Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

20.09.2022 року до суду звернулася позивачка, [PERSON] ,. представник позивача, адвокат Жежель С.С., з позовом про визнання батьківства до відповідача [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 28.09.2022 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 29.09.2022 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 26.10.2022 року. 14.06.2024 року проведений повторний перерозподіл справи іншому складові суду. Справа призначенан до розгляду в підгтовому судовому засданні на 20.11.2024 року. 20.11.2024 року проведене підготовче судове засідання справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 05.02.2025 року. 05.02.2025 року в судовому засіданні оголошена на перерва до 08.04.2025 року. 13.02.2024 року позивачем подана уточнена позовна заява, згідно якої співвідповідачем у справі залучений [PERSON] , яка прийнята ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.02.2025 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 08.04.2025 року в судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати відповідача батьком [PERSON] , [INFO] . Зобов`язати Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] № 6 від 22 жовтня 2015 року, складеному у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, шляхом виключення відомостей про її батька - [PERSON] , [INFO] , записавши її батьком [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Дніпровокам`янска Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України. паспорт № [NUMBER] . РНОКПП [NUMBER] . Змінити прізвище [PERSON] , [INFO] , з « [PERSON] » на « [PERSON] », та по батькові із « [PERSON] » на « [PERSON] » В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на наступне. Вона є рідною донькою [PERSON] . З самого народження по даний час вона проживала та проживає зі своїм рідним батьком. Від матері їй стало відомо, що в її свідоцтві про народження. в графі «батько» зазначено зовсім іншу особу, [PERSON] . Дана ситуація виникла в зв`язку з тим, що коли її мати та завагітніла нею від [PERSON] , вона перебувала на той час у шлюбі з [PERSON] , якого і записали її батьком. Де перебуває та мешкає [PERSON] , їй невідомо, але з даною особою вона ніколи не підтримувала ніяких стосунків. Той факт, що в свідоцтві про народження в графі «батько» зазначено зовсім іншу особу створює для неї складнощі. Також вона прагне узаконити стосунки зі своїм рідним батьком, [PERSON] , що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі. просив їх задовольнити, давши пояснення за підставами, викладеними в позовній заяві. Відповідач, [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення, підтвердивши факт, що він дійсно є біологічним батьком позивачки. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом виставлення інформації на офіційному веб-сайті судової влади. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити. Пояснивши, що позивачка [PERSON] та [PERSON] , є дійсно батьком та донькою. Так як на час народження дитини вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , останній в свідоцтві про народження був записаний батьком дитини. Проте він не є біологічним батьком її доньки. Будь-який зв`язок між нею та [PERSON] втрачений, їй давно невідоме місце його проживання та чи є він живими на даний час. Вона бажає, щоб було узаконене батьківство [PERSON] , відносно її доньки, який весь час проживав з ними, виховував дитину та виконував відносно неї батьківські обов`язки. Представник третьої особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровського відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Згідно наданих пояснень проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що відомості про батька дитини, [PERSON] внесені на підставі ст. 122 СК України. Підставою запису про батька є актовий запис про шлюб № 12 від 11.01.1992 року, складений Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, а відповідно до ч. 4 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства приймається, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинений відповідно до частини першої ст. 135 СК України. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вислухавши учасників розгляду справи, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до повного витягу із Державного реєстру актів цивільного тану громадян щодо актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , судом встановлено, що реєстрація народження дитини відбулась 23 жовтня 2015 року, реєстратором відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, номер актового запису 6. Реєстрація народження проведена на підставі медичного свідоцтва про народження (дублікат) № 1738 від 14.09.2015 рок виданого КЗ «Дніпродзержинська міська лікарня №9». Батьками дитини записані: « батько» - [PERSON] , [INFO] ; «мати» - [PERSON] , [INFO] . Підстава запису про батька: актовий запис про шлюб № 12 від 11 01.1992 року, складений Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції. Державна реєстрація проведена відповідно до ст. 133 СК України. Заявником реєстрації народження була [PERSON] , голова ради з питань опіки і піклування Дніпровокам`янської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України - Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 133 СК України - Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Як вбчається з наданих суду доказів мати позивачки, на час народження позивачки перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Шлюб між ними не розірваний і до цього часу. Проте мати позивачки, [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на час зачаття та в подальшому народження позивачки, вона не проживала із [PERSON] , а проживала із [PERSON] . Шлюб із [PERSON] , [PERSON] не розірвала до цього часу і за її поясненнями не має можливості цього зробити так як їй давно не відоме місце його перебування. Також судом встановлено, що народження позивачки хоч і зареєстроване відповідно до положень ст. 122, 133 СК України, але реєстрацію народження здійснювали не батьки дитини, а голова ради з питань опіки і піклування Дніпровокам`янської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, і лише в 2015 році. Таким чином оскільки батьки не проводили реєстрацію народження дитини і батько дитини був записаний лише на підставі документального підтвердження його шлюбу із матір`ю дитини, тому у позивачки на думку суду є право на звернення до суду із позовом про визнання батьківства. Оскільки особа, яка записана батьком позивачки може і не знати про те, що вона записана батьком позивачки та відповідно своєчасно не подала позову про оспорення свого батьківства. Відповідно до ст. 3 СК України - Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 3,4 ст. 4 СК України - Кожна особа має право на проживання в сім`ї. Особа може бути примусово ізольована від сім`ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя. В поданому позові позивачка, тобто дитина, яка досягла повноліття посилається на те, що вона прагне узаконити свої відносини з біологічним батьком, в сім`ї якого вона зросла. Відповідно до ч. 2,3 ст. 128 СК України - Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Таким чином позивачка наділена правом на подання такого позову і захист її прав може бути здійснений лише в судовому порядку, шляхом подання позову про визнання батьківства, оскільки інші особи, які як перебувають в родинних відносинах з позивачкою своєчасно не вирішили питання, пов`язане із належним захистом прав позивачки, як дитини. Навіть реєстрація народження дитини була проведена органом, який здійснює захист прав дитини, а не її батьками. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved