Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

У січні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У січні 2024 року до Управління звернувся [PERSON] з проханням вирішити подальшу долю доньки його невістки, оскільки 18.12.2023 року вона покинула дитину та поїхала у невідомому напрямку. Місце проживання та перебування батьків дитини не відоме. 26.01.2024 року дитину було влаштовано до КНП «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» СМР для проведення медичного обстеження. Протягом тривалого періоду працівники Управління намагалися вийти на зв`язок з матір`ю та батьком дитини, але дитину з закладу вони так і не забрали. Відповідачі жодним чином не піклуються про Ніну, не проявляють заінтересованості в її подальшій долі, не цікавляться станом її здоров`я, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, з питання побачення та спілкування з донькою не звертались. Посилаючись на зазначені обставини, просить прийняти рішення про позбавлення [PERSON] та [PERSON] народження, батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з тим, що батьки протягом тривалого періоду ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Стягнути з відповідачів аліменти на особистий рахунок дитини, у розмірі 1/4 частки їх заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Представник позивача у поданій заяві позовні вимоги підтримала із зазначених підстав, просить справу розглянути без участі представника відділу. Представник відповідача [PERSON] адвокат Ліпецька В.В. в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві позов визнала, просить розглянути справу без участі [PERSON] та його представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзиву, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи без її участі до суду не надходило. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з?явились, в поданій до суду заяві просить справу розглянути без її участі. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20.01.2025 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11.03.2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 4-6). Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] [PERSON] 28 листопада 2023 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.7). 26.01.2024 року до Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надійшло звернення [PERSON] , в якому він просив вирішити питання щодо подальшої долі дитини [PERSON] (а.с. 8). Згідно акту про факт передачі дитини від 26.01.2024 року [PERSON] , [INFO] , поміщено в КНП «ДКЛ Святої Зінаїди» СМР (а.с.9-10). Розпорядженням № 47-ВКВА від 14.02.2024 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, яка залишилися без батьківського піклування, дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с. 12). 21.02.2024 року [PERSON] , [INFO] , було направлено на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю [PERSON] (а.с.13-15). Відповідно до інформації від 05.02.2024 року № 01-26/1б/84 батьки [PERSON] жодного разу не відвідували дитину у медичному закладі (а.с. 10). Відповідно до висновку від 09.01.2025 року №55/27.1-26 управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради управління вважає можливим позбавити батьківських прав відповідачів відносно малолітньої доньки [PERSON] (а.с. 16). Згідно зі ст.164 СК\~\~\~\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківський прав, якщо\~\~ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.\~ Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.\~ З матеріалів справи вбачається, що мати та батько після передачі дитини свекром відповідачки та представниками служби у справах дітей до КНП "Дитяча клінічна лікарня Святої Зинаїди" та поміщення до прийомної сім`ї не цікавились донькою, станом її здоров`я, моральним та фізичним розвитком, вихованням. Поведінка матері та батька та обставини, за яких донька була передана до управління "Служба у справах дітей" СМР свідчать про те, що мати створила ситуацію, яка несла загрозу життю та здоров`ю малолітньої доньки. Факт того, що після передачі дитини відповідачі жодного разу не відвідували дитину та не підтримували зв`язок із органами опіки та піклування або прийомною сім`єю, в яку поміщена дитина, свідчить про самоусунення матері та батька від виховання та участі у житті дитини. Під час перебування справи у провадженні суду відповідач [PERSON] не висловила своїх заперечень щодо позбавлення його батьківських прав. За поясненнями відповідача [PERSON] він не визнає позовні вимоги. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачів відносно доньки забезпечуватиме інтереси самої дитини, оскільки відповідачі не мають інтересу до дитини, самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків. Враховуючи вищевикладене, позицію відповідачів у справі, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачів не суперечитиме інтересам дитини та спрямоване на позитивний результат у подальшій долі малолітньої [PERSON] . Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам право, передбачене статтею 169 СК України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав стосовно дитини у разі зміни їх поведінки та зміни обставин, які були підставою для відповідного позбавлення батьківських прав. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 СК України визначений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. В позовній заяві позивач ставить вимоги про стягнення з відповідачів аліментів у розмірі 1/4 частки їх заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що вказані позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки наявні підстави для стягнення з відповідачки [PERSON] аліментів на особистий рахунок Ніни у розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до повноліття дитини. Крім того, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на особистий рахунок дитини, [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 січня 2025 і до повноліття дитини. На думку суду стягнення аліментів у зазначеному розмірі є справедливим та достатнім з урахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ст.141 СК України). Питання подальшого влаштування\~\~ [PERSON] , [INFO] не вирішується, так як дитина 21.02.2024 року була направлена на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю [PERSON] . Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову, визнанням відповідачем [PERSON] позову до початку розгляду справи по суті, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн., з відповідача [PERSON] на користь держави 2422,40\~грн. судового збору.

Outcome: approved