Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

у березні 2024 року [PERSON] , через представника, адвоката Нестеченка Д. С., звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з цим позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05 червня 2023 року між [PERSON] (надалі Позикодавець, позивач) та [PERSON] (надалі Позичальниця, відповідачка) укладено договір позики (надалі Договір позики). Згідно з умовами вищеозначеного Договору позики, позивач надав відповідачці у борг грошові кошти у розмірі 427\~000,00 грн, а відповідачка взяла на себе обов`язок повернути грошові кошти до 01 січня 2024 року. Позивач указує, що на день звернення з позовом Позичальниця не повернула грошові кошти, жодного спілкування з позивачем не веде, на дзвінки та повідомлення не відповідає. У зв`язку з вищенаведеним, для захисту своїх прав позивач вимушений звернутися до суду. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 4 270,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15\~000,00 грн, та у позові викладає посилання на положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Постановленою суддею ухвалою від 04 березня 2024 року цивільну справу передано на розгляд до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. 21 травня 2024 року вищевказана цивільна справа надійшла на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 травня 2024 року головуючим у справі визначений суддя Парфьонов Д. О. Матеріали цивільної справи передані головуючому судді 24 травня 2024 року. Постановленою ухвалою від 24 травня 2024 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі, призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Постановленою судом ухвалою від 14 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги позову, вказав про обізнаність відповідача щодо судового розгляду справи, надав на огляд суду оригінал договору позики від 05 червня 2023 року. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлена своєчасно, належним чином. Відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань від відповідачки не надходило. У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, оригінал договору позики від 05 червня 2023 року, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом досліджено доказ у виді договору позики від 05 червня 2023 року, укладеного у м. Дніпро, згідно з яким [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , що мешкає за адресою [ADDRESS] , іменований надалі як «Позикодавець», з однієї сторони, та [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , іменований надалі, як «Позичальник», з другої сторони, разом іменовані як «Сторони», а кожен окремо як «Сторона», уклали Договір позики (надалі «Договір») про наступне: Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 427 000,00 грн (чотириста двадцять сім тисяч), та зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в повному обсязі в порядку та на умовах, передбачених цим Договором (п.1.1). Строк надання позики Позичальнику до 01 січня 2024 року (п.2.1). Згідно з п. 3, 4 Договору позики сума позики, встановлена п. 1.1. даного Договору, буде отримана Позичальником від Позикодавця після підписання даного Договору в повному обсязі. Позика надається Позикодавцем шляхом передачі готівки із рук Позикодавця в руки Позичальника. По закінченню строку, вказаного в п. 2 Договору, Позичальник зобов`язується протягом вказаного дня повернути суму позики. Позика повертається шляхом передачі готівки із рук Позичальника в руки Позикодавця. Повернення позики повинно бути здійснено у строк до 01 січня 2024 року. Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти у тій самій валюті, в якій вони були отримані попередньо від Позикодавця. Сторонами погоджена можливість повернення Позичальником суми позики (повністю або частково) достроково, тобто раніше строку її повернення, що вказаний в п. 2 цього Договору. Згідно з п. 5 Договору позики, у випадку порушення Позичальником зобов`язань за цим Договором, а саме: а) неповернення грошових коштів у строк, що погоджений Сторонами; та/або б) повернення позики не в тій валюті, в якій її попередньо було отримано від Позикодавця, Позичальник зобов`язаний виплатити в повному обсязі заборговану суму грошових коштів з врахуванням встановленого індексу інфляції та відсотка користування, а також пеню у розмірі 1 % (одного відсотка)) від заборгованості за даним договором за кожен день прострочення. В пункті 8 Договору позики викладено анкетні дані позивача, відповідачки (які співпадають з даними, вказаними у вступній частині договору позики), підписи позивача та відповідачки. Згідно з даними Єдиного державного демографічного реєстру, вказаними у відповіді № 275189 від 04 березня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт [NUMBER] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до змісту ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Так,\~за ст.\~545\~ЦК України\~прийнявши виконання\~зобов`язання,\~кредитор повинен\~на вимогу\~боржника видати\~йому розписку\~про одержання\~виконання частково\~або в\~повному обсязі.\~Якщо боржник\~видав кредиторові\~борговий документ,\~кредитор,\~приймаючи виконання\~зобов`язання,\~повинен повернути\~його боржникові.\~У разі\~неможливості повернення\~боргового документа\~кредитор повинен\~вказати про\~це у\~розписці,\~яку він\~видає.\~Наявність боргового\~документа у\~боржника підтверджує\~виконання ним\~свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Судом при дослідженні матеріалів справи, з урахуванням положень ст. 545 ЦК України, встановлено, що позивачем виконано договір позики та надано відповідачці грошові кошти, про що свідчить підпис відповідачки в договорі та узгодження нею положення Договору позики про отримання Позичальником коштів після його підписання. Відповідачка у строк, установлений Договором позики, позивачеві грошові кошти не повернула, чим не виконала взяте на себе зобов`язання. На підтвердження цих фактів указує оригінал Договору позики, наданий представником позивача на огляд суду, вимога про повернення боргу. Таким чином, суд приходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача суми боргу в розмірі 427 000,00 грн. При цьому суд звертає увагу, що договором позики передбачено відповідальність відповідачки за невиконання нею зобов`язання з повернення позики у виді індексу інфляцій, відсотку користування та пені, застосувати яку позивач у позові не просить. Враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, суд питання щодо відповідальності відповідачки за договором не досліджує. Таким чином, оскільки на час розгляду справи судом сторонами не надано доказів, що свідчать про погашення відповідачкою заборгованості повністю чи частково за договором позики у встановлений строк та про причини несвоєчасного погашення заборгованості у добровільному порядку, суд приходить висновку, що з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за договором у розмірі 427 000,00 грн. Отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 270,00 грн. При вирішенні питання щодо стягнення витрат на правову допомогу суд звертає увагу, що представник позивача зазначив про надання доказів на підтвердження судових витрат на правову допомогу в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Тобто просить вирішити на підставі ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по суті заявленого позову. Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відтак, суд вважає за необхідне встановити позивачеві строк для подання доказів на підтвердження понесених ним витрат, нагадавши обов`язок позивача надіслати копії таких доказів відповідачці. На підставі викладеного,

Outcome: approved