Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , у якому просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно їх сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначав, що 21.08.1999 був зареєстрований шлюб між ним та [PERSON] , про що Корабельним районним відділом реєстрації актів громадянського стану м.\~Миколаєва складено актовий запис № 310. У шлюбі в сторін народилася дитина син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Корабельного районного суду м.\~Миколаєва від 30.07.2024 шлюб між сторонами був розірваний. На підставі судового наказу, виданого Корабельним районним судом м.\~Миколаєва 03.04.2024, з відповідачки на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина. Відповідачка не цікавиться життям дитини, ухиляється від спілкування з сином, не бере участі в додаткових витратах на дитину та не виконує судове рішення про стягнення аліментів. До того ж, зловживає алкоголем та вживає наркотичні речовини, у зв`язку з чим перебувала на обліку у лікувальному закладі. У зв`язку з тим, що відповідачка тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї законом, позивач звернувся в суд з цим позовом про позбавлення її батьківських прав. Посилаючись на викладене, просив позов задовольнити. Ухвалою судді від 27.08.2024 відкрито провадження у вказаній справі. Справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Копію ухвали надіслано сторонам Одночасно відповідачці у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду м. Миколаєва відзив на позовну заяву. Відзив на позовну заяву відповідачка не подавала. Відповідно до частини 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Цією ж ухвалою службу у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради зобов`язано надати висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач у судовому засіданні 31.03.2025 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, за місцем реєстрації. Викладене підтверджується наявними у матеріалах справи конвертами з відміткою пошти про відсутність адресата за місцем проживання. Крім того, відповідач була повідомлення про дату, час та місце судового розгляду шляхом розміщення оголошення на сайті суду на порталі «Судова влада». Представник органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, надав висновок про доцільність позбавлення відповідачку батьківських прав та заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника. Згідно з ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згоди позивача, а також враховуючи те, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), не з`явилася в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подала відзив, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 11.00 год. 04.04.2025. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.08.1999. Шлюб між ними був розірваний на підставі рішення Корабельного районного суду м.\~Миколаєва від 30.07.2024 у цивільній справі №\~488/1125/24. У шлюбі в сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.08.2011. Під час вивчення матеріалів справи було встановлено, що відповідачка не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не піклується про неї, покладених законодавством батьківських обов`язків не виконує. Так, судовим наказом, видним Корабельним районним судом м.\~Миколаєва від 03.04.2024 у справі № 488/1127/24 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , кошти (аліменти) на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.03.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.05.2024 на виконання вказаного судового наказу відкрите виконавче провадження № 75099506. Згідно з повідомленням Корабельного ВДВС №\~46237 від 05.08.2024 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 31.07.2024 складає 14\~729,95\~грн. З огляду на повідомлення № С-150/53-24 від 24.06.2024 Відділення поліції №\~3 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області місцезнаходження [PERSON] не встановлено. Дитина проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про проживання від 15.08.2024. Згідно з довідкою Миколаївського ліцею № 40 Миколаївської міської ради Миколаївської області від 15.08.2024 [PERSON] , 2011 року народження, навчається у 6-Г класі. Дитина характеризується позитивно, у її вихованні беруть участь бабуся та батько. Батько дитини [PERSON] спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям дитини. Натомість мати дитини у виховному процесі участі не бере. Відповідно до акту про не проживання від 09.05.2024, підтвердженого підписами сусідів, відповідачка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживає з червня 2023 року. Згідно з актом про не проживання від 09.05.2024, підтвердженого підписами сусідів, відповідачка [PERSON] за адресою реєстрації: [ADDRESS] , не проживає з 2009 року. Комунальне некомерційне підприємство «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради на запит суду повідомило (вих.\~№\~32/із/01 від 23.01.2025), що [PERSON] , [INFO] , на лікуванні у лікаря-психіатра не перебувала. Неодноразово проходила стаціонарне лікування в наркологічному відділенні. Останній раз з 10.05.2023 до 29.05.2023 з діагнозом «РПП внаслідок вживання алкоголю, синдром відміни». Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої цієї статті визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту\~2\~частини першої\~статті 164\~СК України дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 у справі «М.С. проти України» (заява № 2091/13) Суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Органом опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради складено висновок № 188/05.05.01-24 від 28.02.2025 про доцільність позбавлення відповідачку [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] . У висновку зазначено, що [PERSON] аліменти на утримання дитини не сплачує. Станом на 21.01.2025 має заборгованість 32\~707,45 грн. Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.03.2014 у справі №\~488/1215/14-к [PERSON] визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.\~ст. 317 ч.\~1, ч.\~2 КК України та їй призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.\~75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Згідно з довідкою-характеристикою від 15.12.2025 № 15110/53-2024, наданої відділенням поліції № З МРУП ГУНП в Миколаївській області, [PERSON] за місцем реєстрації не проживає. У 2014 році двічі притягувалася до кримінальної відповідальності за утримання притонів, у 2020 за вчинення крадіжки. 10.05.2024 намагалася чинити відносно себе самогубство, заявником за вказаним фактом був її син. [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, постійно змінює місце проживання, про що свідчать акти про не проживання, надані сусідами. Так, за адресою реєстрації по [ADDRESS] [PERSON] не проживає з 2009 року, за адресою реєстрації та проживання молодшого сина по [ADDRESS] з січня 2023\~року. Де, наразі, мешкає [PERSON] родичам не відомо, можливо, за межами України, оскільки мала намір залишити країну. Службою у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради обстежені умови проживання дитини та складено відповідний акт. Батьком створені належні умови для проживання, виховання та всебічного розвитку [PERSON] . При відвідуванні родини за місцем проживання встановлено, що бабуся по лінії матері проживає з колишнім зятем та онуком і підтримує позбавлення її доньки батьківських прав. Під час інспектування з хлопчиком проведена бесіда, в ході якої він повідомив, що у 2022 році під час евакуації за кордон, мати не займалася його утриманням та вихованням. Дитиною переймалися волонтери, завдяки яким його було повернуто до батька в Україну. Має бажання, щоб його матір позбавили батьківських прав. З метою збереження родинних стосунків, службою у справах дітей адміністрації Корабельного району неодноразово відвідувалася адреса проживання матері, однак двері ніхто не відчинив, на телефонні дзвінки вона не відповідає, запрошення до служби проігнорувала. Відповідно до інформації, наданої КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 7» від 16.10.2024 № 785, дитиною останніх два роки опікується батько, [PERSON] . Він уклав декларацію з лікарем, приходить на медичні огляди, виконує рекомендації медиків, дитина вчасно щеплена. Згідно із соціально-психологічним висновком, наданим Миколаївським міським центром соціальних служб, дитина як свою сім`ю сприймає себе, брата, бабусю та батька. Стосунки з матір`ю є невизначеними, оскільки дитина досить тривалий час з нею не спілкується. По відношенню до неї відчуває образу та неприязнь через те, що мти не бере участі у його вихованні та не піклується про нього. З боку матері не відчуває захисту, підтримки, любові, зацікавленості його життям. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, орган опіки та піклування оцінив як ухилення [PERSON] від виховання своєї дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи зі змісту частини першої ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до\~ст.\~150\~СК України\~батьки зобов`язані\~піклуватися про\~здоров`я\~дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток,\~забезпечити здобуття\~дитиною повної\~загальної освіти,\~готувати її\~до самостійного\~життя.\~Згідно частиною\~другою ст.\~155\~названого Кодексу батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При вирішенні справи суд дійшов висновку, що таким негативним впливом з боку відповідача на розвиток дитини є зразок байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім`ї та людей, з якими вони перебувають у родинному зв`язку. Так, [PERSON] тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, а своєю негативною поведінкою показує поганий приклад і створює небезпеку для життя і здоров`я, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина та не створює умов для отримання ним освіти. Аналіз процесуальної поведінки [PERSON] також свідчить про те, що вона не бажає зберегти зв`язок із дитиною, а справа не має для неї важливого значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав підлягає задоволенню.

Outcome: approved