Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Заявниця - [PERSON] звернулася до суду із даною заявою, в обґрунтування якої зазначила наступне. [INFO] в м. Миколаєві помер її вітчим [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований та фактично проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Вказана квартира належала спадкодавцю на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, посвідченого Миколаївським глиноземним заводом, виданого згідно з розпорядженням від 25 червня 1993 року № 13/15 та зареєстрованого Миколаївським обласним бюро технічної інвентаризації 30 серпня 1993 року за реєстровим № 229. [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишив. Заявниця звернувшись до П`ятої Миколаївської нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини, отримала роз`яснення державного нотаріуса про те, що нею не надано документів підтверджуючих родинні стосунки із спадкодавцем, а саме (свідоцтва про народження, свідоцтво про шлюб), тобто відсутня будь - яка інформація щодо родинних стосунків та для вирішення цього питання, згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України, рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини. Заявниця [PERSON] в своїй заяві зазначила, що її мати [PERSON] 23 вересня 1986 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У її матері та вітчима [INFO] народився син [PERSON] , тобто її брат по лінії матері. 23 липня 1993 року вітчиму [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на житло, посвідченого Миколаївським глиноземним заводом, виданого згідно з розпорядженням від 25 червня 1993 року № 13/15 та зареєстрованого Миколаївським обласним бюро технічної інвентаризації 30 серпня 1993 року за реєстровим № 229, на право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Заявниця [PERSON] 15.09.2012 року одружилася з [PERSON] та після реєстрації її прізвище було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] в місті Миколаєві померла її мати [PERSON] , а [INFO] в місті Миколаєві помер її брат [PERSON] . Заявниця [PERSON] починаючи з 10.05.1988 року і по теперішній час зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Вона та її мати, вітчим і брат вели спільне домашнє господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, робили спільні витрати, спрямовані на забезпечення життєдіяльності їх сім`ї. Заявниця здійснювала піклування за вітчимом, оскільки останній потребував цього за станом свого здоров`я та похилого віку. Також, вона займалась організацією поховання вітчима, понесла всі витрати на його поховання. Тобто, заявниця проживала у вказаному житловому приміщенні разом із вітчимом і на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті. Таким чином, заявниця вважає себе такою, що фактично прийняла спадщину після смерті вітчима [PERSON] , оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто на час смерті спадкодавця. На підставі викладеного, заявниця просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини однією сім`єю не менше як п`ять років. В судове засідання заявниця не з`явилася, її представник [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність заявниці. Заінтересована особа - П`ята Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надала заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч., ч. 1, 2, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст., ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У відповідності до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справа про спадкування» - при вирішення спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Таким чином, аналізуючи надані заявницею докази, приймаючи до уваги їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, та беручи до уваги ту обставину, що заявниця позбавлена можливості у досудовому порядку вирішити заявлене питання, а встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для неї юридичне значення і необхідне для оформлення права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, що відкрилось після смерті вітчима - [PERSON] , який помер [INFO] , а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ч.1, ч.2 ст. 293, 294, п.1 ч.1 ст. 315 -316, 318-319 ЦПК України, п.п. 1-4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року з змінами „Про судову практику у справах про встановлення фактів, які мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Outcome: approved