Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Позивачка звернулась\~до суду\~з позовом\~мотивуючи це\~тим,\~що згідно технічного паспорта вона є власником гаража, який побудований в 1991 році та розташований по [ADDRESS] , однак право власності на гараж не зареєстровано. Під час звернення до державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області їй повідомили, що відсутність документів передбачених для реєстрації об`єктів збудованих до 05 серпня 1992 року, а саме виписки про погосподарський облік у зв`язку з відсутністю погосподарського обліку в межах селища Петрове, унеможливлює здійснення державної реєстрації речового права на вищевказаний гараж. Таким чином в результаті вище зазначених обставин вона позбавлена можливості оформити своє право власності на гараж, а тому просить суду визнати за нею право власності на гараж, загальною площею 20,8 кв.м., який загалом складається з А-1 гараж, пд-підвал, розташований по [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, але подала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позов підтримала повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позову заперечень не висловив. Суд, дослідивши документи справи вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно технічного паспорта від 25 грудня 2024 року, виготовленого на гараж за [ADDRESS] , [PERSON] є його власником (а.с.8-10), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №229681843 від 26 жовтня 2020 року (а.с.6). Відповідно до характеристики об`єкта нерухомого майна (узагальнена інформація) технічного паспорта від 25 грудня 2024 року, рік спорудження гаражу за [ADDRESS] є 1991 рік (а.с.12). Однак, згідно архівної довідки від 13 січня 2025 року № 1, виданої КП «Олександрійського МБТІ», право власності на гараж за [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.7). Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом, що передбачено частиною четвертою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу України та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з частиною першою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з підстав для відмови в державній реєстрації прав є наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Пунктом 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. На підставі ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За правилами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це спорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 Цивільного кодексу України). Однак,\~звернувшись до\~державного реєстратора\~Центру надання\~адміністративних послуг\~Петрівської селищної\~ради з\~метою реєстрації\~права власності\~на зазначений\~гараж,\~ [PERSON] \~повідомили,\~що відсутність\~документів передбачених\~для реєстрації\~об`єктів\~збудованих до\~05\~серпня 1992\~року,\~унеможливлює здійснення\~державної реєстрації речового право на вищевказаний гараж. Таким чином в результаті вище зазначених обставин позивачка позбавлена можливості оформити своє право власності на вищевказаний гараж в позасудовому порядку, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на гараж № [NUMBER] , загальною площею 20,8 кв.м., який загалом складається з А-1 гараж, пд-підвал, розташований по [ADDRESS] . Вказані правовідносини регулюються ст.ст.2,3,28,31,22,24,27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст.328,331,392 ЦК України.

Outcome: approved