Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва у справі № 754/6971/24 від 11.03.2025 позовні вимоги - задоволені. Представник позивача ОК «Ідея» - Шапошніков І.Б. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки зазначене питання не було вирішено судом при ухваленні рішення. Подану заяву обґрунтовує тим, що позивачем у позові заявлено попередній розрахунок понесених витрат на професійну правничу допомогу та вимогу про розподіл судових витрат, у тому числі й витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану із розглядом справи №754/6971/24. Крім того, до закінчення судових дебатів у справі позивачем у позовній заяві було зроблено відповідну заяву про те, що докази витрат на професійну правничу допомогу адвоката будуть подані до суду не пізніше п`яти днів після ухвалення рішення суду в цій справі. З метою надання позивачу правничої (правової) допомоги адвоката з підготовки і подання до суду позову по вказаній справі та інших документів по справі, а також для представництва інтересів позивача у суді та повного супроводу розгляду цієї справи в суді першої інстанції, між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Альва Прайвесі» було укладено Договір про надання правової допомоги №4/21 від 21.04.2021 та Додаток №11/5 від 11.05.2024.У результаті збільшення об`єму документів, необхідних для підготовки та подання представниками позивача, сторонами додатково було підписано Додаток №8/11 від 08.11.2024, яким було збільшено вартість послуг. При цьому, позивачем у позовній заяві заявлено орієнтовні витрати на правничу (правову) допомогу адвоката у розмірі 30 000,00 - 40 000,00 грн. Однак вартість таких витрат збільшилась внаслідок дій відповідача, які полягали у поданні різного роду заперечень у справі, на які необхідно було реагувати представникам позивача. На виконання умов вищевказаного Договору про надання правової допомоги, Додатку №11/5 від 11.05.2024 та Додатку №8/11 від 08.11.2024 до нього, позивачем було перераховано на банківський рахунок АО «Альва Прайвесі» гонорар в загальному розмірі 60000,00 грн, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями. Крім того, представник зазначає, що позивачем також понесено витрати у зв`язку із апеляційним оскарженням ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 20.05.2024 про відмову у забезпеченні позову. На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу. 21.03.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача, надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги. Подана заява обгрунтована тим, що сторона відповідача вважає, що розмір таких витрат не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. Крім того, заявлена позивачем до стягнення сума витрат на професійну правову допомогу у розмірі 60 000,00 грн. неспівмірна з реальним обсягом такої допомоги у суді першої інстанції, часом, витраченим на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду у суді та тривалість судових засідань), критерію реальності таких витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). При цьому, аналіз наданих позивачем представнику доказів, формування правової позиції, підготовка та подання позовної заяви - не вимагали від представника такої кількості витраченого часу, оскільки доказами у даній справі є фактично лише кооперативні угоди однакові за змістом та умовами, а також повідомлення про розірвання таких кооперативних угод в односторонньому порядку, які також є ідентичними за змістом. Також, підготовка заяви про забезпечення позову від 14.05.2024 з поданням її до суду, підготовка та подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, а також підготовка заяви про забезпечення позову від 18.08.2024 не вимагали від представника позивача значного обсягу юридичної та технічної роботи, оскільки, фактично правова позиція позивача сформована під час подання позову до суду. Відтак, представник відповідача зазначає, що вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд має врахувати та взяти до уваги, що витрати на послуги адвоката в сумі 60 000,00 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими та неспівмірними з реальним обсягом такої допомоги, предметом спору та складністю справи, не відповідають обсягу виконаних адвокатом робіт, не відповідають критерію розумності їхнього розміру. Тому, враховуючи вище вказане, сторона відповідача просить відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу за недоведеністю або максимально зменшити їх розмір. В судове засідання сторони не з`явились, на адресу суду надійшли заяви з проханням проводити розгляд справи без участі учасників справи. Дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст.59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: - чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; - чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; - поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; - дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Разом з тим, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На підтвердження обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Суд при ухваленні додаткового рішення враховує правову позицію, висловлену у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 по справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висловлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). Згідно з висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 слідує, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги ( договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). В питанні критеріїв виснувала Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15ц. Суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Крім того, Верховний Суд у справі № 922/2604/20 виснував про те, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги ( договору, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтам тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Відповідно до письмових матеріалів справи, 11.03.2025 Деснянським районним судом міста Києваухвалено рішення, яким позов задоволено. 21.04.2021 між Адвокатським об`єднанням «Альва Прайвесі» та ОК «Ідея» укладено Договір №4/21 про надання правової допомоги. Адвокатом Шапошніковим І.Б. позивачу надано професійну правничу допомогу, а позивачем сплачено послуги з правничої допомоги на загальну суму 60000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч. 3 ст. 134 ЦПК України). При цьому, позивачем при поданні позовної заяви до суду було повідомлено суд, що ним понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 - 40000,00 грн. Представник позивача - адвокат Шапошніков І.Б., на підтвердження заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60000,00 грн, надав: - копію Договору про надання правової допомоги №4/21 від 21.04.2021; - копію Додатку №11/5 від 11.05.202; - копію Додатку №8/11 від 08.11.2024; - копію платіжної інструкції №2010 від 28.05.2024; - копію платіжної інструкції №2525 від 12.03.2025; - копія акту здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 11.03.2025. При цьому, відповідно до приписів ч.8 ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч.5,6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За змістом ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу. Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару. Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. В пунктах 33- 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19 зазначено, що нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін. Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду, суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що: - не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21); - при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц); - суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц). Так, відповідно до п. 3.2 договору про надання правової допомоги № 4/21 від 21.04.2021 вартість надання правової допомоги за цим договором може визначатися сторонами у додатках/додаткових угодах до цього договору. Якщо вартість надання правової допомоги за цим договором, додатками/додатковими угодами не встановлена, то вона визначається, виходячи з обсягу фактично витраченого адвокатами та юристами Об`єднання часу на надання правової допомоги клієнту та погодинної ставки, яку сторони за взаємною згодою визначили в розмірі 1300,00 грн. за одну годину роботи адвоката Об`єднання. Згідно п. 2.1. додатку № 11/5 від 11.05.2024 до договору про надання правової допомоги № 4/21 від 21.04.2021 сторони визачили, що 40000,00 грн. позивач сплачує шляхом безготівкового перерахування на банківський рахунок Об`єднання - протягом 30 календарних днів з дня підписання цього додатку. На підтвердження оплати позивачем коштів у розмірі 40 000, 00 грн. надано платіжну інструкцію № 2010 від 28.05.2024. 08.11.2024 між сторонами укладено додаток № 8/11 до договору про надання правової допомоги № 4/21 від 21.04.2021. Відповідно до п. 1 додатку № 8/11 до договору про надання правової допомоги № 4/21 від 21.04.2021, у зв`язку із збільшенням обсягу документів, необхідіних для підготовки та подання адвокатами Об`єднання у справі № 754/6971/24, а також надання іншої правової допомоги у справі, сторони домовились, що вартість надання правової допомоги , визначена п. 2.1. додатку № 11/5 від 11.05.2024 збільшується на 20000,00 грн. Згідно положення п. 1.1. додатку № 11/5 до договору про надання правової допомоги № 4/21 від 21.04.2021 вартість надання правової допомоги та порядок розрахунку за представництво інтересів позивача в судах апеляційної та касаційної інстанцій узгоджується сторонами окремо. На підтвердження оплати коштів у розмірі 20000,00 грн. надано платіжну інструкцію № 2525 від 12.03.2025. 11.03.2025 між сторонами підписано акт здачі - приймання виконаних робіт на суму 60000,00 грн. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що послуги з підготовки апеляційної скарги, відправка скарг відповідачу та суду, на які витрачено 5 годин та участь у судових засіданнях у суді апеляційної інстанції - 23.10.2024, 27.11.2024 не можуть бути взяті до уваги судом, враховуючи положення п. 1.1. додатку № 11/5 до договору про надання правової допомоги № 4/21 від 21.04.2021. Послуга щодо підготовки клопотання про об`єднання справ, на яку витрачено 2 години, суд не враховує, оскільки у задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено. Суд критично відноситься до кількості витраченого часу на підготовку заяви про видачу копій повного рішення суду тривалістю 1 год. Таким чином, інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи, що міститься в заяві про ухвалення додаткового рішення, а також в Акті наданих послуг професійної правничої допомоги, не в повній мірі відповідає критерію дійсності та необхідності адвокатських витрат, зокрема; підготовка та подача заяв про розгляд справи без участі, подання до суду; підготовка клопотання про відкладення розгляду справи, подання до суду; оформлення, подання клопотання до суду; підготовка заяв про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд звертає увагу, що зазначені послуги поглинаються наданими послугами з підготовки позовної заяви та відповіді на відзив, а тому не можуть бути враховані при розподілі судових витрат. При цьому, положенням ч. 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником відповідача подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд погоджується із доводами представника відповідача, щодо не співмірності та не пропорційності заявлених позивачем витрат на правову допомогу, виходячи із ціни позову та складності справи. Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22). Таким чином, враховуючи положення ст.141 ЦПК України, та зважаючи на підставу та предмет позову, зміст позовної заяви, докази, долучені до неї, зміст відповіді на відзив, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з огляду на кількість та тривалість судових засідань, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягають задоволенню частково в розмірі 20000,00 грн., що буде відповідати вимогам розумності, справедливості та пропорційності. На підставі викладеного,

Outcome: partial