, на день формування позовної заяви становить 33\~169, 40 гривень: -19400 гривень заборгованість за тілом кредиту; -10769,40 гривень заборгованість за нарахованими процентами; -3000 гривень заборгованість за комісіями. Тому, у відповідності до статей 509,525,526,530,610,612,1049,1054 Цивільного кодексу України, Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь: -заборгованість за договором №9456124 в розмірі 33 169, 40 гривень; -понесені судові витрати: судовий збір\~в розмірі\~2422 гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 гривень. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та відзив не надав. ІІІ. Докази, досліджені судом 1.Договір про споживчий кредит №9456124 від 20 січня 2022 року, відповідно до якого між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладений кредит на суму 20 000 гривень строком на 30 днів, термін повернення кредиту 19 лютого 2022 року. Проценти за користування кредитом становлять 10200 гривень, які нараховуються за ставкою 1.7 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та стандартною (базовою) ставкою 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту становить 3000 гривень. 2.Додаток 1\~до договору\~про споживчий\~кредит №9456124\~від 20\~січня 2022\~року, відповідно до якого розрахована сума сплати за весь строк користування кредитом: тіло кредиту 20 000 гривень, проценти за користування кредитом 10200 гривень та комісія за надання кредиту 3000 гривень, загальна сума 33200 гривень. 3.Додаток 2\~до договору\~про споживчий\~кредит №9456124\~від 20\~січня 2022\~року паспорт споживчого\~кредиту №9456124, відповідно до якого сума кредиту становить 20000 гривень терміном на 30 днів, процентна ставка 1.7 % за кожен день користування кредиту в межах строку кредитування. 4.Анкета-заява на кредит №9456124, дата створення 20 січня 2022 року, відповідно до якої містяться персональні дані Відповідача та інформація щодо кредиту. 5.Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Мілоан», відповідно до яких регламентується єдиний порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. 6.Довідка, відповідно до якої Відповідач уклав договір із ТОВ «Мілоан» із застосуванням електронного підпису у формі одноразового ідентифікатора W69771. 7.Довідка, видана ТОВ «ФК «Елаєнс» від 10 січня 2025 року, яка підтверджує переказ грошових коштів ТОВ «Мілоан» на картковий рахунок Відповідача в сумі 20\~000 гривень 20 січня 2022 року. 8.Довідка \~ТОВ «Мілоан», відповідно до якої розраховано проценти по сплаті кредиту та 20 лютого 2022 року Відповідач сплатив 600 гривень тіла кредиту, 1420 гривень відсотків та 600 гривень комісії. 9.Розрахунок заборгованості\~за кредитним\~договором №9456124\~від 20\~січня 2022\~року, відповідно до якого станом на 20 січня 2025 року заборгованість Відповідача не погашена, залишок заборгованості складає 33\~169,40 гривень, з яких 19\~400 гривень заборгованість за тілом кредиту, 10\~769,40 заборгованість за відсотками, 3000 гривень заборгованість за комісією. 10.Договір факторингу №25-07/2024 від 25 липня 2024 року, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) Позивачу за плату належні йому права вимоги, а Позивач приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. 11.Акт прийому-передачі реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу №25-07/2024 від 25 липня 2024 року, відповідно до якого кількість боржників за реєстром становить 15\~000, загальна заборгованості за реєстром боржників складає 106\~716\~309, 37 гривень. 12.Платіжна інструкція від 26 липня 2024 року, відповідно до якої Позивач переказав на рахунок ТОВ «Мілоан» 2574925 гривень за договором факторингу від 25 липня 2024 року. 13.Реєстр боржників до договору факторингу №25-07/2024 від 25 липня 2024 року, відповідно до якого Відповідач в даному реєстрі знаходиться за номером 14480 та має заборгованість у сумі 33\~169,40 гривень. IV. Фактичні обставини, встановлені судом 20 січня 2022 року між Відповідачем та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір №9456124, сума кредиту 20 000 гривень строком на 30 днів, процентна ставка 1.7 % в день (пункти ІІІ.1, ІІІ.3 цього Рішення). 20 січня Позивач переказав Відповідачу грошові кошти у сумі 20\~000 гривень, що підтверджується довідкою (пункт ІІІ.7 цього Рішення). 25 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та Позивачем укладено договір факторингу №25-07/2024 (пункт ІІІ.10 Рішення). Згідно із реєстром боржників до договору факторингу №25-07/2024 від 25 липня 2024 року Відповідач має заборгованість перед ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №9456124 в сумі 33 169,40 гривень (пункт ІІІ.13 цього Рішення). Відповідно до розрахунку, наданого Позивачем, заборгованість Відповідача станом на 20 січня 2025 року становить 33 169,40 гривень, з яких 19 400 гривень заборгованість за тілом кредиту, 10 769,40 заборгованість за відсотками, 3000 гривень заборгованість за комісією. (пункт ІІІ.9 Рішення). На час розгляду справи Відповідачем не надано докази погашення зазначеної заборгованості. V. Висновки суду Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 цього Кодексу Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в ході розгляду справи, Відповідачем не виконано умови укладеного Договору та не повернуто Позивачеві отримані кошти. Факт отримання\~коштів підтверджується\~договором та\~довідкою про\~переказ коштів\~на картковий\~рахунок Відповідача. Права вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором перейшло до Позивача на підставі укладених договорів факторингу ( пункти ІІІ.10-ІІІ.12 Рішення). Таким чином, Позивачем надано докази щодо наявності у Відповідача перед ним заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту в сумі 19 400 гривень. щодо розміру заборгованості за процентами Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 ( пункти 81-85) що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватися на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору. Відповідно до умов договору ( пункті ІІІ.1 Рішення), його укладено на 30 днів. Розмір відсотків за Договором становить 1.7 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Таким чином, нарахування відсотків за користування кредитом в цій справі становить має становити 19 400 х 1.7 % х 30 = 9894 гривень. Згідно із довідкою ТОВ «Мілоан», Відповідач 20 лютого 2022 року сплатив 1420 гривень заборгованості за відсотками. Таким чином, в частині стягнення заборгованості за процентами позовні вимоги підлягають задоволенню в частині 8474 гривень, а не 10 769,40 гривень, як просить Позивач. щодо комісії Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Суд враховує вказані висновки Верховного Суду, в зв`язку із чим вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією. У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається. Відповідач належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов, а також будь-які докази до суду не надав. Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких, Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами нарахованими протягом строку договору. VI. Щодо судового збору Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень. Позов задоволено в сумі 27\~874 гривень, що становить 84 % від суми заявлених вимог. 84 % від суми сплаченого судового збору становить 2035 гривень 67 копійок. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача мають бути стягнуті судові витрати , які складаються із судового збору, в сумі 2035 гривень 67 копійок. VI. Щодо витрат на професійну правову допомогу Пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільно процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи представником Позивача було надано: -Договір про надання правової допомоги 02-09/2024-5 від 02 вересня 2024 року між Позивачем та адвокатом Макєєвим Є.Ю., відповідно до якого адвокат взяла на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу Позивачу в обсязі та на умовах, передбачених договором; -Витяг з акту №4 про надання юридичної допомоги від 27 грудня 2024 року, відповідно до якого Позивачеві надані послуги: аналіз наданих документів та аналіз судової практики вартістю 3000 гривень (1 година), складання позовної заяви вартістю 6000 гривень (2 години). -Платіжна інструкція кредитного переказу коштів від 13 січня 2025 року, відповідно до якого вартість правничої допомоги згідно із договором №02-09/2024-5 на надання правової допомоги становить 99 000 гривень. Відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд встановив, що заявлені витрати пов`язані із розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, поведінку сторін під час розгляду справи та вважає, що заявлені витрати підлягають стягненню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved