Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з даним позовом, мотивуючи вимоги наступним. 24 вересня 1988 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Протягом останніх років сімейне життя погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відношення позивач не бачить, а тому просить розірвати шлюб з [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.10.2024 матеріали цивільної справи № 760/22951/24 передано на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Провадження в справі відкрито 13.02.2025, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про слухання справи за її відсутності. Заперечень від позивача щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не надходило. Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 24 вересня 1988 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1086, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу, копія якого долучена до матеріалів справи. Після реєстрації шлюбу позивач отримала прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Як зазначає позивач, від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач вказує, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинились. Кожен з подружжя має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Подальшого сенсу перебування у шлюбі позивач не бачить. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про спільне проживання сторін, ведення спільного господарства. Доказів, які свідчили б про можливість примирення позивача та відповідача в ході розгляду справи також отримано не було. Також не було отримано доказів, які б свідчили про те, що розірвання шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За обставин встановлених судом, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу, оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище в зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Разом з тим, питання щодо залишення [PERSON] прізвища отриманого при реєстрації шлюбу чи відновлення дошлюбного прізвища не вирішувалось, у зв`язку із розглядом справи за відсутності позивача. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved