Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

У вересні 2024 року представник Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 6 811 493, 79 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.05.2023 слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві порушено кримінальне провадження № 12023100000000567 за ознаками вчинення відповідачем, який працював у позивача в період з 08.01.1999 по 15.09.2017, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що [PERSON], будучи заступником начальника ДП «Укрводшлях», та діючи на підставі довіреності № Пр/10-07/47 від 21 липня 2017 року, якою його уповноважено в.о. директором ДП «Укрводшлях» [PERSON] на підписання від імені та в інтересах ДП ВШ «Укрводшлях» договорів про надання послуг/виконання робіт на судноплавних шлюзах за кошти Державного бюджету України, неналежно виконуючи свої обов`язки через несумлінне ставлення до них, за відсутності затвердженого у встановленому порядку зведеного кошторисного розрахунку вартості проекту будівництва, не здійснивши відповідного моніторингу цін та не отримавши від виробника відомості щодо вартості обладнання, підписав з ПрАТ «Київгідромонтаж» договір № 59 від 14 серпня 2017 року та Додаток № 1 до Договору № 59в від 14 серпня 2017 року, а саме специфікацію на постачання обладнання № 1 від 14 серпня 2017 року із штучно завищеною вартістю обладнання - «Ворота подъемно-опускные плоские колесные 18,0-7,4-8,2», в результаті чого ДП «Укрводшлях» здійснив закупівлю обладнання за договором № 59в за цінами, які значно перевищують фактичну вартість обладнання без будь-якого належного обґрунтування. В результаті неправомірних дій [PERSON] державі в особі ДП «Укрводшлях» було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 6 811 493,79 грн. Таким чином, [PERSON] вчинив службову недбалість, тобто неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 367 КК України. Постановою слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві від 18.05.2023, позивача було залучено в якості потерпілого у зазначеному кримінальному провадженні. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.05.2023 у справі № 758/5535/23, клопотання обвинуваченого [PERSON] про звільнення його від кримінальної відповідальності було задоволено, та звільнено його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 12023100000000567 за ч. 2 ст. 367 КК України було закрито. Позивач вказує, що з матеріалів кримінального провадження та зі змісту ухвали суду від 30.05.2023 у справі № 758/5535/23 вбачається, що відповідач вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 367 КК України та завдав позивачу матеріальну шкоду в сумі 6811493,79 грн, а відтак зазначені збитки підлягають стягненню із відповідача на користь позивача в примусовому порядку, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2023, головуючим суддею у справі було визначено Будзан Л.Д. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 24.09.2024, позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 07.10.2024, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. В листопаді 2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що відповідач особисто не визначав очікувану вартість предмета закупівлі в сумі 24979588,00 грн. Рішення приймалося колегіально тендерним комітетом під головуванням заступника начальника ДП «Укрводшлях» Гладиш О.В., та відповідач на виконання своїх трудових обов`язків та, дотримуючись імперативних вимог Закону України «Про публічні закупівлі», був зобов`язаний підписати договір від 14.08.2017, а відтак відсутній факт вчинення відповідачем дій, які завдали шкоди позивачу. Крім того, для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення із працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, встановлено строк в один рік. Однак, звернувшись до суду із даним позовом у вересні 2024 року, позивач встановлений законом строк пропустив, оскільки, факт завдання шкоди підприємством було виявлено щонайменше в травні 2023 року, що свідчить про окрему підставу для відмови в задоволенні позовних вимог. В листопаді 2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої сторона позивача наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що підставою виникнення майнової шкоди у ДП «Укрводшлях» в розмірі 6811493,79 грн стали неправомірно підписані відповідачем договір № 59в від 14.08.2017 та додаток № 1 від 14.08.2017 зі штучно завищеною вартістю обладнання, в результаті чого підприємство здійснило закупівлю обладнання за цінами, які значно перевищували вартість обладнання без будь-якого належного обґрунтування. При цьому, з аналізу положень посадової інструкції [PERSON] , як заступника начальника підприємства, до кола його повноважень як штатного працівника, не входило підписання угод на закупівлю робіт та послуг за державні кошти, а відтак їх підписання не входило до його безпосередніх трудових та посадових обов`язків. Натомість, матеріалами кримінального провадження підтверджено, що відповідач підписав вказані документи на підставі окремо виданої довіреності від 21.07.2017, якою відповідача було уповноважено на підписання від імені та в інтересах позивача договорів про надання послуг/виконання робіт на судноплавних шлюзах за кошти Державного бюджету України, а відтак позивач діяв не в межах обов`язків трудового договору, а в межах відносин представництва, які регулюються нормами глави 17 ЦК України. Відповідач не відмовився від вчинення дій, та вступив із позивачем у відносини цивільно-правового характеру, порядок відшкодування шкоди за якими регулюються цивільним законодавством. Позивач наполягає на відшкодуванні матеріальних збитків відповідачем в порядку цивільного законодавства, відповідно до якого строк позовної давності визначено у три роки, а відтак позовна давність позивачем не пропущена, та позиція відповідача в цій частині є хибною. Крім того, твердження відповідача про його невинуватість у заподіянні шкоди позивачу повністю спростовуються матеріалами кримінального провадженні та ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.05.2024 у справі № 758/5535/23, що свідчить про наявність підстав для відшкодування відповідачем завданої позивачу шкоди. В листопаді 2024 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких сторона відповідача наполягала на відмові в задоволенні позову з огляду на те, що правовідносини між сторонами врегульовані нормами КЗпП України, а не нормами ЦК України, а тому з огляду на пропуск встановленого законом строку звернення із даними вимогами до суду, підстави для задоволення позову відсутні. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.01.2025, у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на підстави, які викладені в письмовому відзиві на позов, а також з огляду на пропуск позивачем визначених строків звернення із даними вимогами до суду. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.05.2023 у справі № 758/5535/23, клопотання обвинуваченого [PERSON] про звільнення його від кримінальної відповідальності задоволено, звільнено його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 12023100000000567 за ч. 2 ст. 367 КК України закрито. Зазначена ухвала сторонами не оскаржувалась та набрала законної сили. Зі змісту вказаної ухвали суду вбачається, що судом встановлено, що ДП «Укрводшлях» - державне унітарне підприємство, яке засноване на державній власності та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України. Відповідно до «Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83 ДП «Укрводшлях» віднесено до підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави у транспортній галузі. Метою діяльності ДП «Укрводшлях» є утримання в належному стані внутрішніх водних шляхів загального користування, судноплавних гідротехнічних споруд (шлюзів), створення безпечних судноплавних умов для плаваючих засобів та безперервного суднопропуску через шлюзи Дніпровського каскаду. Відповідно до статуту ДП «Укрводшлях», затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 12 червня 2008 року № 710, та зареєстрованого Подільською районною у м. Києві державною адміністрацією 18 липня 2011 року (реєстраційний № 10711050022001008) управління Підприємством здійснює начальник Підприємства. Наказом від 08 січня 1990 року №10/л [PERSON] було призначено заступником начальника ДП «Укрводшлях». Відповідно до Посадової інструкції заступника начальника 4.4-31-1.2012 затвердженої 22 березня 2012 року начальником ДП «Укрводшлях» [PERSON] до функціональних обов`язків [PERSON] входило: - забезпечення технічної надійності та екологічної безпечності судноплавних шлюзів та Запорізького району гідротехнічних споруд (ЗРГС); - прийняття необхідних заходів по безперебійному та безпечному суднопропуску через судноплавні шлюзи та ЗРГС протягом навігаційного періоду; - визначення стратегічних напрямків діяльності по забезпеченню належного технічного стану, підвищенню ефективності, зниженню експлуатаційних витрат судноплавних шлюзів та ЗРГС; - здійснення службової переписки з іншими організаціями по належному колу питань і вирішення всіх питань в межах наданих прав; - керівництво діяльністю служби гідротехнічних споруд, судноплавних шлюзів та ЗРГС; - здійснення контролю за ефективним використанням ресурсів, експлуатацією, ремонтом гідротехнічної і будівельної частини шлюзів. Прийняття заходів щодо усунення виявлених недоліків; - керівництво комісіями по перевірці знань персоналу шлюзів та ЗРГС, участь у роботі комісій по перевірці знань керівного складу ДП «Укрводшлях»; - забезпечення постійного підвищення рівня технічної експлуатації судноплавних шлюзів, їх ефективності згідно з державними стандартами, технічними умовами і вимогами конструювання; - забезпечення суворого дотримання державних інтересів, зміцнення трудової і виробничої дисципліни, сприяння розвитку творчої ініціативи і трудової активності робітників і службовців ДП «Укрводшлях»; - керівництво проведенням інспекторських оглядів шлюзів, розглядом проектної документації по реконструкції і модернізації шлюзів з урахуванням вимог нормативних актів з охорони праці та пожежної безпеки, направлених на підвищення безпеки і поліпшення умов праці; - здійснення контролю за дотриманням вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці; - призупинення роботи устаткування та інших засобів виробництва у разі виникнення ситуації, що створює загрозу життю та здоров`ю працюючих або у о же спричинити аварію; - участь у проведенні військово-мобілізаційної роботи на підприємстві; - знання Законів України, указів, Постанов Кабінету Міністрів України, розпоряджень та інших нормативно-правових актів, які регулюють діяльність підприємства, спеціалізацію та особливості структури підприємства, перспектив його розвитку, методів управління підприємством, технічних характеристик, інструктивних особливостей судноплавних шлюзів, правила їх експлуатації; - виконання вимог Законодавства про працю, охорону праці та пожежної безпеки, які відносяться до його діяльності; - виконання вимог діючого Законодавства, наказів та доручень, трудової та виробничої дисципліни. Так, [PERSON], обіймаючи посаду заступника начальника ДП Укрводшлях» та будучи на підставі довіреності № Пр/10-07/47 від 21 липня 2017 року, виданою в.о. директором ДП «Укрводшлях» [PERSON], наділеним повноваженням на укладання від імені та в інтересах ДП ВШ «Укрводшлях» договорів про надання послуг/виконання робіт на судноплавних шлюзах за кошти Державного бюджету України, вчинив службову недбалість, а саме неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки за наступних обставин. Так, 03 липня 2017 року Тендерним комітетом ДП «Укрводшлях», до складу кого також входив [PERSON] , було прийнято рішення про необхідність проведення торгів на закупівлю робіт та цього ж дня затверджено тендерну документацію на тему (в кінцевій редакції): «Капітальний ремонт робочих підйомно-опускних воріт верхньої голови Канівського шлюзу. Заміна воріт (Том 1. Ремонт обладнання)» (зі змінами відповідно до протоколів засідань Тендерного комітету ДП «Уквродшлях» № 26/02 від 11 липня 2017 року, № 27/02 від 12 липня 2017 року). Відповідно до оголошених торгів очікувана вартість предмету закупівлі становила 24 979 588 гривень. Вимоги до предмета закупівлі та очікувана вартість сформовані на підставі зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва № 48/48-10-2016-ССР Том 1 по об`єкту «Капітальний ремонт робочих підйомна-опускних воріт верхньої голови Канівського шлюзу. Заміна воріт» (Том 1. Ремонт обладнання)», розробленого AT «СПКТБ «Запорожгідросталь» у 2016 році. Згідно зведеного кошторису вартість проекту складає 25688,842 тис. грн., у тому числі витрати на обладнання - 15823,428 тис. грн., витрати на виконання робіт - 9 865,414 тис. грн. Водночас, відповідно до абз. 1 п. 5 «Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи», затвердженому Постановою КМУ від 11 травня 2011 року № 560, перед схваленням та затвердженням проектів будівництва у випадках, визначених ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проводиться експертиза проектів будівництва, а у випадках, визначених Законом України «Про інвестиційну дальність», - державна експертиза інвестиційного проекту, складовою якого є проект будівництва. Відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», підлягають обов`язковій експертизи об`єкти, що «споруджуються із залученням бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії, якщо їх кошторисна вартість перевищує 300 тисяч гривень, - щодо кошторисної частини проектної документації». Тобто, на порушення абз. 1 п. 5 «Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи», затвердженому Постановою КМУ від 11 травня 2011 року № 560 та абз. 4 ч. 4 ст. 31 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності» ДП «Укрводшлях» було затверджено зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва № 48/48-10-2016-ССР Том 1 то об`єкту «Капітальний ремонт робочих підйомна-опускних воріт верхньої голови Канівського шлюзу. Заміна воріт» (Том 1. Ремонт обладнання)» без проведення обов`язкової експертизи. Внаслідок цього процедура закупівлі була проведена ДП «Укрводшлях» без наявності позитивного експертного звіту щодо розгляду проектної документації на виконання робіт по об`єкту «Капітальний ремонт робочих підйомно-опускних воріт верхньої голови Канівського шлюзу. Заміна воріт» (Том 1. Ремонт обладнання). За результатами проведених відкритих торгів, 02 серпня 2017 року, відповідно до протоколу засідання Тендерного комітету ДП «Укрводшлях» № 31/04, переможцем було визнано ПрАТ «Київгідромонтаж» з кінцевою ціновою позицією 24 949 359, 54 гривень. Після цього, 14 серпня 2017 року між ДП «Укрводшлях» від імені якого на підставі довіреності № Пр/10-07/47 від 21 липня 2017 року діяв заступник начальника ДП «Укрводшлях» [PERSON] та ПрАТ «Київгідромонтаж» в особі генерального директора [PERSON], укладено договір № 59в на тему: «Капітальний ремонт робочих підйомна-опускних воріт верхньої голови Канівського шлюзу. Заміна воріт» (Том 1. Ремонт обладнання)» відповідно до якого ПрАт «Київгідромонтаж» зобов`язалось виконати роботу, а саме «Капітальний ремонт робочих підйомна-опускних воріт верхньої голови Канівського шлюзу. Заміна воріт» (Том 1. Ремонт обладнання), код ДК 021:2015- 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація» загальною вартістю 24 949 359, 54 При цьому, [PERSON], в той же день, тобто 14 серпня 2017 року, будучи заступником начальника ДП «Укрводшлях» та діючи на підставі довіреності № Пр/10-07/47 від 21 липня 2017 року, якою його уповноважено в.о. директором ДП «Укрводшлях» [PERSON] на підписання від імені та в інтересах ДП ВШ «Укрводшлях» договорів про надання послуг/виконання робіт на судноплавних шлюзах за кошти Державного бюджету України, всупереч покладених на нього обов`язків щодо ефективного використання ресурсів підприємства, неналежно виконуючи свої обов`язки через несумлінне ставлення до них, за відсутності затвердженого у встановленому порядку зведеного кошторисного розрахунку вартості проекту будівництва, який було затверджено без проведення обов`язкової експертизи, всупереч п. 6.3.3 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», прийнятого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05 липня 2013 року № 293 відповідно до якого «При погоджені договірної ціни Замовник, розглядаючи її складові, перевіряє ціни на матеріально-технічні ресурси, які повинні прийматися за відповідними обґрунтованими (як правило, найменшими при всіх рівних характеристиках) цінами на відповідні ресурси.» та відповідно якого ДП «Укрводшлях», був зобов`язаний з урахуванням п. 5.4.6.1 ДСТУ та на виконання п. 6.3.3 ДСТУ здійснити відповідний моніторинг ринку та отримати інформацію щодо вартості обладнання у безпосереднього виробника, не здійснивши відповідного моніторингу цін та не отримавши від виробника відомості щодо вартості обладнання, підписав від імені ДП «Укрводшлях» Додаток № 1 до Договору № 59в від 14 серпня 2017 року, а саме специфікацію на постачання обладнання № 1 від 14 серпня 2017 року із штучно завищеною вартістю обладнання - «Ворота подъемно-опускные плоские колесные 18,0-7,4-8,2», яка відповідно специфікації становила 19 385 027, 30 гривень, тим самим прийнявши на себе я_дг с зі дальність за вартість всіх матеріальних ресурсів (у тому числі устаткування), вказаних у локальних кошторисах. Після цього, на виконання умов договору № 59в від 14 серпня 2017 року, ПрАТ «Київгідромонтаж», 03 жовтня 2017 року уклало з ПрАТ «Завод «Кузня на Рибальскому» договір № 430-7 на виготовлення обладнання, а саме «Ворота подъемно-опускные постає колесные 18,0-7,4-8,2», яке в свою чергу в цей же день, тобто 03 жовтня 2017 року уклало з ПАТ «Новокаховський завод «Укргідромех» (код ЄДРПОУ 00100256) (у 2018 році за рішенням засновників перейменоване в акціонерне товариство «Гідросталь») договір № 431-17 на виготовлення вищезазначеного обладнання за ціною у розмірі 14 042 206, 63 гривень. На виконання умов договору № ь431-17 від 03 жовтня 2017 року, ПАТ «Новокаховський завод «Укргідромех» (код ЄДРПОУ 00100256) (у 2018 році за рішенням засновників перейменоване в акціонерне товариство «Гідросталь») виготовило та в подальшому поставило на адресу ДП «Укрводшлях» вищезазначене обладнання а саме «Ворота подъемно-опускные плоские колесные 18,0-7,4-8,2», а ПрАТ «Завод Кузня на Рибальському» в свою чергу перерахувало на рахунок ПАТ «Новокаховський завод «Укргідромех» (код ЄДРПОУ 00100256) (у 2018 році за рішенням засновників перейменоване в акціонерне товариство «Гідросталь») грошові кошти у розмірі 14 042 206,63 гривень за виготовлене обладнання. При цьому, ПрАТ «Завод «Кузня на Рибальському» не поніс будь-які витрати, пов`язані з придбанням обладнання (відпускні, транспортні, заготівельно-складські або інші) або по його додатковій обробці. Транспортування обладнання здійснювалося безпосередньо зі складу виробника на будівельний майданчик. Відповідно до висновку комплексної товарознавчої експертизи № 31416/21- 54/31417/21-56 від 14 травня 2022 року, складеному експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, вищезазначене обладнання, а саме ворота підйомі-опускні плоскі колісні 18,0-7,4-8,2, виготовлені на території України ПАТ «Новокаховський завод «Укргідромех», а їх фактична вартість становить 9 378 518,86 грн. без ПДВ. Фактична вартість всього комплекту обладнання з урахуванням монтажних пристосувань становить 11 701 838,86 грн. без ПДВ, тобто всього 14 042 206,63 грн. з ПДВ. Після чого, ПрАТ «Київгідромонтаж» за договором від 14 серпня 2017 року № 59 здійснив постачання виготовленого ПАТ «Новокаховський завод «Укргідромех» (код ЄДРПОУ 00100256) (у 2018 році за рішенням засновників перейменоване в акціонерне товариство «Гідросталь») обладнання - воріт підйомно-опускних плоских колісних 18,0-7,4-8,2, згідно специфікації на постачання обладнання та часткове постачання монтажних пристосувань, відповідно до Додатку 1 Договору загальною вартістю 20 853 700,43 грн, з яких вартість безпосередньо воріт склала 19 385 027,3 грн., що підтверджується видатковими накладними № 262 від 30 листопада 2017 року, № 282 від 14 грудня 2017 року, № 284 від 19 грудня 2017 року, № 289 від 26 грудня 2017 року, № 292 від 26 грудня 2017 року, а ДП «Укрводшлях» здійснив розрахунки за поставлене обладнання та монтажні пристосування у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 22 від 04 грудня 2017 року, № 28 від15 грудня 2017 року, № 29 від 20 грудня 2017 року, № 42 від 26 грудня 2017 року, № 43 від 26 грудня 2017 року. Таким чином, [PERSON] , будучи заступником начальника ДП «Укрводшлях», та діючи на підставі довіреності № Пр/10-07/47 від 21 липня 2017 року, якою його уповноважено в.о. директором ДП «Укрводшлях» [PERSON] на підписання від імені та в інтересах ДП ВШ «Укрводшлях» договорів про надання послуг/виконання робіт на судноплавних шлюзах за кошти Державного бюджету України, неналежно виконуючи свої обов`язки через несумлінне ставлення до них, за відсутності затвердженого у встановленому порядку зведеного кошторисного розрахунку вартості проекту будівництва, не здійснивши відповідного моніторингу цін та не отримавши від виробника відомості щодо вартості обладнання, підписав з ПрАТ «Київгідромонтаж» договір № 59 від 14 серпня 2017 року та Додаток № 1 до Договору № 59в від 14 серпня 2017 року, а саме специфікацію на постачання обладнання № 1 від 14 серпня 2017 року із штучно завищеною вартістю обладнання - «Ворота подъемно-опускные плоские колесные 18,0-7,4-8,2» та ДП «Укрводшлях», в результаті чого ДП «Укрводшлях» здійснив закупівлю обладнання за договором № 59в за цінами, які значно перевищують фактичну вартість обладнання без будь-якого належного обґрунтування. В результаті неправомірних дій [PERSON] державі, в особі Державного підприємства «Укрводшлях», - було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 6 811 493,79 грн. Таким чином, [PERSON] вчинив службову недбалість, тобто неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 367 КК України. В ході розгляду зазначеного кримінального провадження в суді, обвинуваченим заявлено клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, в зв`язку із закінченням строків давності, відповідно до ст. 49 КК України, яке задоволено судом. Крім того, в ході розгляду зазначеної справи судом роз`яснено [PERSON] , що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі, на підставі ст. 49 КК України, - є звільненням від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих обставин. В обґрунтування позову зазначено, що неправомірними діями відповідача позивачу спричинено матеріальну шкоду, яка підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала, а тому з огляду на наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача на спричиненою шкодою, позивач вимушений звернутись до суду із даними вимогами. Заперечуючи проти позовних вимог, сторона відповідача вказувала на відсутність вини відповідача у завданій шкоді позивачу, та пропуск позивачем встановленого законом строку для звернення до суду із даними вимогами, а відтак наявні підстави для відмови в задоволенні позову. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», обов`язковими підставами відшкодування матеріальної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 Постанови від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення від кримінальної відповідальності - це лише відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК України, у порядку, встановленому КПК України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування. У пункті 2 вказаної постанови наведений вичерпний перелік випадків звільнення особи на підставі ст. 49 КК України від кримінальної відповідальності та зазначено, що однією із основних умов звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення має бути певні обставини, у тому числі, настання такої події, як закінчення строків давності. Таким чином, відсутні підстави стверджувати, що звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не залежить від таких умов як доведеність вини особи та встановлення факту вчинення злочину. Крім того, у пункті 2 вказаної постанови зазначено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення. Судам слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави. Як вбачається із вказаної вище ухвали Подільського районного суду м. Києва від 30.05.2023 у справі № 758/5535/23, обвинувачений [PERSON] звернувся до суду із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Суд, за наявності згоди [PERSON] на закриття кримінальної справи, у зв`язку з закінченням строків давності, задовольнив вказане клопотання, звільнив обвинуваченого від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 12023100000000567 за ч. 2 ст. 367 КК України закрив. Обставини вчинення [PERSON] злочину та його наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди позивачу на загальну суму 6811493,79 грн викладені в описовій та мотивувальній частинах вказаної ухвали суду, та, остання, на час розгляду даного спору набрала законної сили. Разом із тим, суд зауважує, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в такому разі потерпілі не позбавлені можливості звернутись до суду з позовом про відшкодування заподіяної злочином шкоди в порядку цивільного судочинства. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 398/571/15-ц (провадження № 61-1059св20) зроблено висновок про те, що звільнення від кримінальної відповідальності в контексті розглядуваного правового інституту не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинною у вчиненні злочину. У такому випадку КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 серпня 2022 року у справі № 346/4425/18 (провадження № 61-7008св21) зроблено висновок про те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України є нереабілітуючими обставинами, а тому відповідач повинен відшкодувати позивачу заподіяну з його вини матеріальну шкоду. Аналогічні висновки містяться й в інших рішеннях Верховного Суду, зокрема постановах від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16 к провадження № 51-1491 км19, від 17.11.2020 у справі № 333/6733/16-к провадження №51-4179км20, та ухвалах від 02.12.2020 у справі № 509/4247/17 провадження № 51-5696ск20, від 27.01.2021 у справі № 140/1547/15-к провадження №51-336ск 21, від 19.03.2021 у справі № 451/1380/17 провадження №51-1253ск21. Заперечення сторони відповідача не спростовують факт заподіяння позивачу матеріальної шкоди, внаслідок протиправних дій відповідача, які полягали у неналежному виконанні обов`язків через несумлінне ставлення до них, не здійсненні відповідного моніторингу цін та не отриманні необхідних документів, в результаті чого відповідачем були підписані документи та позивачем була здійснена закупівля обладнання за цінами, які значно перевищують фактичну вартість обладнання без будь-якого належного обґрунтування, чим було спричинено позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 6 811 493,79 грн. Враховуючи вищевикладені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що всі умови, які необхідні для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування завданої позивачу шкоди знайшли своє підтвердження в ухвалі Подільського районного суду м. Києва від 30.05.2023 у справі № 758/5535/23, якою відповідача хоча і звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 367 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрито, у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності, однак, звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності за вказаною вище нереабілітуючою обставиною не означає, що суд визнав його невинуватим у вчиненні кримінального проступку. За вказаних обставин позовні вимоги про відшкодування матеріальних збитків завданих кримінальним правопорушення, знайшли своє підтвердження, оскільки, аналіз наведених положень законодавства та встановлених обставин справи дають підстави для висновку про наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням відповідача, що призвело до заподіяння позивачу матеріальної шкоди в розмірі 6 811 493,79 грн. Однак, стороною відповідача в ході розгляду справи заявлено про застосування строків позовної давності до позовних вимог. Перевіряючи обґрунтованість заявленого клопотання, суд приймає до уваги те, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди (ч. 3 ст. 233 КЗпП України). Відповідно до статті 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки. Встановлені статтями 228, 223 КЗпП України, строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести в рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Саме таку правову позицію викладено Верховним Судом України в постанові № 6-409цс16 від 06.04.2016. Як роз`яснено в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах по відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Прийняття ухвали про звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження не усуває юридичного значення доведених до відома юридичної особи або органу державного управління актів, висновків та інших документів, здатних підтвердити початок перебігу встановленого частиною третьою статті 233 КЗпП України строку звернення до суду. З огляду на викладене можна зробити висновок, що за змістом частини третьої статті 233 КЗпП України, день прийняття ухвали про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка є відповідачем у цивільній справі про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на працівника обов`язків, не слід вважати днем виявлення шкоди, заподіяної цим працівником, у разі наявності акта або висновку, складених у результаті інвентаризації матеріальних цінностей, під час ревізії або перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації (правовий висновок ВСУ у постанові від 27.04.2016 року у справі № 6-216цс16). Строки, що встановлені ст. 233 КЗпП України, можуть бути поновлені судом за наявності поважних причин. Оцінку причин, як поважних, робить суд. Поважність причин означає, що позивач не ставився зневажливо до питання про захист своїх прав, але його зверненню за захистом перешкоджали такі причини, які надають всі підстави виявити повагу та поблажливість до позивача. Відповідно до п.1 розд. XIX «Прикінцеві положення» КзПП під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, з 12 березня 2020 року на усій території України встановлено карантин та запроваджено обмежувальні протиепідемічні заходи з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19. Дія карантину неодноразово продовжувалася відповідними постановами Кабінету Міністрів України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 (зі змінами) про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 до 30 червня 2023 року. Виходячи зі встановлених обставин справи, та приймаючи до уваги те, що позивача залучено до участі у кримінальному провадженні в якості потерпілого 18.05.2023, та менше ніж через місяць ухвалою суду від 30.05.2023 відповідача звільнено від кримінальної відповідальності та закрито провадження у кримінальній справі, у зв`язку із закінченням строків давності, тобто з нереабілітуючих підстав, а також з огляду на дію на усій території України карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України корона вірусу, а тому суд вважає, що строк пропущений позивачем з причин, які є поважними, а відтак клопотання про застосування строків позовної давності, на переконання суду, задоволенню не підлягає. Суд зазначає, що інші наведені доводи в обґрунтування заперечень на позов не спростовують наведених висновків суду. Як вказує Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 102 172,41 грн.

Outcome: approved