Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрійському району як органу опіки та піклування, третя особа [PERSON] про призначення другого опікуна над малолітньою дитиною. Просить суд, визнати за ним право бути другим опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , яка перебуває під опікою його дружини [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя 25 червня 2004 року, актовий запис № 134. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради 23.08.2019 року було надано малолітній [PERSON] (племінниці його дружини), [INFO] , статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Оскільки, батько дитини [PERSON] (брат дружини позивача) помер, про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції складено відповідний актовий запис від 28.02.2013 року. Мати дитини [PERSON] , позбавлена батьківських прав рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2019 року справа №333/846/19. Розпорядженням голови районної адміністрації ЗМР по Комунарському району від 26.02.2021р. № 68р була звільнена [PERSON] (матір дружини позивача) від обов`язків опікуна над малолітньою [PERSON] , [INFO] , та призначена [PERSON] опікуном над малолітньою. Таким чином, на даний момент родина складається з позивача, його дружини, їхньої спільної малолітньої доньки [PERSON] . 07.06.2012 року та малолітньої [PERSON] . В них ще є син [PERSON] , [INFO] , проте він вже повнолітній та проживає окремо. Родина проживає у чотирикімнатній квартирі [ADDRESS] . Зазначена квартира належить позивачу та його дружині по частині кожному, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.07.2018 року. Там створені всі житлові умови для нормального виховання малолітньої [PERSON] . Малолітня дитина перебуває на обліку в Олександрівській службі у справах дітей. Відповідно до ч. 5 cт. 63 ЦК України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Позивач виконує обов`язки опікуна одночасно та нарівні з дружиною, внаслідок чого 30.04.2024 року він звернувся до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району із заявою про повідомлення, про те, що він бажає бути призначеним другим опікуном і, які документи потрібні. Проте, за наслідком розгляду заяви від 30.04.2024 року, листом від 10.05.2024 року йому було відмовлено у призначенні другим опікуном. Обґрунтуванням відмови стало те, що призначення другого опікуна дитині-сироті або дитині, позбавленої батьківського піклування, яка вже перебуває під опікою, не передбачено чинним законодавством. При цьому далі зазначено, що особі може бути призначено декілька опікунів чи піклувальників, у разі, коли в особи, над якою встановлено опіку чи піклування, є майно, що знаходиться в іншій місцевості. У цьому випадку опіка над цим майном установлюється за місцем перебування цього майна. За такою логікою, якщо у дитини, над якою встановлено опіку, буде майно, в іншій місцевості, то тоді можливо призначити другого опікуна, а якщо, у дитини,буде декілька, наприклад, 3 об`єктів майна, яке буде знаходитись, у різних місцевостях, то тоді можливо буде призначити три опікуна, 4 об`єкти - 4 опікуна, 5 об`єктів - 5 опікунів, 6 об`єктів - 6 опікунів і.т. Тобто райадміністрація, в особі заступника голови [PERSON] , суперечить сама собі, оскільки спочатку зазначено, що не передбачено діючим законодавством, а потім передбачено, але не в даному випадку. На переконання позивача, райадміністрація, в особі заступника голови [PERSON] , невірно тлумачать п. 2.10. правил опіки та піклування. Оскільки у зазначеному пункті правил, вказано, що управління майном, що належить особам, над якими встановлено опіку, здійснюється опікунами, також зазначено, що, якщо в особи, над якою встановлено опіку, є майно, що знаходиться в іншій місцевості, то опіка над цим майном установлюється органами опіки і піклування за місцезнаходженням майна. Тобто, у в даному пункті правил зазначено, хто саме здійснює управління майном, а також зазначено, який саме орган установлює опіку над цим майном, і ні в якому разі не зазначено, що саме ця обставина є підставою для призначення другого опікуна. Питання щодо встановлення опіки і піклування регулюються Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім Y та молоді Міністерства освіти України Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26.05.1999, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.1999 за №387/3680 та Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов 'язаноїіз захистом прав дитини, затверджених постановою КМУ від 24.09.2008 № 866. Відповідно до п. 1.2 цих правил опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав цих дітей. Опіка встановлюється для здійснення замість дитини в її інтересах цивільних прав та виконання цивільних обов 'язків її представниками. Відповідно до пункту 3.1 вказаних правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стоунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. При цьому, за умови досягнення нею відповідного віку (10 років) враховуються побажання самої дитини. Окрім того, не зважаючи на те, що позивач та третя особа є подружжям (дружина є опікуном малолітньої дитини), проте нрава та обов`язки щодо малолітньої дитини різні. Так відповідно до пункту 4.8. вказаних правил, опікун (піклувальник), їх чоловік (дружина) та близькі родичі не мають права укладати угоди з підопічними, а також представляти осіб, що перебувають у них під опікою (піклуванням), при укладанні угод або ведені судових справ між підопічною особою та чоловіком (дружиною) опікуна чи піклувальника та їх близькими родичами. З вищенаведеного пункту вбачається, що позивач, як чоловік, особи яка здійснює опіку, не має права а ні представляти підопічного в суді, а ні укладати угоди в інтересах підопічного. При цьому, позивач фактично та практично виконує обов`язки опікуна, оскільки він з дружиною виховує [PERSON] разом. Вони роблять це у дусі загальноприйнятих норм, піклуються про її здоров`я, духовний і фізичний розвиток, навчання, готують до самостійного життя, що відповідає пункту 4.3. вказаних правил. Відповідно до cт. 244 Сімейного кодеку України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров 'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обоє`язки (ч. 1 cт. 55 Цивільного кодека України). Відповідно до ч.4 cт.60 Цивільного кодексу України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до cт. 62 ЦK України, опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч.2, 3, 4, 5 ст.63 ПК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов "язки опікуна чи піклувальника. Дружина позивача [PERSON] , також підтримує його бажання стати опікуном над [PERSON] , про що може підтвердити у судовому засіданні та надати письмову згоду в орган опіки та піклування. Також не заперечує і сама малолітня [PERSON] . Позивач відповідає критеріям особи, яка може бути опікуном, оскільки: - офіційно працює у КНП «ТМО «ОЦЕМД та МК» ЗОР на посаді фельдшера з МНС в/бр ШМД, отримую стабільний заробіток приблизно 15500 грн. на місяць чистого прибутку, що підтверджується довідкою про доходи; - перебуває у шлюбі з [PERSON] , яка є опікуном над малолітньою [PERSON] ; - має власності частину чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] , де проживають у трьох: він, дружина та малолітня [PERSON] . Інша частина квартири належить дружині, що підтверджується договором купівлі-продажу; - висновком про стан здоров`я, яким підтверджено, що за станом здоров`я він може бути опікуном; - витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Департаменту інформатизації МВС України, згідно якої [PERSON] , [INFO] , уродженець Запоріжжя, Україна на території України станом на 07.06.2024 до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Він дбає про малолітню дитину [PERSON] , створює їй необхідні побутові умови, забезпечує її доглядом та лікуванням, з моменту опіки над малолітньою, вона постійно проживає в родині позивача, що обумовлює існування тривалих і усталених сімейних стосунків між [PERSON] та позивачем, вони спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, тобто відповідно до положень СК України вони складають сім`ю (відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року (справі № 686/8440/16-ц.), а тому є всі підстави для призначення його другим опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] . Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2024 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. 12.09.2024 р. до суду надійшов відзив органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрійському району на позовну заяву [PERSON] 18.10. 2024 р. до суду надішла відповідь представника позивача [PERSON] адвоката Ярошенко О.О. на відзив органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрійському району. Ухвалою суду від 09.12.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11.02.2025 р. Позивач [PERSON] , його представник адвокат Ярошенко О.О., третя особа [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, наполягли на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрійському району в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечувала, вважала позов неробгрнутованим. Розглянувши матеріали справи, заслухавши поясненя сторін, свідка, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підтвердження позовних вимог, [PERSON] надав суду наступні письмові доказаи, які були вивчені та оголошені в судовому засіданні: - витяг з реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с.22); - свідоцтво про одруження з [PERSON] ( [PERSON] ). (а.с.23); - довідку про доходи №94 від 06.06.2024 р. з КНП «ТМО» «ОЦЕМД та МК». (а.с.24); - висновок про стан здоров`я [PERSON] (а.с.25); - витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Департаменту інформатизації МВС України (а.с.26); - договір купівлі продажу квартири від 09.07.2018 р. згідно з яким [PERSON] та [PERSON] на праві вланості належить по частини квартири (кожному) [ADDRESS] , а також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с.27-30); - свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.31); - рішення Виконавчого комітету ЗМР від 23.08.2019 року, яким [PERSON] [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с.34); - розпорядження голови районної адміністрації №68р від 26.02.2021 р., яким [PERSON] була звільнена від обов`язків опікуна над малолітньою [PERSON] , [INFO] , та призначена [PERSON] опікуном над малолітньою. (а.с.35); - заява від 30.04.2024 р., відповідь на звернення від 10.05.2024 р., заява про призначення другим опікуном від 25.07.2024 р. (а.с.36-38,40); - довідки КНП «ТМО» «ОЦЕМД та МК`від 03.10.2024 р. з місця робти [PERSON] , [PERSON] та графік роботи (а.с.66,67); - свідоцтво Серії [NUMBER] про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.72); - свідоцтво Серії [NUMBER] про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.74); - електронний військово-обліковий документ [PERSON] . Встановлення опіки та піклування урегульовано статтями 55-79 Глави 6 «Опіка та піклування» Цивільного кодексу України та Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.208 № 866. Відповідно до статті 55 Цивільного кодексу України визначено, що опіка, піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Опікуном дитини забезпечуються в повному обсязі майнові та немайнові права в інтересах дитини. Відповідно до статті 58 Цивільного кодексу України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавленими батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Нормами цивільного кодексу України визначено, в яких випадках опіка, піклування призначається судом, а в яких органом опіки та піклування. Відповідно до статті 60 Цивільного кодексу України встановлення опіки, піклування судом, а саме: - суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування; - суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування; - суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування; - суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Статтею 61 Цивільного кодексу України визначено порядок встановлення опіки та піклування органом опіки та піклування. Орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. Стаття 60 ЦК України фактично розділяє на дві категорії осіб відносно яких може бути призначена опіка та піклування, а саме: - призначення опіки над фізичною особою у разі визнання її судом недієздатною; призначення піклування над фізичною особою у разі обмеження судом її цивільної дієздатності - призначення опіки над малолітньою особою (яка не досягла 14 років), якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування; - призначення піклування над неповнолітньою особою (від 14 до 18 років), якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування. Дитині [PERSON] , [INFO] , відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.08.2019 року № 64/1 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] », було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 30.08.2019 № 470р «Про призначення [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] » над малолітньою дитиною було встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 26.02.2021 № 68р «Про звільнення [PERSON] від обов`язків опікуна над малолітньою [PERSON] , [INFO] , та призначення [PERSON] опікуном над малолітньою», опікуна [PERSON] було звільнено від обов`язків опікуна над малолітньою у зв`язку з невиконанням обов`язків за станом здоров`я, що є поважною причиною, та призначено [PERSON] , [INFO] , опікуном над малолітньою. Як слід зі змісту позовних вимог, [PERSON] просить суд визнати за ним право бути другим опікуном малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , яка з 2019 року вже перебуває під опікою гр. [PERSON] . Вказану вимогу, [PERSON] обґрунтовує нормою ч.5 ст.63 ЦК України, згідно з якою фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до п. 40 Постанови КМУ від 24 вересня 2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», у разі наявності підстав для встановлення опіки, і піклуання над дитиною особа, яка бажає бути опікуном, піклувальником готує наступні документи та звертається до служби у справах дітей за місцем фактичного провживання: 1) копію документа, що посвідчує особу; 2) копію реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або інформація про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу) (за наявності); 3) копію документа, де зазначено унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності); 4) довідку про заробітну плату за останніх шість місяців або відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків або довідка про подану декларацію про майновий стан і доходи за попередній календарний рік. 5) копію свідоцтва про шлюб або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (для осіб, які перебувають у шлюбі); 6) висновок про стан здоров`я заявника, складений за формою згідно з додатком 5 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим Постановою КМУ № 866 від 24.09.2008 р. 7) довідку про наявність чи відсутність судимості для кожного заявника, видана територіальним центром з надання сервісних послуг МВС за місцем проживання заявника; 8) документ, що підтверджує право власності або користування житловим приміщенням (для осіб, які бажають утворити прийомну сім`ю або на власній житловій площі дитячий будинок сімейного типу, - документ, що підтверджує право власності); 9) довідку від нарколога та психіатра для осіб, які проживають разом із заявниками; 10) згоду другого подружжя, справжність підпису на якій засвідчено нотаріально (якщо особа, яка бажає взяти дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, під опіку, піклування, перебуває в шлюбі). З аналізу вищенаведених норм чинного законодавства слід, що питання призначення опіки над малолітньою особою (яка не досягла 14 років) віднесно до компетенції органу опіки та піклування, а задля його вирішення особа, яка бажає бути опікуном (піклувальником) має звернутись до служби у справах дітей за місцем фактичного провживання шляхом подачі відповідних документів. Відповідно до п. 41-1 Постанови КМУ від 24 вересня 2008 р. № 866, у разі коли заявники, які бажають взяти дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, під опіку, піклування, не є родичами дитини або бажають утворити прийомну сім`ю або дитячий будинок сімейного типу, служба у справах дітей протягом п`яти робочих днів після проведення перевірки документів, зазначених у пунктах 40 і 40-1 цього Порядку, поданих разом з електронною заявою або заявою у паперовій формі, у разі відповідності їх законодавству: вносить відомості про заявників до єдиного банку даних; проводить обстеження умов проживання заявників, за результатами якого складає акт (у разі, коли місцем проживання заявників є територія села, селища, подає клопотання до служби у справах дітей відповідної сільської, селищної ради про обстеження умов та складення акта). У разі відповідності наданих документів/відомостей та умов проживання заявника вимогам законодавства працівник служби у справах дітей подає до обласного, Київського міського центру соціальних служб електронний запит щодо проходження заявником курсу підготовки з питань виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Обласний, Київський міський центр соціальних служб протягом трьох робочих днів інформує службу у справах дітей про наявні можливості та найближчі дати навчання, про що працівник служби у справах дітей повідомляє заявнику або заявникам та надає направлення в електронній або паперовій формі на проходження курсу підготовки з питань виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, із зазначенням закладу, установи чи організації, що буде проводити навчання. Протягом п`яти робочих днів після завершення курсу підготовки з питань виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, заклад, установа чи організація, що його проводили, видають заявнику/заявникам довідку про проходження курсу підготовки з питань виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за формою, затвердженою Мінсоцполітики, та надсилають електронною поштою її копію до служби у справах дітей, що видала направлення на проходження курсу підготовки, з одночасним інформуванням за допомогою засобів фіксованого або мобільного зв`язку. Строк дії довідки про проходження курсу підготовки з питань виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, становить 24 місяці. У разі зміни форми довідки про проходження курсу підготовки з питань виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, та до закінчення строку її дії за бажанням заявника/заявників заклад, установа чи організація на підставі заяви видають довідку нового зразка без проходження навчання, в якій зазначають строк дії цієї довідки. Строк дії довідки не може перевищувати 24 місяці з дати, коли заявник/заявники закінчив/закінчили курс підготовки з питань виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Як встановлено судом, позивач [PERSON] не дотримався встановленої законної процедури та не подав до служби у справах дітей пакет документів, передбачений п. 40 Постанови КМУ від 24 вересня 2008 р. № 866, хоча йому безпосередньо це було роз`яснено у письмовій відповіді від 10.05.2024 р. на його звернення. (а.с.37,38) Згідно зі ст. 1, ч. 1, 2 ст. 8 Конституції України, Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Питання, які віднесенні до повноважень органів опіки і піклування, визначені пунктом 1.7 Правил опіки та піклування, які затверджено наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 р. № 34/166/131/88, та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.06.1999 р. за № 387/3680. За правилами цього пункту, органи опіки та піклування відповідно до покладених на них завдань та розподілу повноважень між структурними підрозділами відповідних управлінь і відділів місцевої державної адміністрації: вирішують питання про встановлення і припинення опіки та піклування; ведуть облік щодо осіб, які потребують опіки (піклування); здійснюють нагляд за діяльністю опікунів і піклувальників; забезпечують тимчасове влаштування неповнолітніх та непрацездатних осіб, які потребують опіки (піклування); розглядають звернення дітей щодо неналежного виконання батьками (одним з них) обов`язків з виховання або щодо зловживання батьків своїми правами; вирішують згідно з чинним законодавством питання щодо грошових виплат дітям, які перебувають під опікою (піклуванням); розглядають спори, пов`язані з вихованням неповнолітніх дітей; розглядають скарги на дії опікунів (піклувальників); вирішують питання щодо забезпечення житлом дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які закінчили навчально-виховні заклади і не мають житла; вживають заходи щодо захисту особистих та майнових прав неповнолітніх дітей і осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); беруть участь у розгляді судами спорів, пов`язаних із захистом прав неповнолітніх дітей та осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); установлюють опіку над майном у передбачених законом випадках; оформлюють належні документи щодо особи підопічного та щодо майна, над яким установлюється опіка; охороняють та зберігають житло і майно підопічних і визнаних безвісно відсутніми; провадять іншу діяльність щодо забезпечення прав та інтересів неповнолітніх дітей та повнолітніх осіб, які потребують опіки і піклування. Зі змісту наведеного пункту вбачається, що основною функцією органів опіки і піклування є діяльність щодо забезпечення прав та інтересів неповнолітніх дітей та повнолітніх осіб, які потребують опіки і піклування. Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. З огляду на положення Цивільного процесуального Кодексу України щодо компетенції загального суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Отже, суд загальної юрисдикції, у справах щодо ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, виконуючи завдання цивільного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень. Таким чином, питання про встановлення і припинення опіки та піклування належить до виключної компетенції органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрійському району, а суд, в свою чергу позбавлений права втручатися у дискреційні повноваження відповідача. Відповідно до п.1, ч. 3 ст. 2 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. В свою чергу, відповідачем не надано суду жодного доказу (у відповідності до вимог ст. 76-80 ЦПК України), який підтвердив би незаконність дій або бездіяльності відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed