Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в суд із позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дітей та просить суд ухвалити рішення, яким визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказує на те, що він і відповідачка [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач і відповідач разом не проживають, оскільки розлучилися, відповідно до рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 15.07.2024р.. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з матір`ю. 19 червня 2024 року, позивач дізнався, що відповідачка разом з дітьми під приводом поїздки на відпочинок, виїхали за кордон та знаходяться там до сьогоднішнього дня, чим своїми діями чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дітьми та намагається обмежити його участь у житті дітей. Згодом, [PERSON] звернувся до служби у справах дітей щодо визначення способу участі батька у вихованні дітей, за результатами якого 04 жовтня 2024 року Солотвинська селищна рада надала йому рішення, яким затвердила висновок від 27 вересня 2024 року щодо визначення способу участі батька у вихованні дітей, а саме встановлено час спілкування батька з дітьми щоденно з 18:00 до 20:00 год в телефонному режимі, на час перебування дітей за межами України. Однак, Відповідачка надалі чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми. В ході спілкування з старшою дитиною, донькою [PERSON] , через соціальні мережі «Тelegram» та «Viber» позивачу стало відомо, що дітям загрожує небезпека. Зокрема донька [PERSON] повідомила батьку, що за кордоном діти проживають разом з чужими людьми, які зловживають алкогольними напоями та застосовують фізичне насильство по відношенню до дітей, а саме б`ють їх, що підтверджується фотокопіями. Крім того, відповідач стверджує, що відповідно до консультативного висновку спеціаліста ТОВ «Нейроглобал» відповідачці було поставлено діагноз: астено-депресивний синдром. Наразі між позивачем і відповідачем існує спір щодо визначення місця проживання дітей, який вони самостійно, в позасудовому поряду, вирішити не можуть. З урахуванням якнайкращих інтересів дітей, позивач просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з ним. Ухвалою суду від 18.11.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 10.12.2024 р. підготовче провадження у справі було закрито і призначено справу до судового розгляду. 04.02.2025р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої відповідач, позов не визнала повністю та просила в його задоволенні відмовити, оскільки вважає абсолютно безпідставним. Вважає, що справжньою причиною звернення позивача з даним позовом до суду є не його турбота про дітей, а те що він намагається помститись відповідачці за те, що вона його покинула (виїхала з дітьми за кордон) і відмовилась надати йому відмову від їхнього спільно нажитого за час шлюбу майна, а саме житлового будинку по [ADDRESS] , в якому позивач на даний час проживає. Причиною їхнього розлучення стала та обставина, що позивач систематично вчиняв щодо відповідачки домашнє насильство, фізичне та психологічне, навіть в присутності дітей, що також відобразилося на їхньому емоційному стані. На даний час відповідачка разом з двома дітьми на підставі відповідного дозволу проживають на території Чеської Республіки, у м. Прага. Вона винаймає окреме житло, що підтверджується відповідним витягом з договору оренди від 07.08.2024р. В цьому будинку також орендують житло батьки відповідачки, які її підтримують і допомагають при потребі фінансово та з доглядом за дітьми. Деякий час відповідачка отримувала фінансову допомогу від Чеської республіки. Разом, з тим відповідачка успішно склала нострифікаційний іспит і 04.10.2024р Магістратом столиці Праги їй було видано Нострифікаційне засвідчення вих..№МНМП 1829588/2024. В зв`язку з відсутністю на даний час вільної вакансії медичної сестри вона влаштувалась на іншу роботу, що підтверджується Трудовим договором від 20.01.2025р. Діти навчаються у школі, що підтверджується відповідними довідками про навчання від 20.12.2024р. Відповідачка створила дітям належні умови для проживання, навчання та відповідного розвитку. Діти забезпечені усім необхідним. Вони стали спокійніші і щасливіші, тому просить у задоволенні позову відмовити. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Денега Д.М. в судовому засіданні позов підтримали повністю, наполягали на його задоволенні, з підстав зазначених у позовній заяві. Позивач [PERSON] пояснив, що просить визначити місце проживання дітей з ним, оскільки відповідач [PERSON] забороняє дітям з ним спілкуватись. Зазначив, що підставою для заявлення даного позову, є перешкоджання йому у спілкуванні з дітьми відповідачем. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Яремчук М.Є. в судовому засіданні проти позову заперечили та просили в його задоволенні відмовити повністю. Зазначили про створення матір`ю сприятливих умов для навчання та розвитку дітей за місцем їх постійного проживання у Празі. Виходять з найкращих інтересів дітей. Відповідач не забороняє батькові спілкуватись з дітьми, а лише не бажає щоби батько в розмові з дітьми ображав та принижував матір дітей. Батько вільно спілкується з дітьми. Представник третьої особи Гогільчин С.В. в судовому засіданні проти позову заперечила, та просила у його задоволенні відмовити. Також, просила суд врахувати наданий раніше органом піклування селищної ради висновок і у задоволені відмовити. Вислухавши думку позивача та представника позивача в обгрунтування позову, думку представника відповідача та 3-ї особи в обгрунтування заперечення проти позову, дослідивши надані суду письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 01 серпня 2017 року у Богородчанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №66, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який на підставі рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 15 липня 2024 року, було розірвано (а.с. 22-25 т.1). У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.26-27 т.1). На підтвердження того, що позивач-батько [PERSON] має можливість забезпечити дітям належні умови для проживання та навчання, які будуть відповідати їхнім інтересам, суду надав наступні письмові докази: Довідку про доходи №78 від 07.10.2024р. видану ТОВ «Нафтогазенерго», відповідно до якої [PERSON] займає посаду з посадовим окладом 30600, 00 гривень. Загальна сума доходу за період з серпня 2023р до вересня 2024р. за винятком податків становить 710 025,34 гривні(а.с.36т.1). Характеристику, видану [PERSON] за місцем роботи, відповідно до якої за час роботи в ТОВ «Нафтогазенергія» [PERSON] проявив себе висококваліфікованим, ініціативним та відповідальним працівником з високим рівнем трудової дисципліни. Звертає увагу на поліпшення методів роботи. Сумлінно ставиться до своїх обов`язків, своєчасно та якісно виконує план-графік будівництва та капітальних ремонтів свердловин з врахуванням безаварійної проводки свердловини. Постійно підвищує свій професійний рівень, зарекомендував себе як здібний організатор під час виконання завдань керівництвом. Бере активну участь у житті бурової бригади та колективу Компанії. Користується авторитетом у керівництва Компанії, серед своїх колег та підлеглих. Правила внутрішнього трудового розпорядку та умови трудового договору не порушував(а.с. 37 т.1). Витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», відповідно до якого [PERSON] до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, в розшуку не перебував (а.с..38т.1). Характеристику видану, за місцем проживання, Солотвинською селищною радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області на ім`я [PERSON] , відповідно до якої [PERSON] за весь час проживання в селі Бабче зарекомендував себе з позитивної сторони. Дисциплінований, відповідальний з повагою відноситься до людей. Ввічливий, скарг від сусідів та односельців на його поведінку в Бабченську сільську раду не поступали(а.с. 39т.1). Акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання від 21.10.2024р., акт обстеження умов проживання від 18.09.2024р. та інформація з державного реєстру речових прав №400164484, відповідно до яких [PERSON] проживає в житловому будинку, розташованому по [ADDRESS] , який має два поверхи та складається із 6 кімнат. Умови проживання відповідають загальноприйнятим умовам проживання, затишно та чисто. Зазначений вище житловий будинок, являється власністю [PERSON] (а.с.40-43т.1). Висновок про визначення способу участі батька у вихованні малолітніх дітей, затверджений рішенням №204 від 27.09.2024р., відповідно до якого під час перебування дітей за межами України встановлено час для спілкування батька з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] та малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] в телефонному режимі в такі дні та години: щоденно з 18.00 год. до 20.00 год. (а.с.51-54 т.1). Психологічна характеристика психоемоційного стану та сімейних відносин [PERSON] [INFO] , надана Центром психологічної допомоги дітям «Серденько», відповідно до якої на підставі психологічного аналізу можна зробити висновок, що [PERSON] є емоційною стабільною особою здатною до виконання батьківських обов`язків. Його стосунки з дітьми є близькими та довірчими, він виявляє стурбованість їхнім благополуччям. Важливо вирішити та завершити конфлікт з колишньою дружиною, щоб забезпечити сприятливе середовище для розвитку та виховання дітей (а.с. 221 -225т.1). На підтвердження того, що відповідач-мати [PERSON] забезпечує дітям належні умови для проживання та навчання, які відповідають їхнім інтересам, суду надала наступні письмові докази: Договір оренди, відповідно до якого [PERSON] , орендує житло за адресою: [ADDRESS] , LV № 259. Квартира розміром 2 + кк, на третьому поверсі площею 43,7 м2 з терасою, № 7 з приналежностями. Дану Нерухомість Орендодавець передає в оренду Орендарю з метою проживання. Нерухомість також будуть використовувати: [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] (а.с. 159-166 т.1). Нострифікаційне засвідчення про визнання дійсності іноземного документа про тримання освіти в Чеській Республіці №МНМР 1829588/2024, відповідно до якого [PERSON] підтвердила власний диплом молодшого спеціаліста (а.с. 167-168 т.1). Трудовий договір від 20.01.2025р., відповідно до якого [PERSON] працює прибиральницею із заробітною платою 21000 чеських крон (а.с. 200 - 202) Довідки Міністерства внутрішніх справ №ОАМ-379114/МС-2024, №ОАМ -379126/МС-2024 та №ОАМ-19088/-2025 відповідного дозволу проживання на території Чеської Республіки у м. Прага, виданими на ім`я [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] (а.с. 130-133, 158 т.1). Замінник посвідчення застрахованої особи ГМСК від 08.08.2024р., відповідно до яких [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , являються застрахованими особами та мають право на отримання повної медичної допомоги (а.с. 134-137). Довідки про навчання від 20.12.2024р., відповідно до яких [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , являються учнями початкової і основної школи та дитячого садку, Прага 8 - Дябліце, у Паркану, 17 (а.с.138-142). Характеристику від 10.01.2025р. класного керівника щодо особи [PERSON] , [INFO] , відповідно до якої підтверджується, що учениця з 01.09.2024р. відвідує 4-А клас. Інтеграцію в класний колектив спростила обставина,що в класі з`явилася ще одна нова дівчинка-українка, а інша навчається уже третій рік. Мовний бар`єр на початку навчального року допомогло подолати інтенсивне навчання з чеської мови, яке веде спеціальний педагог. Проблем з поведінкою немає. Матір цікавиться тим, що відбувається у школі, відвідує консультації, всі пропуски занять ученицею є належним чином пояснені, всі оплати сплачені. Учениця навіть зареєстрована на травневу пізнавальну екскурсію (а.с. 145-146 т.1). Характеристику від 09.01.2025р. класного керівника щодо особи [PERSON] , [INFO] , відповідно до якої підтверджується, що учень з 01.09.2024р. відвідує 1-А клас. Інтеграцію в класний колектив ускладнив на початку навчального року мовний бар`єр. Поступово до шкільного середовища адаптувався добре. Навчання йому ускладнює мовний бар`єр. Здатний засвоїти навчальну програму, але іноді не працює згідно вказівок вчителя. Проблем з поведінкою немає. Доєднався до репетицій програми різдвяного вечора, яку учні презентували батькам. У навчанні бере участь асистентка для українських школярів у обсязі 6 годин на тиждень. До школи ходить регулярно, є доглянутий. Його посібники в основному в порядку. Відвідуванням школи свого сина матір цікавиться. Станом на дату написання пропущені години належним чином пояснені і оплати сплачені (а.с.143-144 т.1). Висновок спеціаліста за результатами психологічного дослідження психоемоційного стану дитини - [PERSON] від 16.01.2025р., відповідно до якого зазначено, що «дитина відчуває значимість батька, але при цьому переважає підсвідоме негативне ставлення до нього (ранг батька найменший і такий, як у вчителя, який постійно свариться та кричить). Психологічно наближеним до себе дитина сприймає маму та сестру. Можна стверджувати про негативний вплив на дитину(включаючи проблеми в інтелектуальному розвитку) ситуації в родині в цілому. Виходячи із індивідуально-психологічних особливостей, емоційного стану, рівня комфорту та розвитку психологом зроблено висновок, що дитині краще проживати з матір`ю (а.с. 151-154 т.1). Висновком спеціаліста за результатами психологічного дослідження психоемоційного стану дитини - [PERSON] від 16.01.2025р., відповідно до якого зазначено, що «дитина до мами більше прихильна ніж до тата, в деяких ситуаціях почуває себе між ними (не може зробити вибір на користь когось з них). При цьому на підсвідомому рівні проявляється негативне ставлення до батька (ранг батька найменший і такий, як у вчителя, який постійно свариться та кричить). Психологічно наближеними до себе дитина сприймає подругу та маму. Можна стверджувати про негативний вплив на дитину ситуації в родині в цілому. Виходячи із індивідуально-психологічних особливостей, емоційного стану, рівня комфорту та розвитку психологом зроблено висновок, що дитині краще проживати з матір`ю (а.с. 147-150 т.1). Довідку надану Центром психологічної допомоги дітям «Серденько», щодо проходження психотерапії [PERSON] [INFO] . Довідка надана за результатами проведених зустрічей із психотерапевтом у 2024р. Первинний запит до психотерапевта включав: погіршення психоемоційного стану, що пов`язане і негативною поведінкою чоловіка та пережитими стресовими подіями у сім`ї. Скарги на тривогу та панічні атаки, замкнутість, труднощі дихання, поганий сон, страх. Під час психологічних сесій з клієнткою було встановлено: занижена самооцінка пов`язана з стресовими подіями у сім`ї. При цьому, захисна реакція клієнтки передбачала замкнутість та страх; під час стресових ситуацій спостерігалось належна тривожність. З клієнткою було проведено психотерапевтична та психокорекційна робота, щодо подолання наслідків пережитого стресу, зменшення психосоматичних проявів. А також підвищення рівня самооцінки, покращення самоставлення, ви значення власних почуттів. За результатами проведеної роботи з клієнткою спостерігається підвищення самооцінки, покращення комунікативної компетенції та психоемоційного стану загалом: відсутність психосоматичних реакцій на стрес. Психоемоційний стан клієнтки є помірно стійким, та потребує постійного спостереження і підтримки найближчого оточення. Рекомендовано створення безпечної ситуації перебування клієнтки. Зменшення впливу стресових факторів, підтримка та турбота від найближчого оточення . А також, спостереження за станом здоров`я. Подальша робота із психологом та психотерапевтом при потребі (а.с. 243 т.1). Довідку надану Центром психологічної допомоги дітям «Серденько», щодо проходження психотерапії [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Довідка надана за результатами проведених зустрічей неповнолітніх із психотерапевтом, які проходили у 2024р. Зустріч з дітьми проводилась без присутності батьків. Первинний запит до психотерапевта включав: погіршення психоемоційного стану дітей пережитого стресовими ситуаціями у сім`ї. Скарги на тривогу, замкнутість, труднощі дихання, тривожні розлади, страх, поганин сон. Під час сесії з неповнолітніми проведена психотерапевтична та психокорекційна робота щодо подолання наслідків пережитого стресу га негативних переживань, зменшення психосоматичних проявів. За результатами проведеної роботи з дітьми спостерігається підвищення самооцінки, покрашення комунікативної компетенції та психоемоційного стану загалом, відсутність психосоматичних реакцій на стрес. Психоемоційний стан неповнолітніх є помірно стійким, і потребує постійного спостереження і підтримки найближчого оточення. Рекомендовано: створення безпечної ситуації перебування дітей. Зменшення впливу стресових факторів, підтримка та турбота від найближчого оточення. А також спостереження за станом неповнолітніх та подальша робота з психологом або психотерапевтом при потребі (а.с. 244 т.1). З наданої позивачем психологічної характеристики психоемоційного стану та сімейних відносин [PERSON] , яка складена Центром психологічної допомоги дітям «Серденько» (а.с. 221) вбачаються теплі та довірчі стосунки батька з дітьми, проте наявна незаверщшена конфліктна ситуація з дружиною, що перешкоджає комфортному спілкуванню. З досліджених в судовому засіданні відео розмов та переписки в месенджерах позивача з дітьми та доньки [PERSON] з тіткою, встановлено вживання батьком образливих висловлювань відносно матері дітей та вживання агресивної риторики в спілкуванні з дітьми. Факт нібито побиття дітей на якому наголошував позивач в судовому засіданні, не знайшов свого об`єктивного підтвердження доказами. З наданої позивачем переписки, оцінюючи її зміст через призму відносин між батьками, не вбачається загрози дітям чи спричинення їм тілесних ушкоджень, які обумовлюють задоволення позову. За місцем проживання відповідача з дітьми та з її батьками встановлено, що відповідач забезпечена житлом, роботою, дітям забезпечено належні умови для проживання, навчання та дозвілля. Батько за своїм постійним місцем проживання в Україні також забезпечений роботою, працює вахтовим методом, має стабільний дохід, належні умови для проживання дітей, вправі розраховувати на допомогу своїх батьків. Разом з тим, у суду відсутні підстави для зміни місця проживання дітей та повернення їх в Україну. Позивачем не обґрунтовано належним чином доцільність переїзду дітей, зміни не лише їхнього місця проживання, а й місця навчання та оточення. Влаштування повсякденного життя у іншому місці проживання потребує не лише додаткових зусиль від батьків, а є травматичним для дітей. Підстави для висновку про відповідність інтересам дітей їх повернення в Україну, відсутні. Спілкування та виховний вплив з боку обох батьків відповідає інтересам дітей. Питання спілкування батька з дітьми вирішувалось висновком про визначення способу участі батька у вихованні малолітніх дітей (Рішення виконкому Солотвинської селищної ради від 27.09.2024 №204). Позивач неодноразово зауважував про перешкоджання йому у спілкуванні з дітьми з боку матері, однак вагомих доказів протиправної поведінки матері не надав. Вході дослідженої переписки в месенджерах спостерігається нетерпимість та агресія до матері в розмовах батька з дітьми, яка є продовженням конфлікту між батьками, а не виховним та повчальним впливом батька на дітей. Мотиви позову, пояснення позивача та надані ним докази є продовженням ворожого ставлення позивача до матері своїх дітей. З вищевказаного вбачається, що [PERSON] не вивозила примусово та не переховує дітей, а лише тимчасово, без наміру змінити державу їх постійного проживання вивезла, дітей за кордон. Разом з тим, із наданою сторонами переписки в месенджерах, мати дітей не забороняє їм спілкуватися з батьком, що також визначено відповідним висновком про визначення способу участі батька у вихованні малолітніх дітей, затвердженим рішенням №204 від 27.09.2024р. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Ч. 3,4 ст.29 ЦК України визначає, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору, місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. ч. 1, ч. 2, ч. 6, ч. 8 ст.7 СК України визначає, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно ч. 1 ст. 9 СК України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Як зазначено у ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Відповідно до положень ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 1, ч. 2 ст. 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. Згідно ч. 1,2 ст.160 СК України - місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Частина 1, ч. 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Із досліджених вище письмових доказів вбачається, що [PERSON] , забезпечує [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , належні умови для проживання та навчання, так як мати офіційно орендує житло та працює. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, §54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Суд також, враховує, що батько дітей, у разі залишення дітей з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дітьми, турботи відносно дітей та участь у вихованні дітей і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дітей щодо встановлення часу та порядку спілкування з дітьми або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14.12.2016 у справі № 6-2445цс16 та від 12.07.2017 у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме, ст.161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду зазначала, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989. Суд також враховує висновок Верховного Суду, відображений у постанові від 15.01.2020 по справі №148/1555/17, за яким рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім права батьків. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Враховуючи викладене, а також те, що [PERSON] здійснює догляд за дітьми, створила для них належні побутові умови для проживання, займається її вихованням, виходячи із якнайкращого забезпечення інтересів, беручи до уваги їх вік дітей, а також те, що діти проживають з матір`ю в іншій країні у вже звичних для них умовах, відсутність обставин, які б унеможливлювали проживання дітей з матір`ю, проживання батька окремо від дітей в Україні, суд приходить до висновку про доцільність відмови у задоволенні позову. Також суд враховує висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Солотвинської селищної ради №281 від 04.12.2024р., відповідно до якого орган опіки та піклування не вважає за доцільним визначати місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з батьком-позивачем [PERSON] . Доводи позивача, що відповідачка [PERSON] , не належним чином забезпечує умови проживання та навчання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи, що судом встановлено, що проживання дітей разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дітей, а навпаки позитивно сприятиме їх розвитку як психологічному так і фізичному, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки таке рішення відповідатиме найвищим інтересам дітей. Суд наголошує, що відмова у задоволенні позову, щодо визначення місця проживання дітей разом із батьком, не позбавляє батька права на особисте спілкування з дітьми та прийняття участі у їх вихованні. При цьому, суд зазначає, що батько дітей, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дітей, має право та обов`язок спілкуватися з дітьми, піклуватися про їх здоров`я, стан їх розвитку, незалежно від того з ким вони будуть проживати. У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дітьми, визначене у цій справі місце проживання дітей може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею, документально підтверджені, судові витрати. Враховуючи, те що у задоволенні позову відмовлено повністю, тому суд вважає за доцільне судові витрати віднести на рахунок позивача, і з відповідача не стягувати.

Outcome: dismissed