Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

У жовтні 2024 року до суду звернулося АТ «Універсал Банк»» (далі позивач, Банк) із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг. В обґрунтування позову позивач вказував, що 21 травня 2021 року між АТ «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останньою анкети-заяви до договору про надання банківських послуг. За умовами укладеного договору АТ «Універсал Банк» надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі 35 000,00 грн. спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Своїм власноручним підписом в анкеті-заяві [PERSON] підтвердила, що зазначена анкета-заява разом із Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Посилаючись на те, що [PERSON] умови укладеного договору не виконує, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість, що виникла станом на 05.09.2024 року, у розмірі 131\~614,48 грн., що є заборгованістю за наданим кредитом (тілом кредиту) та судові витрати. Ухвалою судді від 14 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 30 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, залучено сторін, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 05 лютого 2025 року до суду, на виконання вимог ухвали суду, надійшла уточнена позовна заява з додатками. Розмір позовних вимог позивачем не змінювався. У судове засідання представник позивача АТ «Універсал Банк» не прибув. У позовній заяві просили справу розглядати без участі їх представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибула з невідомих суду причин, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за її відсутності не подавала. У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судове засідання не прибула. Була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення сповіщення на в електронний кабінет. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 10 квітня 2025 року постановлено про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. 21 травня 2021 року відповідач [PERSON] підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Monobank»/Universal Bank, в якій просила про відкриття поточного рахунку, а також своїм підписом повністю та безумовно прийняла пропозицію банку та погодилася з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «Monobank»/Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms; тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг (а.с. 14). Відповідно до п. 2 анкети-заяви відповідач погодилася, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Пунктом 4 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг відповідач засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (далі - УЕП) з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватись нею для вчинення правочинів та платіжних операцій. Також відповідач визнала, що УЕП є аналогом власноручного підпису. Зі змісту анкети-заяви вбачається, що відповідач надала дозвіл на встановлення кредитного ліміту на суму, вказану в мобільному додатку. До кредитного договору банк додав Умови та Правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при надання банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank від 19.05.2021 року, Умови по Чорній картці monobank без дати, паспорт споживчого кредиту Чорної карти monobank та таблицю обчислення загальної вартості кредиту (т. 1 а.с. 142-168). АТ «Універсал Банк» відкрило відповідачу [PERSON] рахунок № [NUMBER] , тип рахунку чорна картка, що підтверджується довідкою про наявність рахунку від 20.01.2025 (а.с. 133). Відповідно до довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 01.10.2024 року, 21.05.2021 року [PERSON] в АТ «Універсал Банк» було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у гривні шляхом підписання анкети-заяви до договору. Розмір встановленого кредитного ліміту по поточному рахунку становив 35 000,00 грн. (а.с. 132). АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме, надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушив умови кредитного договору, в наслідок чого утворилася заборгованість. Із виписок про рух коштів по картці за період з 21.05.2021 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 року по 20.01.2025 року вбачається, що відповідач [PERSON] активно користувалася вказаною карткою, про що відображено відповідні операції, а саме: зняття готівкових коштів, розрахунок за товар з супермаркетах, кав`ярнях, магазинах, бістро, автозаправках, крім того, здійснювала поповнення мобільного рахунку, поповнювала власну картку, здійснювала перекази, інші платежі тощо. Із цих же виписок також постає, що баланс на початок періоду складає 1\~972,31 грн. Баланс на кінець періоду складає - (мінус) 131\~642,48 грн. Кредитний ліміт (станом на 20.01.2025 року) складає 3000,00 грн. Заборгованість (станом на 20.01.2025 року) складає 134\~642,48 грн. Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості, що виникла станом на 05.09.2024 року у розмірі 131\~614,48 грн., що є боргом лише за тілом кредиту. Згідно статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями частини 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього ж Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У позовній заяві АТ «Універсал Банк» посилається на те, що особливістю проекту «Monobank» є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень. Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 21 травня 2021 року [PERSON] підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. У цій анкеті-заяві зазначено, що вона разом із Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank/UniversalBank, тарифами, які розміщені на відповідних сайтах, а також таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. У анкеті-заяві відповідач висловила свою згоду саме на укладення договору про надання банківських послуг із використанням мобільного додатку та доступу до електронних інформаційних ресурсів, для чого отримав відповідний електронний ключ та електронний підпис. Відповідач просила встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку. Пільговий період за користування кредитним лімітом до 62 календарних днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1 % на місяць із першого дня користування кредитом. Тобто, зі змісту анкети-заяви постає, що відповідач надала дозвіл на встановлення кредитного ліміту на суму, вказану в мобільному додатку. Крім того, в анкети-заяви зазначено: «Засвідчую генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем…, що буде використовуватися мною для вчинення правочинів та платіжних операцій. Також я визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису. Ризики з відшкодування збитків, що можуть бути заподіяні банку та/або клієнту, а також третім особам у разі використання УЕП, покладаються на клієнта». Відповідачу було згенеровано ключову пару з особистим електронним ключем та відповідним відкритим ключем, реквізити якого містяться в анкеті-заяві. Згідно п. 14 «Положення про застосування електронного підпису та електронної печатки в банківській системі України», затвердженого постановою Правління НБУ від 14.08.2017 року № 78, яке втратило чинність на підставі постанови НБУ від 20.12.2023 року № 172 та яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, використання удосконаленого електронного підпису, удосконаленої електронної печатки та простого електронного підпису здійснюється на підставі договору між банком і клієнтом, який укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим електронним підписом) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму. Використання електронного підпису є правомірним та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі. Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18. Факт ознайомлення відповідача з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту в матеріалах справи відсутній. Наявні у матеріалах справи Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank/UniversalBank [PERSON] не підписані, а тому згідно з роз`ясненнями, що викладені у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17, із огляду на їх мінливий характер, такі Умови і правила не можна вважати складовою частиною кредитного договору. Доводи позивача про те, що факт ознайомлення підтверджується тим, що на підставі анкети-заяви відповідач висловила свою згоду з вказаними вище документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «Monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» та тарифів. Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) становить 131\~614,48 грн. Проте, фактично ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, оскільки банком також нараховувались проценти на заборгованість за кредитом у розмірі 37,2%, тому цей розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником, та його заборгованості. При цьому, із цього розрахунку боргу вбачається, що банком також здійснювалось автоматичне списання відсотків, що теж враховано ним як заборгованість за тілом кредиту, однак фактично такою не є. В Анкеті-заяві визначено, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,1 % на місяць з першого дня користування кредитом (п. 2). Проте, доказів щодо виходу відповідача з пільгового періоду, матеріали справи не містять, а з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу з 20.08.2023 року нараховувалися проценти у розмірі 37,2%. Крім того, позивачем взагалі не включено до заборгованості заборгованість по процентам. Із наданого банком розрахунку заборгованості вбачається факт користування відповідачем кредитними коштами. Позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, обов`язкові щомісячні платежі в рахунок погашення кредитних зобов`язань своєчасно та у погодженому розмірі не вносила, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Судом встановлено, що Банком нараховувалися проценти за користування кредитними коштами у розмірі 37,2% річних, що вбачається із наданих позивачем виписок по рахунку [PERSON] , та які за підрахунком суду, складають 8059,65 грн., та які Банк автоматично списував з рахунку відповідача. Такі неправомірно включені проценти до тіла кредиту та автоматично списані з рахунку відповідача у сумі 8059,65 грн., необхідно вирахувати з суми заборгованості за тілом кредиту. Крім того, з виписки, наданої позивачем до суду (а.с. 115-131), вбачається, що позивач 04.10.2024 року здійснив нарахування відповідачу судових витрат у розмірі 3028,00 грн., які також автоматично списав з рахунку відповідача з тіла кредиту, фактично не дочекавшись рішення суду по справі. При цьому, позивач у позовній заяві заявив про стягнення судових витрат з відповідача за рішенням суду. Такі дії позивача свідчать про явну недобросовісність у правовідносинах, які виникли між сторонами у справі, спрямованих на введення умисно суд в оману, що у подальшому може призвести до подвійного стягнення судових витрат з відповідача за рішенням суду та внаслідок самостійного незаконного списання коштів з рахунку відповідача з тіла кредиту. Отже, слід вирахувати з суми заборгованості за тілом кредиту неправомірно включені до нього та автоматично списані з рахунку відповідача судові витрати у розмірі 3028,00 грн. грн. Позивачем заявлено про розмір заборгованості за тілом кредиту станом на 05.09.2024 року у розмірі 131\~614,48 грн. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 120\~526,83 грн. (131\~614,48 8059,65 - 3028,00), яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Отже, у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за наданим кредитом («тілом кредиту») у розмірі 11\~087,65 грн. (131\~614,48 120\~526,83) позивачу слід відмовити за безпідставністю. Згідно з ч. 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Судом позов було задоволено у розмірі 120\~526,83 грн., що становить 91,58% від заявленого 131\~614,48 грн. Враховуючи факт часткового задоволення судом позовних вимог у розмірі 91,58%, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2773,04 грн. (91,58% від 3028,00 грн.). При цьому позивачу необхідно відмовити у поверненні сплаченого судового збору у розмірі 254,96 грн. (3028,00 грн. 2773,04 грн.). Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами у справі доказів.

Outcome: partial