Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

11.01.2025\~до Вишгородського\~районного суду\~Київської області,\~через систему\~«Електронний суд»\~(зареєстровано\~судом 13.01.2025),\~представником позивача\~ адвокатом\~Білим Віталієм\~Сергійовичем подано\~вказану позовну\~заяву,\~у якій\~просить стягнути\~з відповідача\~на користь\~ПАТ «СТ\~«УНІКА» шкоди,\~заподіяної внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди у\~розмірі 8133,14\~грн.,\~сплачений судовий\~збір у\~розмірі 3028,00\~грн.\~та витрати\~на професійну\~правову допомогу\~у розмірі\~5000,00\~грн. В обґрунтування позову зазначено, що 30.10.2020 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу Фольксавген (д.р.н. [NUMBER] ). 05.11.2023 в м. Київ сталося ДТП за участю транспортного засобу ЗАЗ (д.р.н. [NUMBER] ), під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу Фольксавген, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Фольксавген, що був застрахований ПрАТ «СК «УНІКА» за Договором добровільного страхування наземного транспорту №245002/4098/0003945. Згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва від 30.04.2024 (справа №756/4011/24), ДТП сталося з вини водія [PERSON] . На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 168133,14 грн. Розмір страхового відшкодування дорівнює вартості відновлювального ремонту автомобіля Фольксваген, визначеного на підставі рахунку СТО ТОВ «Автомобільний дім «АТЛАНТ». Відповідно до Звіту №34509 від 14.03.2024, вартість відновлювального ремонту ТЗ, становить 2 00213,46 грн. Оскільки, на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу ЗАЗ, була застрахована в АТ «СК «БРОКБІЗНЕС» та згідно полісу ЕР №216019981 ліміт відповідальності страховика становить 160000,00грн., франшиза 0,00 грн, 13.05.2024 АТ «СК «БРОКБІЗНЕС» виконало своє зобов`язання та перерахувало 160000,00 грн., що дорівнює ліміту відповідальності страховика. Як зазначено позивачем, ціна позову дорівнює сумі виплаченого страхового відшкодування ПрАТ «СК «УНІКА» за вирахуванням ліміту відповідальності страховика відповідача. 168133,14 грн. (сума страхового відшкодування ПрАТ «СК «Уніка») 160000,00 грн. (сума страхового відшкодування згідно полісу АТ «СК «БРОКБІЗНЕС») = 8133,14 грн. Після виконання судом вимог частини восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.01.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу (представнику) строк для усунення недоліків, зазначених у вказаному судовому рішенні. 18.01.2025 до суду, через систему «Електронний суд» (зареєстровано судом 20.01.2025), на виконання вимог ухвали суду від 15.01.2025, представником позивача подано заяву про усунення недоліки, подавши до суду позовну заяву у новій редакції і докази надсилання відповідачу її копії з додатками, при цьому, обґрунтування та вимоги позовної заяви залишилися незмінними. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.01.2025, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, з урахуванням положень статей 19, 274, 279 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, оскільки зазначений спір є малозначним. Позивачу та його представнику, у порядку, встановленому статтею 14 ЦПК України, було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, після чого, сторона позивача з будь-якими клопотаннями/заявами до суду не зверталася. З урахуванням того, що 18.01.2025, відповідно до статей 43, 177 ЦПК України, позивачем надіслано відповідачу копію позовної заяви з додатками, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі відповідачу було надіслано судом на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання: [ADDRESS] . Надіслану відповідачу, судову кореспонденцією, ним отримано особисто 18.02.2025, проте, відповідно до статей 174, 178 ЦПК України, не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України). Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 03.03.2024 о 12:35 м. Києві по вул. Дніпроводська, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля марки «ЗАЗ», моделі «TF 699 P», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля марки «Volkswagen», моделі «Tiguan», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено зазначені транспортні засоби, зокрема транспортний засіб марки «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого, відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] є [PERSON] . Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 30.04.2024 по справі №756/4011/24, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП та на підставі статті 36 КУпАП призначено стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400,00 грн. Як зазначено у вказаній постанові суду «03.03.2024 о 12:35 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом, легковим автомобілем марки «ЗАЗ», моделі «TF 699 P», реєстраційний номер [NUMBER] , у м. Києві по вул. Дніпроводська при виїзді з проспекту Литовського, під час зустрічного роз`їзду перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки п 1.1., яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків тим самим виїхав на смугу зустрічного руху, не дотримався безпечного інтервалу, унаслідок чого спричинив зіткнення з іншим транспортним засобом, легковим автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Tiguan» реєстраційний номер [NUMBER] . Під час дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. [PERSON] порушив пункти 13.3, 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху, чим учинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів…». Обставини зазначені у постанові суду, а також щодо дорожньо-транспортної події, яка мала місце 03.03.2024 з вини [PERSON] , останній не заперечував у судовому засіданні під час розгляду цієї справи. Так, відповідно до частини першої, четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Таким чином, винуватість відповідача [PERSON] у вчинені ДТП встановлена та не підлягає доведенню. Між ПАТ «СК «Уніка» та [PERSON] укладено Договір від 30.10.2020 добровільного комплексного страхування на транспорті за №245002/4098/0003945 (а.с. 10). За умовами договору об`єктом страхування є транспортний засіб Volkswagen Tiguan Comfort Edition, державний номерний знак [NUMBER] , строк дії договору з 30.10.2020 по 29.10.2025 (пункти 1.1., 1.4. договору). 05.03.2024, власник автомобіля «Volkswagen»,\~моделі «Tiguan»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~ [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «УНІКА» із Заявою №17256405507 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №245002/4098/0003945/1, зазначивши про дату події, місце події, дані про учасників ДТП (а.с. 9). Відповідно до Акту огляду транспортного засобу №17256405507, встановлено перелік пошкоджень транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 49). Згідно рахунку №СНС4525921-2 від 05.03.2024, складеного ТОВ «Автомобільний дім Атлант», вартість ремонту згідно калькуляції №17258405507 від 12.03.2024, становить 172680,34 грн, в тому числі 20% ПДВ (а.с. 11). Згідно Звіту №34509 від 14.03.2024 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Volkswagen», моделі «Tiguan», реєстраційний номер [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту та вартість з урахуванням ПДВ становить 200213,46 грн, вартість матеріального збитку без урахуванням ПДВ 166844,55 грн (а.с. 15 на звороті - 17). Так, згідно Страхового акту 17256405507 від 12.03.2024, вартість відновлювального ремонту із врахуванням зносу становить 172680,34 грн, франшиза згідно умов договору 4547,20 грн, сума страхового відшкодування 168133,14 грн (а.с. 8). Згідно платіжної інструкції №0149395 від 13.03.2024 ПАТ «СК «Уніка» здійснено виплату страхового відшкодування згідно договору 245002/4098/0003945 від 30.10.2020, без ПДВ, КЗ 17256405507, страхувальник [PERSON] , у розмірі 168133,14 грн., шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ «Автомобільний дім Атлант-М» (а.с. 8). Водночас, відповідно до полісу серії EP №216019981, що був діючим станом на 03.03.2024, цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, а саме транспортного засобу «ЗАЗ TF 699», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в АТ «СТ «ББС ІНШУРАНС», з лімітом за шкоду майна 160000,00 грн. (а.с. 22 на звороті). З платіжного доручення №271895 від 13.05.2024 встановлено, що ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» здійснило переказ коштів у сумі 160000,00 грн. на розрахунковий рахунок ПрАТ «СК «Уніка», призначення платежу: «Страх. відшкод. в порядку регресу зг нак №117026/1/1/ та акт №117026/1/1, від 10.05.2024 зг дог ЕР-216019981 від 31.07.2023, без ПДВ», тобто ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» виконало своє зобов`язання та перерахувало суму, що дорівнює ліміту відповідальності страховика (а.с. 23). Відтак, різниця між фактичним розміром шкоди, сплаченим позивачем на виконання умов договору страхування, і відшкодованою шкодою, складає 8133,14 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі по тексту, у редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - цивільно-правова відповідальність) регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим Законом, іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Пунктом 50\~частини першої\~статті 1\~Закону України\~«Про страхування»\~визначено,\~що страхова\~виплата (страхове\~відшкодування)\~ це\~грошові кошти,\~що виплачуються\~страховиком у\~разі настання\~страхового випадку\~відповідно до\~умов договору\~страхування та/або\~законодавства. Згідно пункту 59 частини першої статті 1 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства. Відповідно до пункту 69 частини першої статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством. Згідно зі статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) (стаття 990 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами\~статті 1192\~ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до\~статті 993 ЦК України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом\~статті 1194 ЦК України\~в системному зв`язку зі статті 993 цього Кодексу\~можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) викладений правовий висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди». Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування. Отже, майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт). Згідно з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду України від 10.02.2016 у справі № 6-2878цс15, відповідно до\~статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд України у постанові від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічні висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 у справі №754/1114/15-ц, від 21.02.2020 у справі №755/5374/18, від 22.04.2020, у справі №756/2632/17, від 22.04.2021 у справі №759/7787/18, від 11.08.2021 у справі №554/8473/19. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки під час судового розгляду судом встановлено, що позивачем свої зобов`язання за договором №245002/4098/0003945 від 30.10.2020 виконано належним чином та в повному обсязі. Відтак, з урахуванням сплати ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» частини страхового відшкодування відповідно до\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», саме відповідач має сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і лімітом відповідальності свого страховика згідно полісу серії EP №216019981, що становить 8133,14\~ грн. Вказану суму необхідно стягнути з урахуванням вимог\~статті 1194 ЦК України, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх вимог. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21.07. 2011) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту. Відповідачем, який отримав копію позову з додатками, не спростовано суму завданого матеріального збитку, а також висновки щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу. З огляду наведеного, даючи оцінку наданим позивачем доказам у їх сукупності, суд вважає, що вищевикладене є достатніми та вичерпними підставами для задоволення позову у повному обсязі. Щодо відшкодування відповідачем заявлених позивачем витрат по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн., а також на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., суд враховує таке. Так, відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, позивач, звертаючись до суду з позовом, сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Оскільки позов ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» задоволено у повному обсязі, суд вважає, що відповідно до статті 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 гривень. Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З аналізу наявних у матеріалах справи документів, наданих позивачем на підтвердження судових витрат, понесених за надану професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн (а.с. 24 на звороті, 25 на звороті 26, 27-29, 51-56), судом встановлено, що відповідно до договору доручення № 1 ВНМ на правові (юридичні-консультативні) послуги від 01.11.2023, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» доручило, а повірений ФОП [PERSON] зобов`язувалась від імені і за рахунок Довірителя вчинити юридичні дії щодо стягнення простроченої заборгованості з фізичних та юридичних осіб, до яких Довіритель має права вимоги відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до додаткової угоди №1 до договору доручення №1 ВНМ від 01.11.2023, з метою виконання обов`язків передбачених Договором повірений має право залучати до виконання покладених на нього обов`язків про надання правової допомоги адвокатів, адвокатські бюро чи адвокатські об`єднання на договірних засадах. При цьому повірений зобов`язаний забезпечити дотримання професійних прав адвокатів, гарантій адвокатської діяльності та умов даного договору. При укладенні договорів з адвокатом, Бюро чи Об`єднанням, повірений самостійно та на власний ризик визначає перелік справ, які мають бути передані. Повірений має право самостійно оплачувати послуги залучених до виконання Договору адвокатів, Бюро чи Об`єднань. Витрати повіреного на виконання даного договору, підлягають відшкодуванню Довірителем на умовах, порядку та строки визначені ч. 5 даного договору. Згідно з договором №2/23ю про надання правової допомоги від 02.11.2023, Адвокатське бюро «Білий» в особі керуючого бюро адвоката Білого В.С. та ФОП [PERSON] погодили, що Бюро прийняло доручення клієнта (ФОП [PERSON] ) та зобов`язувалось надати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором. Додатком №2 до вказаного договору сторони погодили, що клієнт доручив, а адвокатське бюро «Білий» в особі адвоката Білого В.С. зобов`язалось надати послуги щодо проведення допустимих законодавством України дій, спрямованих на повернення заборгованості з боржників клієнта за цивільним або господарським судочинством за таким переліком справ клієнта, зокрема, номер страхової справи 35391, страховий акт 17256405507, страхувальник [PERSON] , особа відповідальна за завданий збиток [PERSON] . Сторони погодили, що АБ «Адвокатське Бюро «Білий» в особі керуючого бюро адвоката Білого В.С., після одержання матеріалів (справ) від Клієнта, здійснити перелік дій визначених угодою, а Клієнт зобов`язаний здійснити оплату послуг протягом 15 робочих днів, з моменту набрання відповідним рішенням суду законної сили, на рахунок бюро у розмірі 5000 грн. за кожну справу з переліку в безготівковій формі на підставі виставленого рахунку АБ «Адвокатське Бюро «Білий» в особі керуючого бюро адвоката Білого В.С., яке в свою чергу має здійснити такий перелік дій по кожній справі окремо, про що в подальшому звітує Клієнту та на вимогу Клієнта надсилає (надає) на його поштову (юридичну) адресу підтверджуючі документи та звіт про виконану роботу. Датований 11.01.2025 акт (звіт) прийому передачі наданих послуг №1/35391 підтверджує факт проведення розрахунків між ФОП [PERSON] та адвокатським бюро «Білий» (а.с.27). Повноваження Білого В.С. представляти інтереси ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», зокрема, в суді, підтверджуються довіреністю №13 від 06.01.2025, зі строком дії до 31.12.2025. При цьому, жодних доказів існування договірних відносин з надання правової допомоги між ПрАТ «СК «УНІКА» та адвокатським бюро «Білий», матеріали справи не містять. Так, за змістом частини третьої статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI (далі Закон № 5076-VI), адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI). Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Довіреність, як документ, що підтверджує повноваження адвоката представляти інтереси сторони у справі, видається на підставі Договору про надання правничої допомоги. Однак, такого договору між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та адвокатом Білим В.С. на момент розгляду справи не існує. З Довіреності №13 від 06.01.2025 вбачається, що вона видана Білому В.С. на представництво інтересів ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», тобто не як адвокату, що не відноситься до надання професійної правничої допомоги, та відповідно витрати, понесені стороною на отримання такої допомоги не відносяться до судових витрат на професійну правничу допомогу та не підлягають до відшкодування іншою стороною. Наявний у матеріалах справи Договір про надання правової допомоги №2/23ю від 01.11.2023, Додаток №2 до Договору та акти прийому-передачі наданих послуг до цього договору, підтверджують факт існування договірних відносин між адвокатським бюро «Білий» в особі адвоката Білого В.С. та ФОП [PERSON] , а не між ПрАТ «СК «УНІКА» та адвокатом. Відповідно до постанови ВС від 31.05.2023 у справі № 757/13974/21-ц до судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога має надаватись саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням. Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку ч.4 ст. 137, ч.7 ст. 139 та ч. 3 ст. 141 ЦПК України (п.63 постанови Великої Палати ВС від 13.07.2022 у справі №496/3134/19). З огляду на те, що між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та Адвокатським бюро «Білий» в особі адвоката Білого В.С. відсутній договір про надання професійної правничої допомоги у даній справі, тобто зобов`язань з оплати послуг адвоката Білого В.С. у позивача немає, а тому відсутні підстави для відшкодування відповідачем страховій компанії витрат на правничу допомогу. Отже, обов`язок виплатити гонорар адвокату Білому В.С. у позивача відсутній, тому підстав для стягнення з відповідача витрат ФОП [PERSON] немає.

Outcome: approved