Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Клінінг-Профі-Сервіс» про захист прав споживачів. Позов мотивований тим, що у грудні 2020 року вона натрапила на шахрайську фінансову організацію під назвою «Квантум Сістем», яка передала її реєстраційні дані іншій організації « [PERSON] ». Брокери останньої у телефонних розмовах запропонували їй фінансові послуги заробіток на інвестиціях у криптовалюту, у зв`язку з чим позивачка вносила кошти на власний «торговий рахунок». Проте, як їй стало відомо, кошти були зараховані не на рахунок компанії «Альфа Ван Кепітал», а на рахунок відповідача ТОВ «Клінінг-Профі-Сервіс».\~Так, 16 грудня 2021 року з її рахунку на користь відповідача вчинено платіж на суму 13 998 гривень із призначенням платежу «оплата за послуги згідно з договором № 000/367 від 09 листопада 2021 року з ПДВ». Вказуючи, що вона з відповідачем жодних договорів не укладала, та жодних послуг відповідач їй не надавав, а використання відповідачем нечесної підприємницької практики призвело до втрати нею коштів, списаних з її розрахункового рахунку, позивачка, посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів», просила стягнути з відповідача на її користь 13 998 гривень сплачених коштів, інфляційні втрати у розмірі 5\~534.68 гривень та три проценти річних 1 137.10 гривень. У судове засідання позивачка не з`явилася, 31 березня 2025 року подала до суду заяву, в якій вказала, що не заперечує про заочного розгляду справи, просить позов задовольнити та розглядати справу без її участі (а. с. 63). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а. с. 60, 61), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою від 02 квітня 2025 року суд постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до статті 42\~Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Закон України\~«Про захист\~прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пунктом 22 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» визначено, що споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності (частина перша статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів»). З матеріалів справи видно, що 16 грудня 2021 року [PERSON] сплатила на користь відповідача ТОВ «Клінінг-Профі-Сервіс» кошти в розмірі 13 998 гривень із призначенням платежу «оплата за послуги згідно з договором № 000/367 від 09 листопада 2021 року з ПДВ» (а. с. 12). Звертаючись із цим позовом до суду, позивачка посилалася на те, що вона з відповідачем жодних договорів не укладала та жодних послуг відповідач їй не надавав, а вказаний платіж 16 грудня 2021 року фактично вчинений брокером шахрайської фінансової організації «Альфа Ван Кепітал» шляхом обману через віддалений доступ до її мобільного телефону, у зв`язку з чим порушені її права як споживача, тому просила застосувати наслідки недійсності правочину, вчиненого з використанням нечесної підприємницької практики. Відповідно до частини першої статті 203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з частиною першою статті 215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною першою статті 230\~ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї\~із сторін правочину. Статтею 19\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. За змістом статті 230\~ЦК України наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. За змістом частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадкі в, встановлених цим Кодексом. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Клінінг-Профі-Сервіс» здійснює іншу діяльність із прибирання будинків і промислових об`єктів (основний), комплексне обслуговування об`єктів, загальне прибирання будинків, інші види діяльності з прибирання (а. с. 13-14). Наявні у справі докази свідчать лише про сплату 16 грудня 2021 року позивачкою [PERSON] на рахунок відповідача ТОВ «Клінінг-Профі-Сервіс» коштів в сумі 13\~998 гривень, призначення платежу: «оплата послуг згідно з договором № 000/367 від 09 листопада 2021 року з ПДВ». Доказів того, що вказаний платіж 16 грудня 2021 року фактично був вчинений брокером шахрайської фінансової організації «Альфа Ван Кепітал» шляхом обману через віддалений доступ до її мобільного телефону, як зазначала позивачка у позовній заяві, остання суду не надала. Жодних підтверджень щодо звернення позивачки до правоохоронних органів з приводу вчинення відповідачем шахрайських дій немає. Так само відсутні належні та допустимі докази, що свідчили б про вчинення між сторонами правочинів із використанням нечесної підприємницької практики та наявність умислу в діях відповідача щодо введення позивачки в оману. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин справи, виходячи із меж заявлених у цій справі позовних вимог та враховуючи, що [PERSON] не надала суду жодних належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження тих обставин, на які вона посилалася у позовній заяві, порушення відповідачем її прав як споживача, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, статей 203, 215, 216, 230 Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів» та

Outcome: dismissed