Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. 19.06.2024 року представник заявника [PERSON] - адвокат Фоменко С.І. за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомогу № Н-БВПД/005/097.3-02/15 від 10.06.2024 року через підсистему «Електронний суд» звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області із заявою, в якій просив встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні її сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 2016 року по дату його зникнення безвісти 09.03.2023 року. Вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] . З липня 2015 року проживала разом зі своїм сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У 2022 році з початком повномасштабного військового вторгнення росії до України, її син весною 2022 року був мобілізований та проходив службу на Сході України. 09 березня 2023 року під час виконання бойового завдання із захисту незалежності та територіальної цілісності України, її син зник безвісти. Вона зверталася із відповідною заявою до командування військової частини, де проходив службу її син, та яка нараховує та виплачує грошове забезпечення [PERSON] , з проханням включити її до складу осіб, яким таке забезпечення виплачується. Згідно отриманих відповідей [PERSON] з`ясовано, що виплата грошового забезпечення провадиться дружині військовослужбовця [PERSON] відповідно до поданої заяви. В цих же відповідях значиться, що до складу осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення, включаються також особи, які перебували на утриманні військовослужбовця, що відповідає вимогам законодавства. Встановлення вказаного факту можливо лише в судовому порядку та наддасть [PERSON] можливість отримувати частину грошового забезпечення її сина як військовослужбовця, який зник безвісти. В лютому 2024 року [PERSON] зверталася із заявою про встановлення факту перебування на утриманні сина, при цьому під час розгляду справи встановлено, що між сторонами виник спір про право, оскільки [PERSON] не визнає право позивача на частину грошового забезпечення, яке виплачується внаслідок зникнення безвісті [PERSON] . Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2024 року заяву [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні сина залишено без розгляду. Посилаючись на викладене, [PERSON] просила суд встановити факт її перебування на утриманні сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 2016 року та по дату його зникнення безвісти 09 березня 2023 року. Процесуальні дії суду. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.06.2024 року матеріали цивільної справи передано на розгляд до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.( а.с.37) Постановою Одеського апеляційного суду від 26.09.2024 року ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.06.2024 року скасовано, з направленням справи для продовження розгляду. ( а.с.32-33) Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.12.2024 року у справі відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.( а.с.80) 11.12.2024 року до суду надійшли пояснення представника третьої особи- військової частини [NUMBER] щодо позову. ( а.с.87-97) 17.02.2025 року від представника третьої особи- військової частини [NUMBER] надійшла заява про долучення до матеріалів додаткових документів та письмові пояснення, в яких зазначено, що24.01.2025 (вх. №195) на адресу в/ч [NUMBER] із супровідним листом ТВО Начальника [INFO] надійшла заява позивача [PERSON] (з додатками) щодо нарахування та виплати на її користь частини грошового забезпечення її сина, [PERSON] , з урахуванням законодавчих змін, передбачених Законом України від 08.10.2024 № 3995-IX. Крім того, 07.02.2025 (вх. № 309) на адресу в/ч [NUMBER] із супровідним листом Начальника [INFO] також надійшли заяви [PERSON] щодо нарахування та виплати на користь неповнолітніх дітей зниклого без вісти [PERSON] ( [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ), від імені та в інтересах яких вона діє, будучи законним представником неповнолітніх дітей, частини грошового забезпечення [PERSON] на її банківський рахунок, оскільки законодавчі зміни, передбачені Законом України від 08.10.2024 № 3995-IX, та які застосовуються починаючи з 01.02.2025 року, передбачають можливість отримання частини грошового забезпечення також законними представниками неповнолітніх дітей як окремої самостійної категорії отримувачів. Зазначено, що, починаючи з 01.02.2025 року, Військовою частиною [NUMBER] буде щомісячно здійснюватися нарахування та виплата грошового забезпечення зниклого без вісти [PERSON] наступним чином: 1) 50% грошового забезпечення військовослужбовця буде нараховуватись, але не виплачуватись жодним членам сім`ї військовослужбовця; у майбутньому ці нараховані грошові кошти будуть виплачені самому військовослужбовцеві (у разі його повернення), або включені до складу спадщини в порядку, визначеному чинним законодавством; 2) інші 50% грошового забезпечення військовослужбовця будуть щомісячно нараховуватись та виплачуватись членам сім`ї військовослужбовця, згідно наявних у розпорядженні військової частини заяв, наступним чином: 1/4 від вказаної частини грошового забезпечення буде виплачуватись на користь Відповідачки, згідно заяви, поданої 20.03.2023, яка була підставою для видання наказу командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) від 23.03.2023 №66; 1/4 від вказаної частини грошового забезпечення буде виплачуватись на користь доньки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , однак на рахунок її матері (законного представника) - [PERSON] , згідно поданої заяви від 05.02.2025; 1/4 від вказаної частини грошового забезпечення буде виплачуватись на користь сина [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , однак на рахунок його матері (законного представника) - [PERSON] , згідно поданої заяви від 05.02.2025. 1/4 від вказаної частини грошового забезпечення буде виплачуватись на користь матері [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , згідно поданої заяви від 22.01.2025. Крім того, зазначено, що судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси, вважаємо, що, з урахуванням наведеного вище, звернення Позивачкою до суду з позовною вимогою про встановлення факту перебування на утриманні її сина з метою отримання частини його грошового забезпечення втрачає актуальність в силу набуття чинності законодавчих змін, передбачених Законом України від 08.10.2024 № 3995-IX. ( а.с.124-125) Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. (а.с.161) Позиції сторін в судовому засіданні. Позивач та її представник - адвокат Фоменко С.І. в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення, що відповідають змісту позовних вимог та просили суд їх задовольнити. Представник третьої особи - військової частини [NUMBER] [PERSON]., який діяв на підставі довіреності від № 214 від 01.01.2025 року в судовому засіданні підтримав свої пояснення від 17.02.2025 року. Крім того, зазначив, що [PERSON] як матері військовослужбовця який зник безвісти, з лютого 2025 року виплачується частина грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином - поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.158,163), причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у її відсутність суду не надала, не подала відзив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Диспозиція частини восьмої статті 178 ЦПК України визначає, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вислухавши пояснення заявниці та її представника, представника військової частини, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом по справі встановлено наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Дмитрівка Іванівського району Херсонської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 29.07.2015 року, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданого Іванівським РВ УМВС України в Херсонській області 07.09.2000 року. ( а.с.10-12) Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №2327-5002371352 від 06.12.2022 року, позивач проживає за адресою: [ADDRESS] . ( а.с.7) [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 04.04.2023 року виконавчим комітетом Трохимівської сільської ради Іванівського району Херсонської області на підставі актового запису № 04 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № витягу 00048929562 від 23.01.2025 року ( а.с.15, 134-135) [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 10.11.2016 року на підставі актового запису №687. ( а.с.13) Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 01.03.2022 року №22 старшого сержанта [PERSON] , призваного військовою частиною [NUMBER] на посаду командира 1-го стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу 3-ої стрілецької роти військової частини [NUMBER] , з 01.03.2022 року зарахувати до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважати таким, що 01 березня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 3170грн. на місяць, шпк «молодший сержант», ВОС -100182А. ( а.с.97) Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 01.11.2022 року №256 старшого сержанта [PERSON] , призначеного наказом командира [NUMBER] окремого батальйону територіальної оборони [NUMBER] окремої бригади територіальної оборони № по особовому складу» від 01.11.20022 року №6-РС на посаду снайпера (2 категорії) відділення снайперів роти вогневої підтримки в/ч [NUMBER] , з 01 листопада 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820 грн. на місяць, шпк «солдат», ВОС -110751А. (зворотній бік а.с.97) Згідно із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження №12023052150000444 від 12.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч.2 ст. 115 КК України, за фактом звернення командира в./ч [NUMBER] про те, що з 05.03.2023 року по 10.03.2024 року під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з відсічу стримування незаконної збройної агресії рф в районі міста Бахмут Донецької області зникли безвісті військовослужбовці в/ч [NUMBER] , зокрема 1) снайпер відділення снайперів роти вогневої підтримки в/ч [NUMBER] [PERSON] , [INFO] . ( зворотній бік а.с.32) Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № витягу 20230617-793 від 17.06.2023 року, Бахмутським районним відділом поліції в Донецькій області здійснюється розшук [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Дмитрівка Іванівського району Херсонської області, по кримінальному №12023052150000444 від 12.03.2023 року, дата набуття статусу особи, зниклої безвісти за особливих оставин-22.05.2023 року.( а.с.14) Відповідно до сповіщення № 113 на солдата [PERSON] від 15 березня 2023 року, вказано про те, що снайпер відділення снайперів роти вогневої підтримки в/ч [NUMBER] [PERSON] , 1986 року народження., відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконував військовий обов`язок, в ході запеклого бою за Україну, її свободу і не залежність, зник безвісті в м.Бахмут Донецької області [INFO] . ( а.с.31) Відповідно до копії Витягу з Наказу командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) від 23.03.2023 року №66, командиром військової частини [NUMBER] прийнято рішення щодо здійснення нарахування та виплати грошового забезпечення зниклого безвісти старшого сержанта [PERSON] на рахунок його дружини [PERSON] , до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим у встановленому порядку.( а.с.18) Згідно повідомлення командира військової частини [NUMBER] від 16.11.2023 року, у зв`язку з надходження до військової частини заяви громадянки [PERSON] , дружини старшого сержанта [PERSON] , від 20.03.2023 року, який 09.03.2023 року зник за особливих обставин, відповідно до Порядку виплат грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджено постановою КМУ від 30.11.2016 року № 884 належне грошове забезпечення виплачується на рахунок дружини - [PERSON] ( а.с.19) 25.01.2024 [PERSON] звернулася до командування військової частини [NUMBER] із заявою про виплату грошового забезпечення належного військовослужбовцю, який зник безвісти під час виконання обов`язків військової служби із захисту Батьківщини, однак листом від 29 січня 2024 року №2 /566 їй відмовлено у виплатах грошових коштів, належних її сину, оскільки у її сина є дружина ( зворотній бік а.с. 31). З копії паспорту громадянина України, серії [NUMBER] виданого Нижньосірогозьким РВУМВС України в Херсонській області від 30 червня 2003 року, вбачається, що [PERSON] , 1986 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 29.11.2013 року ( а.с.9-10). Відповідно до довідки № 2029 від 25.12.2023 року, виданої виконкомом Лиманської селищної ради, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 29.07.2015 року по теперішній час. За даною адресою зареєстрований [PERSON] , [INFO] з 29.11.2013 року по теперішній час. (а.с.16). Однак з копії акту обстеження фактичного проживання помешкання складеного 22 грудня 2023 року фахівцем Управління соціального захисту населення Лиманської селищною радою Корнєвою Н.М., вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 29.07.2015 року по теперішній час. За даною адресою зареєстрований [PERSON] , [INFO] з 29.11.2013 року по теперішній час. Зі слів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] проживала за вищезазначеною адресою з 29.07.2015 року по 2018 рік.(а.с.17). Відповідно до банківської виписки з карткового рахунку № [NUMBER] , згідно яких убачається факт перерахування [PERSON] її сином на її матеріальне утримання, як вказувала позивач, 26.06.2022 року коштів в сумі 4975 грн., 10.07.2022 року - 1990 грн., 23.07. 2022 року -1005 грн., 10.08.2023 року - 10 000 грн., 04.09.2023 року - 3 000 грн., 04.10.2022 року -500грн та 17.01.2023 року- 15 000 грн. (а.с 20). Крім того, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] знаходиться в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] з 28 квітня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Лиманською селищною радою Роздільнянського району Одеської області від 28 квітня 2009 року на підставі актового запису № 15 та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № витягу 00048929777 від 23.01.2025 року. (зворотній бік а.с.129, а.с.136) [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 29.07.2009 року, що підтверджується Витягом з реєстру Лиманської територіальної громади, № 2025/000675800, від 17.01.2025 року. ( зворотній бік а.с.131) Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 14.05.2010 року на підставі актового запису №35 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області від 03.07.2014 року на підставі актового запису №402 ( а.с.132, зворотній бік а.с.132) Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2024 року у справі № 333/1857/24 (провадження 2-о/333/153/24) заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, залишив без розгляду, обґрунтувавши тим, що встановлення факту перебування на утриманні заявнику необхідно для отримання частини грошового забезпечення [PERSON] , в отриманні якого їй відмовлено відповідно до листа командира військової частини [NUMBER] від 29.01.2024 року, представниками заінтересованих осіб подані заяви про залишення заяви без розгляду, отже встановлення факту пов`язується з наступним вирішенням спору про право, який підлягає розгляду судом в порядку позовного провадження. ( зворотній бік а.с.25-27). Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - це чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Стаття 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначає права близьких родичів та членів сім`ї осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. На момент звернення позивача до суду, дійсно п.6 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" було передбачено, що: - за військовослужбовцями безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України; - грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини. Однак, законом України "Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" від 08.10.2024р. №3995-ІХ (який набрав законної сили окремими положеннями 21.11.2024, а повністю - з 01 лютого 2025 року) вказану норму права було змінено, і з 01.02.2025 року вона має наступний зміст, - за військовослужбовцями, зниклими безвісти зберігається виплата грошового забезпечення; - військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону); - у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань; Відповідно до п. 4 вказаного Порядку виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99 (№ 5-рп/99) роз`яснив, що під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов`язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні. Членом сім`ї, яка перебуває на утриманні військовослужбовця, є особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них належать, зокрема непрацездатні. При цьому, обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат; спільний бюджет: спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. Крім того, Конституційний суд України у своєму рішенні зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат; спільний бюджет: спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19). Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому отримання особою інших виплат не може бути перешкодою для визнання факту перебування її на утриманні. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц. Крім того, Конституційний суд України у своєму рішенні зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат; спільний бюджет: спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19). Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилаються сторони, давши оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позові, прийшов до наступного висновку Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зі змісту позовної заяви та пояснень позивача та її представника, наданих в судовому засіданні слідує, що предметом розгляду заяви є встановлення факту перебування її на утриманні сина [PERSON] , оскільки встановлення такого факту є необхідним для реалізації права на отримання щомісячного грошового забезпечення зниклого безвісти [PERSON] відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення сім`ї військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016 року. Отже, метою встановлення факту перебування позивача на утриманні сина є отримання вказаного вище грошового забезпечення. Верховний Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 161/9609/22, провадження № 61-12995сво22.) зазначив, що розглядаючи заяви в окремому провадженні, суд на підставі поданих доказів з`ясовує можливість досягнення тієї мети, яку перед собою ставить заявник, у разі подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Питання про те, чи має юридичне значення той чи інший факт, із заявою про встановлення якого особа звернулася до суду, вирішується залежно від мети його встановлення. З пояснень представника військової частини [NUMBER] та наданих ними доказів вбачається, що на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] від 04.03.2025 року №63, з метою виконання вимог «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 2160 (зі змінами та окремого доручення Міністерства оборони України від 09.01.2025 року № 156/уд, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.01.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» (зі змінами), наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 (зі змінами), та на підставі окремого доручення Міністерства оборони України від 06.03.2023 року № 5718/з, згідно роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України №423/1343 від 15.03.2023, роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України № 423/2659 від 11.05.2023 року, роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України № 423/6297 від 02.10.2023м року, а також роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України № 320/13/7926 від 23.11.2023 року, починаючи з лютого 2025 року позивачу здійснюється виплата 12,5 % грошового забезпечення, додаткової винагороди військовослужбовця, який зник безвісти ( а.с.167). Крі того, позивач в судовому засіданні підтвердила що вона в лютому та березні отримала грошове забезпечення сина [PERSON] , який зник безвісти. Зважаючи на вказані обставини суд вважає, що наразі встановлення факту про який позивач просить суд не має для неї юридичного значення, оскільки мета її звернення до суду фактично досягнута в позасудовому порядку, а саме шляхом розгляду військовою частиною [NUMBER] документів і заяви наданих [PERSON] та прийняття ними рішення про виплату їй грошового забезпечення, як матері військовослужбовця який зник безвісти. Щодо доказів наданих позивачем на підтвердження факту перебування на утриманні сина [PERSON] починаючи з 2016 року та по дату його зникнення безвісти 09.09.2023 року суд доходить наступного. Для встановлення факту перебування особи на утриманні суду необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Предметом доказування у справі є обставини, які підтверджують отримання заявником допомоги, яка надавалась постійно та була основним джерелом засобів до існування. Такі обставини можуть бути підтверджені зокрема: листами ділового і особистого характеру, які містять відомості про перебування заявника на утриманні; довіреністю на право розпорядження грошовими коштами з рахунку; корінцями грошових переказів та іншими документами, які свідчать про одержання грошей або іншої допомоги (продуктових чи речових посилок тощо) від годувальника, які можна було б віднести до основного і постійного джерела засобів до існування. Доказами дослідженими під час судового розгляду доводиться, що позивач та зниклий безвісти військовослужбовець [PERSON] зв`язані родинними зв`язками, оскільки доводяться один одному сином та матір`ю. [PERSON] одружений з [PERSON] з 28 квітня 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім того судом встановлено, що позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 29.07.2015 року по теперішній час, та проживавала з родиною сина з 29.07.2015 року по 2018 рік. Разом з тим, суд зазначає, що надані документи хоча і підтверджують, що [PERSON] проживала разом зі своїм сином за однією адресою, однак даний доказ не є достатньою обставиною для доведення заявлених вимог позивача в частині перебування її на утриманні сина. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 01.03.2022 №22 старшого сержанта [PERSON] зараховано до списків особового складу, всіх видів забезпечення військової частини [NUMBER] , та призначено на посаду командира 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини [NUMBER] . Відомостей про офіційне працевлаштування та будь-який дохід [PERSON] та відповідна можливість утримувати свою матір [PERSON] у період з 2016 року до 01.03.2022 суду також не надано. Також [PERSON] на підтвердження факту перебування на утриманні сина надано банківські виписки з її карткового рахунку № [NUMBER] , згідно яких убачається факт перерахування [PERSON] її сином на її матеріальне утримання, як вказувала позивач, 26.06.2022 року коштів в сумі 4975 грн., 10.07.2022 року - 1990 грн., 23.07. 2022 року -1005 грн., 10.08.2023 року - 10 000 грн., 04.09.2023 року - 3 000 грн., 04.10.2022 року -500грн та 17.01.2023 року- 15 000 грн. (а.с 20). Таким чином, оцінивши надані позивачем докази на підтвердження заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що отримана від сина [PERSON] допомога була постійним і основним джерелом засобів для її існування, зокрема нею не надано доказів перебування на утриманні сина та отримання від нього матеріальної допомоги до його мобілізації, а саме до березня 2022 року, як й не надано доказів на підтвердження понесення значних грошових витрат на лікування чи інші потреби, які б значно перевищували отримані нею доходи після мобілізації сина. За таких обставин, у судовому засіданні обставини викладені в заяві, не знайшли свого підтвердження, а тому, суд проаналізувавши вищевказані докази у справі в їх сукупності та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, об`єктивності, розумності та справедливості, вважає, що позивачем не доведено наявність обґрунтованих підстав для встановлення факту перебування на утриманні її сина [PERSON] з 2016 року до моменту зникнення його безвісти за особливих обставин, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed