Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

У грудні 2024 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості за трьома кредитними договорами. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29 липня 2021 року між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», право вимоги від якого перейшло до ТОВ «Коллект Центр», укладено кредитний договір №75985196, на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 2 000,00 грн., строком на 30 днів із сплатою процентів за користування кредитом. Також між відповідачем та ТОВ «Мілоан», право вимоги від якого перейшло до ТОВ «Коллект Центр», було укладено другий договір. Так, 31 липня 2021 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» було укладено договір позики №3147867, на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 4 900,00 грн., строком на 30 днів із сплатою процентів за користування кредитом. 10.08.2021 року між відповідачем та ТОВ «Маніфою», право вимоги від якого перейшло до ТОВ «Коллект Центр», укладено кредитний договір №2919693, на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 1 300,00 грн., строком на 28 днів із сплатою процентів за користування кредитом. Посилаючись на те, що кредитор виконав своє зобов`язання по видачі кредиту, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, але останнім кредит не погашається, позивач, як особа, до якої перейшло право вимоги від первісних кредиторів, звернувся до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості: ?за Кредитним договором №75985196 в розмірі 8 558,63грн., з яких: -2 531,05грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -6 027,17 грн. - сума заборгованості за відсотками; -0,41коп. - нараховані 3 % річних. ?за Договором позики №3147867 в розмірі 13 892,83 грн., з яких: -1 951,01 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -11 941,82грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою. ?за Договором позики №2919693 в розмірі 18 729,10 грн., з яких: -1 300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -17 429,10грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином. У прохальній частині позову просив провести розгляд за відсутності представника та ухвалити заочне рішення за на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подавався. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого розгляду справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] неодноразово отримував кредитні кошти. Так, 29 липня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено кредитний договір №75985196 (а.с. 89 -90). Даний кредитний договір було укладено [PERSON] в електронному кабінеті позичальника, який створено в системі товариства, шляхом верифікації відповідача. 22 лютого 2022року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №22/02/2022, за умовами якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №75985196 від 29 липня 2021 року (а.с.145-150). 10 січня 2023року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-01/2023 за умовами якого до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №75985196 від 29 липня 2021 року (а.с.171-183). За п. 1.1. договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених цим договором. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу від 10 січня 2023 року загальна сума заборгованості становить 8 558,63грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 2 531,05грн.; сума заборгованості за відсотками у розмірі 6 027,17 грн., нараховані 3 % річних у розмірі 0,41коп. (а.с.180). 31 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір позики №3147867 (а.с. 66-75). Даний кредитний договір було підписано [PERSON] електронним підписом, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 28 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №28-12/2021-72 від 28 грудня 2021 року, за умовами якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором позики №3147867 від 31 липня 2021 року (а.с.135- 144). 10 січня 2023року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-01/2023 за умовами якого до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №75985196 від 29 липня 2021 року (а.с.171-183). За п. 1.1. договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених цим договором. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу від 10 січня 2023 року загальна сума заборгованості становить 13 892,83грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 1 951,01 грн.; сума заборгованості за відсотками у розмірі 11 941,82грн.(а.с.180). 10 серпня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено договір позики №2919693 (а.с. 38-52). Даний кредитний договір було підписано [PERSON] електронним підписом, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 29 грудня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №29/12-2021 від 29 грудня 2021 року, за умовами якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором позики №2919693 від 10 серпня 2021 року (а.с.125- 134). 10 березня 2023року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-03/2023/01 за умовами якого до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2919693 від 10 серпня 2021 року (а.с.159-170). За п. 1.1. договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених цим договором. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу від 10 березня 2023 року загальна сума заборгованості становить 18 729,10грн.., з яких: заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 1 300,00 грн.; сума заборгованості за відсотками у розмірі 17 429,10грн.(а.с.169). Обґрунтовуючи поданий позов, ТОВ «Коллект Центр» зазначило, що [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитними договорами, заборгованість не погасив. Враховуючи укладені договори факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 8 558,63 грн. по договору №75985196; в сумі 13 892,83 грн. по договору №. 3147867; в сумі 18 729,10 грн. по договору №2919693. На підтвердження позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» за договором № 75985196 надало: кредитний договір № 75985196 від 29 липня 2021 року; паспорт споживчого кредиту; договір факторингу № 22/02/2022; витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу за договором факторингу №22/02/2022 від 22 лютого 2022року; акт прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу №22/02/2022 від 22 лютого 2022року., договір факторингу № 10-01/2023; витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу за договором факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023року; акт прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023року, розрахунок заборгованості за кредитним договором №75985196 від 29 липня 2022 року. На підтвердження позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» за договором позики №3147867 надало: договір позики №3147867 від 31 липня 2021 року; паспорт споживчого кредиту; договір факторингу №28-12/2012-72 від 28.12.2021; витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 28-12/2012-72 від 28 грудня 2021 року; договір факторингу № 10-01/2023; витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу за договором факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023року; акт прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023року; розрахунок заборгованості за кредитним договором №3147867 від 31 липня 2021року. На підтвердження позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» за договором № 2919693 надало: кредитний договір № 2919693 від 10 серпня 2021 року; паспорт споживчого кредиту; договір факторингу № 29/12-2021; витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу за договором факторингу №29/12-2021 від 29 грудня 2021року; акт прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу №29/12-2021 від 29 грудня 2021року., договір факторингу № 10-03/2023/01; витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу за договором факторингу №10-03/2023/01 від 10 березня 2023року; акт прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу №10-03/2023/01 від 10 березня 2023року, розрахунок заборгованості за кредитним договором №2919693 від 10 серпня 2021 року. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Так, звертаючись до суду із позовом ТОВ «Коллект Центр» надало належні та допустимі докази укладення [PERSON] трьох кредитних договорів із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Мілоан», ТОВ «Маніфа». [PERSON] отримав кредити за договорами №75985196, №3147867, №2919693, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернув. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договорами зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved