Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 01 лютого 2022 року у розмірі 30030 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 28 січня 2022 року здійснено ідентифікацію клієнта та [PERSON] підписав Заяву приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис [PERSON] здійснений власноруч на планшеті. Відповідно до п. 3 договору з відповідачем погоджено використання ОТР паролю якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні якої операцій та правочинів між сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону клієнта. У подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 01.02.2022 року підписав паспорт кредиту за допомогою ОТР паролю. Відповідно до договору та графіку кредиту із відповідачем погоджений розмір кредиту (відповідно до графіку кредиту), строк кредитування (відповідно до графіку кредиту), процентна ставка, відсотків річних 0,12; кількість та розмір платежів, періодичність (платежі здійснюються щомісяця рівними частинами згідно графіку погашення кредиту). Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав відповідачу кредит у розмірі 37500, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 01 січня 2023 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 30030 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Відповідачем відзиву не позов не подано. Ухвалою суду від 07 серпня 2023 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. 27 лютого 2024 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили остаточним рішенням у цивільній справі № 183/5430/23 за позовом [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення безпідставно списаних коштів з карткового рахунку. 06 лютого 2025 року ухвалою суду провадження у справі поновлене, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача в повному обсязі підтримав позовні вимоги та, посилаючись на ті ж підстави, просив суд задовольнити його у повному обсязі. Заперечення відповідача щодо повідомлення ним працівників банку про те, про те що невідомі особи шахрайським способом, через за стосунок Приват24 здійснили зняття готівки з кредитної картки, яку він не активовував, просив не брати дог уваги через те, що відповідач [PERSON] в порушення умов та правил надання банківських послуг своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій. Банком, після звернення [PERSON] з повідомленням про здійснення шахрайських дій було проведено службову перевірку, за результатами якої складений висновок, яким встановлено, що компрометація персональних даних клієнта [PERSON] , завдяки якій клієнту завдано збиток на суму 40686,6, виникла з вини самого клієнта, в результаті передачі ним шахраям конфіденційної інформації. А тому підстави для звільнення відповідача від обов`язку належного виконання зобов`язання відсутні. Просить позов задовольнити. Представник відповідач в судовому засіданні позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» вважав необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що у цивільній справі № 183/5430/23 за позовом [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення безпідставно списаних коштів з карткового рахунку 16 вересня 2024 року ухвалене рішення, яким між іншим встановлено, що коштами банку заволоділа невідома особа не з його вини. Крім того, 07 вересня 2023 року до ЄРДР внесені відомості за заявою [PERSON] за попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КК України щодо шахрайських дій невідомої особи, а саме про те, що 01 лютого 2023 року невстановлена особа шляхом обману, під приводом надання недостовірної особистої інформації [PERSON] до АТ «ПриватБанк» оформила договір про надання кредиту на банківську карту [NUMBER] з кредитним лімітом 37500 грн. У задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі, повністю підтримав позицію свого представника. Пояснив, що він при оформленні в АТ КБ «ПриватБанк» рахунку для отримання пенсії отримав картку, на яку перераховується пенсія. Одночасно з пенсійною карткою йому була надана кредитна картка, якою він ніколи не користувався та, навіть не активував. Пояснив, що стороннім особам не повідомляв ПІН-код до кредитної картки, бо сам його не знав. Після списання коштів з його пенсійного рахунку\~близько 700,00грн та близько 40 000,00 грн з кредитної картки він звертався до служби безпеки банку та до поліції, проте винних не встановлено. Також наразі триває досудове розслідування з цього приводу. У задоволенні позову просить відмовити. Суд, заслухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши підстави позову, а також письмові докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності та достовірності, дійшов до наступних висновків. Обставини, встановлені судом. 28 січня 2022 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до вказаної заяви сторонами погоджено: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом та інш. На підтвердження укладення між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] кредитного договору від 01.02.2022 року «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» на суму 37500 грн, позивачем наданий паспорт кредиту підписаний від імені [PERSON] за допомогою ОТР паролю. Так відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] старт карткового рахунку 01.02.2022; [NUMBER] ; зміна кредитного ліміту 37500 грн. З виписки за договором б/н за період з 01.02.2022-02.05.2023 вбачається, що з 01.02.2022 по 26.06.2022 року здійснювалося поповнення карти [NUMBER] на загальну суму 7500 грн. Після 24.06.2022 року на зазначену картку поповнень на надходило. [PERSON] наполягає на тому, що договір від 01.02.2022 року він не укладав, в результаті шахрайських дій невідома особа заволоділа коштами, які він від банку не отримував. Про шахрайські дії [PERSON] повідомив співробітників АТ КБ «ПриваБанк», а також звернувся з заявою про злочин. Так, 13 листопада 2023 року за № ZAKL-2023/1-8091368 складений та затверджений висновок службової перевірки за фактом шахрайських дій у відношенні клієнта [PERSON] (подія ІТ 21783) на підставі службової записки від 26 жовтня 2023року «Про залучення співробітників СБ на умовах аутсорсингу». У висновку зазначено, що прослуховуванням діалогів клієнта [PERSON] з співробітниками Банку встановлено звернення клієнта з приводу несанкціонованого списання 01 лютого 2022 року коштів з його картки на суму біля 40 000,00 грн, вказаному факту передували неодноразові спроби шахраїв списання коштів з його карток. Аналізом руху коштів по картковим рахункам клієнта [PERSON] встановлено, що 31 жовтня 2022 року о 16:18 з його карткового рахунку № [NUMBER] через додаток «Приват24» здійснений переказ на суму 19 095,48 грн (комісія 763,82грн) на картку № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , яка перебуває в списку обмежень з кодифікатором 1.41 (шахраї у електронних операціях). Також, з карткового рахунку № [NUMBER] здійснені списання коштів за придбання товарів: 01 лютого 2022 року о 13:48 на суму 13 998,00 грн, магазин електроніки «Комфі», м. Дніпро, вул. Глінки, 2; 01 лютого 2022 року о 14:51 на суму 2 429,40 грн, продукти магазин «АТБ», м. Дніпро; а всього на суму 20 827,30грн. Аналізом даних у\~ПК\~EAntiFraudKC встановлено, що операції проведені за допомогою електронного гаманця Google Pay, в якому 01 лютого 2022 року о 18:58 була токенізована картка № [NUMBER] клієнта [PERSON] . Крім того, з карткового рахунку № [NUMBER] клієнта [PERSON] здійснені наступні списання коштів за придбання товарів з використанням сервісу «Оплата частинами»: 01 лютого 2022 року о 13:39 на суму 3 750,00грн, перший платіж за покупку на суму 37 500,00 грн, магазин «Алло 3238», [ADDRESS] ; 01 лютого 2022 року о 14:13:26 на суму 649,90 грн, перший платіж за покупку на суму 6 499,00грн, магазин «Алло», [ADDRESS] . На клієнта [PERSON] оформлено кредити «Оплата частинами» SAMDNWFC00074130787 від 01 лютого 2022 року та SAMDNWFC00074132712. Статистика змін акаунту «Приват24» клієнта [PERSON] свідчить про зміну паролю, який мав місце перед проведенням шахрайських операцій по картковому рахунку клієнта, а саме 27 січня 2022 року о 09:55 год. У ході перевірки було подано заяву про мобільні пристрої та географічні координати їх роботи, відповідно до отриманих даних, входи в акаунт клієнта [PERSON] здійснювались з нетипових для клієнта пристроїв: 27 січня 2022 року з IPHONE 10,3 (IMEI 8FC0A34B-3A18-4B23-A2D0-8A05C879DA43, ІРадреса 37.73.97.176, ЛайфСелл, Прилуки), а також 31 січня 2022 - 01 лютого 2022 з M2101K6G|REDMI (IMEI 8C876C498E1526C9, ІР-адреса 178.133.16.22, МТС Україна, Миколаїв). Переглядом даних щодо клієнтів, які здійснювали входи в «Приват24»з пристрою IPHONE10,3 (IMEI 8FC0A34B-3A18-4B23-A2D0-8A05C879DA43), окрім клієнта [PERSON] , встановлено входи в акаунти інших клієнтів, які не зверталися до банку з приводу шахрайських дій. Переглядом даних щодо клієнтів, які здійснювали входи в «Приват24»з пристрою M2101K6G| REDMI (IMEI 8C876C498E1526C9), окрім клієнта [PERSON] , встановлено входи в акаунти інших клієнтів ( [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ), які зверталися до банку з приводу шахрайських дій. Вищезазначеним фактам шахрайства у відношенні клієнтів [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] передували факти втрати мобільного телефону з фінансовим номером телефону та подальше отримання доступу до акаунтів «Приват24» і розкрадання коштів вказаних клієнтів. У висновку зазначено, що факти входу в акаунт «Приват24» клієнта [PERSON] з нетипового пристрою, з використанням якого зафіксовано факти шахрайства у відношенні інших клієнтів банку, а також, зміна паролю «Приват24» клієнта перед проведенням шахрайських операцій по рахункам клієнта [PERSON] , свідчать про розголошення клієнтом [PERSON] третім особам конфіденційних даних (даних «Приват24», номеру, терміну дії та CVV-код карток, тощо). В результаті шахрайських дій, зловмисники заволоділи грошовими коштами клієнта [PERSON] на суму 40 686,60 грн. Таким чином, факт шахрайства у відношенні клієнта [PERSON] стало можливим через порушення клієнтом Умов і правил надання банківських послуг (пункт 2.1.4.48.1 Умов). Рішенням у цивільній справі № 183/5430/23 від 16 вересня 2024 року за позовом [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк», яке залишене в силі постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2025 року, а саме між тими ж сторонами встановлені наступні обставини: [PERSON] є клієнтом банку, АТ КБ «ПриватБанк», на його ім`я відкрито картковий рахунок № [NUMBER] (карта для виплат) та № [NUMBER] (кредитна карта). Карта № [NUMBER] була активована 28 січня 2022року. 01 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив притягнути до відповідальності невідому особу, яка 31 січня 2022 року шахрайським способом заволоділа грошовими коштами в сумі 40 733,00грн з його банківських карток. Листами від 16 червня 2022 року та від 13 лютого 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомив [PERSON] , що перекази коштів з картки № [NUMBER] були здійснені з використанням системи дистанційного обслуговування клієнтів «Приват24», вхід був здійснений під авторизацією клієнта. Також операції було вчинено за допомогою сервісу Google Pay. Усі операції можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та особистої інформації [PERSON] , у зв`язку з чим позивачу відмовлено у поверненні списаних грошових коштів. У червні 2022 року та у липні 2022 року [PERSON] звертався до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з приводу бездіяльності органу досудового розслідування щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про шахрайські дії з його банківськими рахунками. 10 серпня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне провадження № 12022046350000141 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1\~ст. 190 КК України. [PERSON] має статус потерпілого у даному кримінальному провадженні. З ухвали слідчого судді від 25 липня 2022року вбачається, що 01 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення з приводу заволодіння шахрайським способом грошовими коштами в сумі 40 686,60грн з його карткових рахунків № [NUMBER] та № [NUMBER] . Як вбачається з виписки за картковим рахунком № [NUMBER] , в рахунок «автоматичного погашення простроченої заборгованості за рахунком [NUMBER] » з належного позивачу рахунку списано грошові кошти в сумі 49,75 грн, 100,11 грн, 50,00 грн, 70,69 грн, 600,00 грн, 398,00 грн, 73,88 грн, 650,55 грн, 2 410,68 грн, що разом складає 4 403,66 грн. Так, вказаним судовим рішення у справі № 183/5430/23 від 16.09.2024 встановлено, що недоведеними є дії позивача, які би вказували на його вину в тому, що шахраї заволоділи від його імені коштами Банку, також недоведені обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Статтею 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст.\~15,\~16 ЦК України,\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Частиною 1\~статті 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (частина перша\~статті 1066 ЦК України). Статтею 1068 ЦК України\~передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором. Відповідно до\~статті 1073 ЦК України\~у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 1.27 частини першої\~статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~(тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу (пункт 1.4 частини першої\~статті 1 цього Закону). Неналежним переказом для цілей цього\~Закону\~вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі (абзац третій пункту 1.24 частини першої\~статті 1 цього Закону). Користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень (пункт 14.12\~статті 14 цього Закону). Відповідно до частин сьомої, дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014року № 705\~(чинним на час виникнення оспорюваних операцій), Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Тож, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності безспірних доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що [PERSON] втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Про результати службового розслідування за вказаним фактом ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано відповіді. Суд касаційної інстанції враховує, що судами першої та апеляційної інстанцій встановлено факт звернення відповідача до банку про скасування спірної транзакції, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування цієї транзакції. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом взято до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно позивачу, доводи та підстави позову якого не були належним обґрунтуванні під час судового розгляду справи. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015року у справі № 6-71цс15, постановах Верховного Суду від 23 січня 2018року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 13 вересня 2019року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 20 листопада 2019року у справі № 577/4224/16-ц (провадження № 61- 30583св18), від 17 червня 2021року у справі № 759/4025/19 (провадження № 61-1035св21), від 29 серпня 2022року у справі № 532/1349/19 (провадження № 61-6887св21) від 31 липня 2024року у справі № 953/5904/22 (провадження № 61-8452св23). Згідно зі\~статтею 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У частинах першій, шостій\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом відхиляються посилання представника АТ КБ «ПриватБанк» на те, що компрометація даних клієнта [PERSON] , щодо укладання 01.02.2022 року кредитного договору на суму 37500 грн виникла з вини самого клієнта в результаті передачі ним шахраям конфіденційнох інформації, через те, що зазначений факт встановлений висновком службової перевірки за фактом шахрайських дій у відношенні клієнта [PERSON] від 13.11.2023, тому як судовим рішенням у справі № 183/5430/23 від 16.09.2024, між тими ж сторонами встановлено, що недоведеними є дії [PERSON] , які би вказували на його вину в тому, що шахраї заволоділи від його імені коштами Банку, також недоведені обставин, які свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не вчиняв дій, спрямованих на списання чи переказ коштів з його карткового рахунка, а АТ КБ «ПриватБанк» не надав безспірних доказів на підтвердження вчинення позивачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за вказаними картковими рахунками. Саме Банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для настання несприятливих наслідків для споживача. Банк належними та допустимими доказами не підтвердив, що\~\~ [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо перерахування грошових коштів з її карткового рахунку, оскільки переказ коштів, розміщених на картковому рахунку позивачки було здійснено без використання платіжної карти. А тому, за обставин встановлених у справі, списання грошових коштів з карткових рахунків [PERSON] відбулося не за його розпорядженням і він не повинен нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, [PERSON] повідомив про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів. Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я [PERSON] , не є підставою для задоволення позову. Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що АТ КБ «ПриватБанк» не доведено, що між банком на [PERSON] 01.02.2022 року був укладений кредитний договір б/н, за яким перераховані кошти в розмірі 37500 грн. Доводи позивача на порушення позивачем Умов та правила надання банківських послуг, що призвело до несанкціонованого коштів з його карткового рахунку, оскільки він своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки вони ґрунтуються виключно на припущеннях, що не мають доказового підтвердження. Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять Умов і правил надання банківських послуг, підписаних позивачем, тому їх не можна розцінювати як частину договору банківського обслуговування. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 01.02.2022 року в розмірі 30030,00 грн необґрунтовані та задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір у зв`язку з відмовою у задоволенні заявлених вимог за позовом суд залишає за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed