Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Лісниченка Сергія Вікторовича звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування на земельну частку (пай). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла матір позивача - [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме земельна частка (пай), розміром 3 га, яка розташована на території Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. З огляду на те, що позивач була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем, а саме за адресою: [ADDRESS] , остання 22.10.2021 року звернулася до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л.С. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л.С. від 22.10.2021 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) та рішення про надання цього права видані після смерті спадкодавця та не підтверджують належність цього права померлій. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.09.2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито підготовче провадження у справі. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.12.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, витребувано від Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровськвй області копію Державного акту на право колективної власності на землю відділення підгороднє КСП «Нижнєдніпровське» м. Підгорне Дніпропетровського району Дніпропетровської області з додатком списків членів відділення «Підгороднє» КСП «Нижнєдніпровське». У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву та просив задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Підгородненською міською радою Дніпровського району Дніпропетровської області від 22.12.1950 року, [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено актовий запис № 319. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . 25.05.1968 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що зроблено актовий запис №70, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.09.1998 року виконавчим комітетом Шендерівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено актовий запис №9. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Шендерівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 21.07.2020 року №162, померла [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті з померлою проживали та були зареєстровані: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . 22.10.2021 року звернулася до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л.С. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л.С. від 22.10.2021 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) та рішення про надання цього права видані після смерті спадкодавця та не підтверджують належність цього права померлій. Як вбачається з сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ДП №0057459, виданого 08.04.1999 року Дніпропетровською районною державною адміністрацією, сертифікат на право на земельну частку (пай), видано члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Нижнєдніпровський» - [PERSON] на підставі рішення від 02.04.1999 року №128-р. Сертифікат зареєстровано 08.04.1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0459. Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №9-4-0.62-982/2-25 від 28.02.2025 року, повідомлено, що згідно наявної інформації, наданої відділом №1 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного Управління Держтеокадастру у Дніпропетровській області, на підставі рішення Підгородненської міської ради народних депутатів від 16.12.1998 №29 земельну ділянку площею 4628,5 га було передано для ведення сільськогосподарського виробництва колективну власність членам КСП «Нижнєдніпровський» (відділення Підгородне) на території Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, у зв?язку з чим було видано Державний акт на право колективної власності на землю (серія ДП ДН №000006), номер державної реєстрації 1306 від 06.07.1999 року. На теперішній час вищезазначений державний акт на право колективної власності на землю у відділі № 1 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відсутній та надати його копію з додатками не вбачається можливим. Згідно відповіді приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л.С., спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, з заявами про відмову від прийняття спадщини не зверталися. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Положеннями ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Положеннями ст. 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси, і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Суд зауважує на тому, що у справах про визнання права власності в порядку спадкування, належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування, про що Верховний Суд неодноразово зазначав, зокрема і у постанові КЦС ВС від 19 січня 2022 року у справі № 280/4/18. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачем в якості відповідача визначено Підгородненську міську раду Дніпровського району Дніпропетровської області. При цьому судом встановлено, що на день смерті з померлою [PERSON] проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , якіз заявами про відмову від прийняття спадщини не зверталися, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що вказані спадкоємці вважаються такими, що прийняли спадщину, а тому є належними відповідачами у даній справі. У відповідності до ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. Разом з тим жодних клопотань позивачем та його представником про заміну відповідача заявлено не було. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18); постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року по справі № 752/3612/19 (провадження № 61-1129св20), від 22 березня 2023 року по справі № 509/5080/18 (провадження № 61-11707св22) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed