Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 08.07.2024 [PERSON] через свого представника адвоката Працевитого Г.О. звернулась до Шевченківського районного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», треті особи: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микита Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована тим, що 23.07.2019 між позивачем [PERSON] та АТ «РВС БАНК» було укладено кредитний договір №0036255, за умовами якого позичальнику було надано кредит. Правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «РВС БАНК» на підставі договору відступлення прав вимоги від 05.03.2020 є ТОВ «Фінансова Компанія «ПАРІС». З сайту «Автоматизована система виконавчого провадження» позивачу стало відомо про внесення до реєстру боржників інформації щодо позивача, в зв`язку виконанням виконавчого провадження №62606591, яке було відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса, який вчинений 09.06.2020 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. №194 про стягнення на користь ТОВ «ФК «Паріс» з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 0036255 від 23.07.2019 в розмірі 18\~101,99 грн. Під час здійснення виконавчого провадження накладено арешт на всі рахунки та звернено стягнення на заробітну плату позивача. Вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений на копії кредитного договору, який не посвідчено нотаріально. Крім того, жодних вимог про стягнення боргу відповідачка не отримувала. Під час здійснення виконавчого провадження з позивачки було стягнуто та перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 14\~944,51 грн., які підлягають стягненню з відповідача як безпідставно набуті. Посилаючись на\~викладені обставини,\~просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №194 від 09.06.2020, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. про стягнення на користь стягувача ТОВ «Фінансова Компанія «ПАРІС» з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором №0036255 від 23.07.2019 в розмірі 18 101,99 грн.; стягнути з відповідача на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти у розмірі 14\~944,51 грн та судові витрати. 12.08.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ТОВ «ФК «Паріс» Дячок С.М. до суду надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що 23.07.2019 між [PERSON] та АТ «РВС БАНК» було підписано Заяву-Договір №0036255 про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. [PERSON] підписанням Заяви-Договору про надання банківської послуги акцептувала укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на Сайті Банку і беззастережно приєдналася до умов Договору. З умовами Договору ознайомлена та зобов`язалась самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до Договору. За умовами Заяви [PERSON] було надано споживний кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 15 384,62 гривень, строком на 24 місяці, процентна ставка 18 % річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту 2,5 % від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту - 3 % від суми наданого Кредиту. В день підписання Заяви-Договору №0036255 від 23.07.2019 [PERSON] отримала платіжну картку. Грошові кошти у сумі 15 384,62 гривень були зараховані на картковий рахунок [PERSON] 05.03.2020 між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «ПАРІС» було укладено договір про відступлення права вимоги №05/03/2020-1, за умовами якого ТОВ 2ФК «Паріс» отримало право вимоги до [PERSON] за Заявою-Договором № 0036255 від 23.07.2019 на загальну суму 17\~651,99 грн. станом на 30.07.2024, з яких заборгованість за тілом кредиту 13 765,26 гривень; за процентами - 708,95 гривень; за комісією - 2 276,01 гривень; за штрафними санкціями (пеня) - 960,00 гривень. Крім того, у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 17 651,99 гривень, стягненню підлягає 1 044,86 гривень за користування грошовими коштами за період з 05.03.2020 по 23.02.2022, інфляційні втрати в сумі 3 354,08 гривень за період з 05.03.2020 по 23.02.2022. Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути за зустрічним позовом з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» заборгованість в сумі 22 050,93 гривень, що складається з: 13 765,26 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 708,95 гривень - заборгованість за процентами; 2 276,01 гривень - заборгованість за комісією; 960,00 гривень - заборгованість за штрафними санкціями (пеня); 1 044,86 гривень - 3% річних за користування грошовими коштами за період з 05.03.2020 по 23.02.2022, 3 354,08 гривень - інфляційних втрат за період з 05.03.2020 по 23.02.2022; провести зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають стягненню за первісним і зустрічним позовами, а саме: зарахувати грошові кошти у розмірі 13 107,89 гривень, які стягнуті з [PERSON] на користь ТОВ«ФК «ПАРІС» у виконавчому провадженні ВП № 62606591 в рахунок погашення заборгованості за Заявою-Договором №0036255 від 23.07.2019, укладеним між АТ «РВС БАНК» та [PERSON] . Процесуальні дії у справі, позиції сторін. Ухвалою судді від 22.07.2024 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», треті особи: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микита Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 29.08.2024 прийнято зустрічну позовну заяву ТОВ «ФК «Паріс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до ТОВ «ФК «Паріс», треті особи: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюка Віктора Станіславовича, Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микита Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Розгляд цивільної справи призначений за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29.08.2024 здійснено перехід до розгляду справи в порядку\~загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 09.01.2025 закрито підготовче засідання у справі, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічною позовною заявою [PERSON] та її представник не з`явились. Від представника позивача адвоката Працевитого Г.О. 25.11.2024 через підсистему «Електронний суд» надійшла заява, у якій представник просить розглядати справу без його участі та без участі позивачки, позовні вимоги за первісним позовом просить задовольнити (а.с.161-162). Відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] та її представник до суду не подали. Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ТОВ «ФК «Паріс» в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити без участі представника, про що зазначив у зустрічній позовній заяві (а.с.64-73). 12.08.2024 через підсистему «Електронний суд» представник відповідача за первісним позовом Дячок С.М. в порядку ст.178 ЦПК України до суду надіслав заяву, у якій просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів про стягнення на користь ТОВ «ФК «Паріс» грошових коштів в сумі 14944,51 грн. Повідомляє, що згідно даних бухгалтерського обліку та виписки по поточному рахунку ТОВ «ФК «Паріс» за виконавчим провадженням № 62606591 від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. сума надходжень на рахунок стягувача становить 13\~707,89 грн. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Обставини встановлені судом. 09.06.2020 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Паріс» заборгованості за Заявою-Договором № 0036255 від 23.07.2019 про надання кредиту в сумі 17651,99 грн., № 194 (а.с.19-20). На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. відкрито виконавче провадження № 62606591, згідно постанови від 21.07.2020 (а.с.21-22). В ході здійснення виконавчого провадження, приватним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника [PERSON] від 23.07.2020, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 29.07.2020 (а.с.23-26). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.04.2024 у справі № 336/3709/24, зупинено стягнення за виконавчим написом № 194 від 09.06.2020 (а.с.32-33). Згідно з інформацією, наданою на запит адвоката приватним виконавцем Безмагоричних М.А. від 07.05.2024 № 7512, з [PERSON] за ВП № 62606591 стягнуто 14\~944,51 грн. (а.с.29). 23.07.2019 між АТ «РВС БАНК» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір №0036255 про надання банківської послуги про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. На підставі укладеного договору відповідач отримала споживчий кредит у розмірі 15384,62 грн. строком дії 24 місяці, під 18,00 % річних, разова комісія при видачі кредиту 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту 3% від суми наданого кредиту, у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка (а.с. 117). Згідно п. 8.2.12 Публічної пропозиції Позичальник зобов`язався погасити заборгованість за Кредитом в повному обсязі, сплатити проценти нараховані за користування Кредитом, комісії, неустойки та інші платежі передбачені умовами цього Договору, не пізніше закінчення строку дії Кредитної лінії, який визначений в Заяві-Договорі (Договорі про внесення змін до Заяви-Договору). Датою повернення грошових коштів (погашення заборгованості за Кредитом) у повному обсязі є дата, коли на рахунку обліку Кредиту чи на відповідному рахунку, на який перенесено суму заборгованості відповідно до законодавства України, буде зафіксований нульовий залишок (п. 8.2.12.1 Публічної пропозиції). У відповідності до п. 7.7.2.17 Публічної пропозиції визначено, що клієнт зобов`язується сплачувати Банку нараховувані проценти за користування кредитними коштами до повного фактичного виконання Клієнтом зобов`язань за Споживчим кредитом (Кредитом). При цьому розмір процентів для Клієнта, який прострочив виконання зобов`язання за Споживчим кредитом (Кредитом) згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлюється на рівні процентної ставки за користування кредитними коштами, яка визначена умовами Заяви-Договору (а.с. 76-116). Сторони узгодили, що кредит наданий на 24 місяці, фіксована процентна ставка становить 18%, комісія за РКО становить 3%, про що свідчить Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, який містить підпис [PERSON] (а.с.117 зв. сторона). 05.03.2020 між АТ «РВС Банк» та ТОВ «ФК «Паріс» укладено договір про відступлення права вимоги № 05/03/2020-1, за умовами якого ТОВ «ФК «Паріс» отримало до [PERSON] право грошової вимоги за кредитним договором № 0036255 від 23.07.2019 (а.с.118-130). ТОВ «ФК «Паріс» на адресу [PERSON] направлено вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання (а.с.135-136). Згідно з розрахунком заборгованості станом на 30.07.2024 [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 0036255 від 23.07.2019 в сумі 17\~651,99 грн., з яких за тілом кредиту 13765,26 грн., за процентами 708,95 грн., за комісією - 2217,78 грн., за пенею 960 грн., 3% річних за користування грошовими коштами за період з 05.03.2020 по 23.02.2022 1044,86 грн., інфляційні втрати за період з 05.03.2020 по 23.02.2022 3354,08 грн.(а.с.131-134). Нормативне обґрунтування. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 07.12.2020 були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. У разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 09.11.2017 була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Положеннями ст.1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно з ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень статей\~1077,\~1078 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з\~статтею 1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою\~статті 1082\~ЦК\~України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Висновки суду. Судом встановлено, що виконавчий напис, виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, як зазначено у виконавчому написі. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст.88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. При цьому суд керується правовими висновками Верховного Суду з цього питання, викладеними в постановах від 08.09.2021 у справі № 201/6498/20, від 08.09.2021 у справі № 206/2212/18, від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18, від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача ТОВ «ФК «Паріс» на її користь безпідставно набуті кошти в розмірі 14 944,51 грн.. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Судове рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового рішення правова підстава вважається такою, що відпала. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі №910/16664/18, від 08 вересня 2021 року справа №201/6498/20. Також Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року по справі №206/2212/18 зазначив, що аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Наведене у своїй сукупності свідчить, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно. Отже, положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. У поданій в порядку ст.178 ЦПК України заяві, представник відповідач заперечив щодо стягнення на користь стягувача у виконавчому провадженні № 62606591 з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису 14\~944,51 грн.. зазначив, що на рахунок стягувача було перераховано 13\~107,89 грн., вважає, що залишок коштів був стягнутий в рахунок витрат на проведення виконавчих дій. Як вбачається з довідки, долученої до первісного позову, від 07.05.2024 № 7512, виданої приватним виконавцем Безмагоричних М.А. з [PERSON] у ВП № 62606591 було стягнуто 14\~944,51 грн.. Однак, дана довідка не містить інформації про те, що зазначена сума була перерахована приватним виконавцем саме на рахунок стягувача. Суд приймає до уваги, що відповідачем підтверджено зарахування коштів, стягнутих у відповідному виконавчому провадженні, на рахунок стягувача в сумі 13\~107,89 грн.. Оскільки під час виконання приватним виконавцем виконавчого напису нотаріуса з позивача утримано та перераховано грошові кошти в сумі 13\~107,89 гривень, зазначені грошові кошти є безпідставно набутим майном та підлягають поверненню позивачу. Таким чином первісний позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», треті особи: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микита Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення безпідставно набутих коштів підлягає задоволенню частково. Щодо вимог зустрічної позовної заяви. Як вбачається з матеріалів справи, з метою отримання кредиту 23.07.2019 [PERSON] підписала заяву-договір №0036255 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, а також Графік платежів та розрахунок загальної вартості споживчого кредиту, в яких зазначено суму кредиту, тип, порядок нарахування та розмір процентів, комісії та неустойки. Відтак, [PERSON] та АТ «РВС БАНК» погодили усі істотні умови кредитного договору, визначені ст. 1054 ЦК України. Відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] факт укладення кредитного договору не оспорюється. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, [PERSON] частково виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, що вказує на прийняття нею умов кредитування. Доказів на спростування вказаного рахунку або надання власного розрахунку [PERSON] суду не надала. Таким чином суд приходить до висновку про вкладеність кредитного договору між АТ «РВС «Банк» та [PERSON] .. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу [PERSON] грошові кошти. Відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, кредитні кошти вчасно не повернула, тому з відповідачки на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі 13\~765,26 грн. Пунктом 7.4 Публічної пропозиції визначено порядок нарахування і сплати відсотків за користування споживчим кредитом. За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц, від 31жовтя 2018 року в справі №202/4494/16, від якої наразі не відступлено, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи, що строк кредитування складає 24 місяці, та згідно наданого розрахунку, нараховані відсотки за період з 31.07.2019 по 05.03.2020 в сумі 708,95 грн., тобто в межах строку кредитування, вказана сума відсотків підлягає стягненню з відповідачки. Відповідно до п.4.5.6 банк має право нараховувати на суму прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена і до фактичної її сплати. Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню пеня в сумі 960 грн., а також 2276,01 грн. заборгованість за комісією, яка визначена умовами кредитного договору та узгоджена сторонами, про що свідчить особистий підпис [PERSON] у Заяві-Договорі № 0036255 від 23.07.2019 та у графіку платежів. У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 17651,99 гривень, позивачем, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 7.7.2.17. Публічної пропозиції, нараховано: 1044,86 гривень 3% річних за користування грошовими коштами за період з 05.03.2020 по 23.02.2022; 3354,08 гривень інфляційних втрат за період з 05.03.2020 по 23.02.2022. Таким чином, всього до стягнення з відповідача підлягає сума у розмірі 22\~050,93 грн., що складається з 13\~765,26 грн. заборгованість за тілом кредиту, 708,95 грн. заборгованість за процентами, 2276,01 грн. заборгованість за комісією, 960 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня), 1044,86 грн. 3% річних за користування грошовими коштами за період з 05.03.2020 по 23.02.2022, 3\~354,08 грн. інфляційні втрати за період з 05.03.2020 по 23.02.2022. Відповідачем заявлений розмір заборгованості належними та допустимими доказами не спростовані. Враховуючи, що позивач отримав право грошової вимоги до відповідачки на підставі договору про відступлення права вимоги, зустрічна позовна заява в частині стягнення заборгованості з [PERSON] за Заявою-Договором № 0036255 від 23.07.2019 заборгованості на суму 22 050,93 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ч.12 ст. 265 ЦПК України, у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму. Враховуючи вищевикладене, наявні підстави провести зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним та зустрічним позовами, в сумі 13 107,89 гривень в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0036255 від 23.07.2019. Таким чином, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, з урахуванням зустрічного зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним та зустрічним позовами залишок заборгованості відповідача перед позивачем за зустрічним позовом становить 8942,34 гривень (22\~050,93 гривень - 13 107,89 гривень). Таким чином зустрічна позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати. Згідно ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача суду надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 26.03.2024, додатковий договір від 26.03.2024 до договору про надання правової допомоги від 26.03.2024, рахунки від 26.03.2024, згідно з якими правова допомога [PERSON] за первісним позовом надавалась АБ «Юрконсалт» Геннадія Працевитого». Згідно з рахунками від 26.03.2024, адвокатом надано послуги на загальну суму 8810,19 грн. Відповідно до\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи вищевикладене, а також те, що первісний позов задоволено частково (на 87,7%) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7726,54 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, ч. 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуючи, що первісний позов задоволено частково (на 87,7%), з відповідача ТОВ «ФК «Паріс» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 1593,33 грн. За зустрічним позовом з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028 грн.

Outcome: partial