Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача У січня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» (далі ТОВ «Сучасний Факторинг») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 21 листопада 2021 року між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] укладено кредитний договір у формі заяви-приєднання до кредитного договору по продукту «кредит на товар» № 10211133256, згідно з умовами якого сума кредиту за цим договором складає 8\~935,85 грн. Пункт 1.3 публічної пропозиції передбачає, що з метою приєднання до договору, позичальник зобов`язаний за особистої присутності через кредитного посередника надати кредитору інформацію та документи необхідні для проведення його ідентифікації та верифікації, оцінки кредитоспроможності, та заповнені і підписані власноручним підписом: заяву приєднання до договору, згідно форми, що є додатком № 1 до цієї публічної пропозиції; таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), згідно з формою, що є додатком №\~2 до цієї публічної пропозиції. Згідно з паспортом споживчого кредиту по продукту «кредит на товар», що оформлюється за особистої присутності споживача, сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 24 календарних місяців платності 4,5 % від загальної початкової суми кредиту. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 68,12 % річних від загальної суми кредиту. З моменту вчинення позичальником дій передбачених пунктом 1.3 публічної пропозиції, вважається, що позичальник в повній мірі та безумовно приєднався до умов договору. Публічна пропозиція, заява приєднання та графік платежів, підписані та подані позичальником відповідно до умов публічної пропозиції складають укладений між кредитором та позичальником договір (пункт 1.4 публічної пропозиції). Згідно розділу 2 кредитор надає позичальнику кредит у гривні у сумі та на умовах, передбачений договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії, інші супутні платежі та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту, що надається за договором кредит. Відповідно до розділу 3. кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, повернення та платності. Моментом (днем) надання/отримання кредиту вважається момент (день) перерахування кредитором суми кредиту за реквізитами вказаними в заяві-приєднанні. Відповідач порушив договірні зобов`язання, не оплатив суму бору в обумовлені сторонами строки, допустивши прострочення виконання. Заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Сучасний Факторинг» за кредитним договором від 21 листопада 2021 року № 10211133256 станом на 08 січня 2025 року (включно) не погашена та становить 14 159,51 грн, а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту 6 216,85 грн, загальна заборгованість за сумою комісії 7 942,66 грн. На підставі викладеного ТОВ «Сучасний Факторинг» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 159,51 грн, а також судовий збір 2\~42,40 грн, витрати на правничу допомогу 6\~500 грн. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Рух справи Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 січня 2025 року вказану справу передано судді Пилипчуку М. М. Суд на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. У відповіді, яка надійшла до суду з відділу з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, вказано, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13 лютого 2025\~року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на\~\~11 березня 2025 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив. Представник позивача в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, вказував, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Учасники процесу у судове засідання не з`явилися, тому розгляд справи відкладено з\~11 березня 2025 року на 08 квітня 2025 року. Відповідач у судове засідання\~11 березня 2025 року не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, заяви про розгляд справи без його участі не надав, тому розгляд справи відкладено з\~ 11\~березня 2025 року на 08 квітня 2025 року. Судові повістки були направлені відповідачу на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання. На номер телефону який вказаний у позовній заяві було направлено СМС повідомлення, про розгляд справи. Вказані обставини підтверджені рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, довідкою про направлення СМС повідомлення. Докази того, що відповідач на виконання вимог статті 131 ЦПК України повідомляв суд про зміну адреси місцезнаходження, в матеріалах справи відсутні. Суд вважає, що відповідач не з`явився в судові засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до частини четвертої статті 223\~ЦПК\~України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Лубенський міськрайонний суд Полтавської області 08 квітня 2025 року постановив ухвалу про проведення у справі заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що ТОВ «Сучасний Факторинг» є фінансовою установою, що здійснює діяльність з фінансового лізингу та інших видів грошового посередництва та фінансових послуг кредитування (22 квітня 2021 року № 1000701070049029198 внесено запис в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань). 21 листопада 2021 року [PERSON] ознайомившись із паспортом споживчого кредиту по продукту «кредит на товар», що оформлюється за особистої присутності споживача, підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, що були надані із обраних ним умов кредитування. [PERSON] ознайомившись з умовами публічної пропозиції на укладення кредитного договору по продукту «кредит на товар» 21 листопада 2021 року особисто підписав заяву-приєднання № 10211133256 до кредитного договору по продукту «кредит на товар. Відповідно до розділу 1 заяви-приєднання відповідач отримав кредит на наступних умовах: загальна сума кредиту 8\~935,85\~грн, строк кредитування 24 місяці з моменту надання по терміни, визначені в графіку платежів, що подаються разом з цією заявою-приєднання, з кінцевим терміном повернення 21 листопада 2023 року, процентна ставка (звичайна) 4,50 % в місяць, пільговий період до 21 лютого 2022 року (включно), комісія за управління (обслуговування) кредиту, за кожен факт прострочення періодичного платежу, якщо таке прострочення триває не менше 14 календарних днів 357,43 грн, штраф за кожний пропуск періодичного платежу 357,43 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору 17 380,16 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору 68,12 %. У розділі 10 заяви-приєднання зазначено, що ТОВ «Сучасний Факторинг» доручив перерахувати суму кредиту 8 935,85 грн в наступному порядку та за наступними реквізитами: за товари у розмірі 7 540,80 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фтд-Ритейл» за наступними реквізитами: поточний рахунок [NUMBER] в АТ «Креді Агріколь Банк», місто Київ , код банку: 300614, вартість товару 8 540,8 грн, згідно рахунку-фактури від 21 листопада 2021 року № СТМ-1162-6931839, розмір власного внеску 1\~000 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що подається позичальником разом з цією заявою-приєднання та є додатком № 1 до кредитного договору «кошти в кредит» (розділ 11 заяви-приєднання № 10211133256 до кредитного договору по продукту «кредит на товар»). В таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком № 1 до кредитного договору від 21 листопада 2021 року «кредит на товар № 10211133256 зазначено дату видачі кредиту/дату платежу, кількість днів у розрахунковому періоді, чисту суму кредиту/суму платежу за розрахунковий період, грн, проценти за користування кредитом, реальну річну процентну ставка, % та загальну вартість кредиту, грн. Відповідно до рахунку-фактури від 21 листопада 2021 року № СТМ-1162-6931839 ТОВ «Сучасний Факторинг» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. Відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення коштів, не сплатив відсотки за користування кредитом в повному обсязі та у визначений строк. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором від 21 листопада 2021 року № 10211133256 [PERSON] станом на 08 січня 2025 року має непогашену заборгованість перед ТОВ «Сучасний Факторинг» у розмірі 14\~159,51 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 6 216,85 грн, заборгованості за сумою комісії 7 942,66 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК\~України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (пункт\~1 частини другої\~статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга\~статті 14 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Частиною першою\~статті 628 ЦК України\~визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 634 ЦК України\~передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Зібраними у\~справі доказами\~підтверджено,\~що кредитний\~договір від\~21\~листопада 2021\~року №\~10211133256,\~паспорт споживчого\~кредиту,\~таблиця обчислення\~загальної вартості\~кредиту для\~споживання та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), за якими позивач заявив вимоги у цій справі, укладені сторонами вказаних правочинів у паперовому вигляді та підписані відповідачем і представником банку. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що всі дії, вчинені від імені відповідача, вчинені не ним, матеріали справи не містять. Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджено, що кредитний договір укладений з дотриманням вимог закону. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Укладаючи кредитний договір від 21 листопада 2021 року № 10211133256, відповідач повинен був достовірно знати про умови та про наслідки невиконання ним умов цього договору, підписавши, він погодився з його умовами та взяв на себе зобов`язання, які передбачені указаним правочином. Встановлено, що відповідач отримав кредит на погоджених сторонами умовах, користувався кредитними коштами, частково повернув кредитні кошти, проте свої зобов`язання належним чином не виконав. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором від 21 листопада 2021 року № 10211133256 [PERSON] станом на 08 січня 2025 року має непогашену заборгованість перед ТОВ «Сучасний Факторинг» у розмірі 14\~159,51 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 6 216,85 грн, заборгованості за сумою комісії 7 942,66 грн. Як зазначено\~вище,\~кредитний договір\~від 21\~листопада 2021\~року №\~10211133256,\~паспорт споживчого\~кредиту,\~таблиця обчислення\~загальної вартості\~кредиту для\~споживання та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), містять інформацію щодо кредитування, зокрема, тип кредиту, суму кредиту, строк кредитування, розмір процентної ставки тощо. Зібраними у справі доказами підтверджено, що відповідач уклав кредитний договір, фактично отримані кредитні грошові кошти в добровільному порядку на користь позивача у повному обсязі не повернув, тому ТОВ «Сучасний Факторинг» обґрунтовано звернулося до суду за захистом порушених прав шляхом стягнення заборгованості. Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, що спростовують факт укладення вказаного кредитного договору та розміру заборгованості за кредитом. Отже, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про доведеність позивачем як факту укладання кредитного договору, так і отримання позичальником грошових коштів на погоджених ним умовах та невиконання останньою свого обов`язку по своєчасному поверненню кредитних коштів. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Разом з тим презумпцію правомірності укладеного кредитного договору під час розгляду справи відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами. З досліджених в судовому засіданні доказів та виписки з особового рахунку, яку не спростовано належними та допустимими доказами, встановлено, що свої зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав належним чином та має непогашену заборгованість перед позивачем у розмірі 14\~159,51 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 6 216,85 грн, заборгованості за сумою комісії 7\~942,66 грн. Висновки за результатами розгляду позовних вимог Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду (частина перша статті 259 ЦПК України). Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором порушено майнові права позивача, тому наявні підстави для судового захисту прав кредитора, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Щодо розподілу судових витрат Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, то суд відповідно до статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України). Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку з реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору (постанова Верховного Суду від 23жовтня 2024 року у справі № 753/25081/21). Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті\~\~41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Суд враховує, що факт надання позивачу професійної правничої допомоги підтверджується матеріалами справи. До ухвалення судового рішення на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу стороною позивача надано договір про надання правничої допомоги від\~28 серпня 2024 року № 28/08/24, додаткову угоду № 5 до договору про надання правничої\~\~допомоги від 28 серпня 2024 року № 28/08/24, акт прийому-передачі № 177 до договору про надання правничої допомоги від 28 серпня 2024 року № 28/08/24. В акті прийому-передачі наданої правової допомоги зазначено вартість послуг з надання усної консультації стосовно складання позовної заяви для ТОВ «Сучасний Факторинг» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21 листопада 2021 року № 10211133256 та узгодження правової позиції, яка становить 6\~500\~\~грн, Представник позивача у судові засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved