Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

11 липня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просила визнати за нею право власності на частки житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] та батька [PERSON] , який помер [INFO] , але, оскільки правовстановлюючі документи на спірний будинок на спадкодавців не видавалися, вона позбавлена можливості оформити спадщину на своє ім`я. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 липня 2024 року відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 жовтня 2024 року прийнятодо розгляду заяву про уточнення позовних вимог та витребувано докази. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13\~грудня 2024\~року суд повернувся до стадії підготовчого засідання, для вирішення клопотання сторони позивача про залучення співвідповідача. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2025 року за клопотанням представника позивача залучено в якості співвідповідача у справі - Іванівську об`єднану територіальну громаду в особі Іванівської сільської ради Чернігівського району. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи мається заява, подана відповідачем - Іванівською об`єднаною територіальною громадою про розгляд справи у відсутності їх представника та про відсутність заперечень щодо позовних вимог [PERSON] .. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з частиною 3 статті 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. \~ \~ \~ \~Станом на 2000 рік порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року №112/5, а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за №5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. \~ \~ \~ \~Змістовний аналіз постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в УРСР", Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31.01.1966, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31.10.1975 та інших нормативних актів з цього приводу доводить, що записи у погосподарських книгах є особливою формою статистичного обліку і визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Зокрема, у п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.3.1). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Як вбачається із довідок виконкому Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, виданих на підставі даних погосподарського обліку, станом на 01 липня 1990 року та на 15 квітня 1991 року господарство [ADDRESS] відносилось до категорії господарств „колгоспний двір, головою якого був [PERSON] , а членами колгоспного двору були його дружина - [PERSON] ; дочка - [PERSON] , пасинок - [PERSON] . Земельна ділянка за даною адресою зареєстрована на ім`я [PERSON] та виділена йому колгоспом (а.с.14,23). \~ \~ \~ \~ [PERSON] згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 26.01.2002 змінила прізвище на [PERSON] ( а.с.17). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР №885-ХІІ був введений в дію Закон України Про власність. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Оскільки встановлено, що спірний будинок належав до суспільної групи господарств «колгоспний двір», тому голова колгоспного двору - [PERSON] та члени цього двору - [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] мали право на частину в праві сумісної власності на підставі статей 120, 123 ЦК УРСР по частині домоволодіння кожен. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 18). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] , до спадкового майна належала частина вказаного вище житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд. Згідно довідки виконавчого комітету Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] ,\~разом ізчоловіком\~ [PERSON] ,\~дочкою [PERSON] \~та онукою\~-\~ [PERSON] ( а.с. 20). Як вбачається з копії спадкової справи № 168/2011, яка надійшла із Чернігівської районної державної нотаріальної контори, після померлої [INFO] [PERSON] спадщину за законом прийняли її чоловік [PERSON] та дочка - [PERSON] (позивач по\~справі)\~,\~яка 22.05.2020\~отримала свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~на 1/2\~частину земельних\~ділянок ( а.с. 65-68). Отже, після смерті [PERSON] ,\~[PERSON] та [PERSON] кожен з них став мати право на вказане вище домоволодіння - на 1/8 частину як спадкоємці першої черги за законом та на 1/4 частку, що належала їм, як колишнім голові та члену колгоспного двору, а отже, кожний - на 3/8 частини домоволодіння. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер\~ [INFO] (а.с. 19). \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] до спадкового майна належало 3/8 частини вказаного вище домоволодіння. Згідно довідки виконавчого комітету Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] ,\~разом іздочкою\~ [PERSON] та\~онукою -\~ [PERSON] ( а.с. 20). Як вбачається\~з копії\~спадкової справи\~№ 169/2011,\~яка надійшла\~із Чернігівської\~районної державної\~нотаріальної контори,\~після померлого\~ [INFO] [PERSON] , спадщину за законом прийняла його дочка - [PERSON] , позивач по справі, яка 22.05.2020 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки ( а.с. 69-74). Таким чином, після смерті [PERSON] , позивач [PERSON] стала мати право на 3/4 частини вказаного вище домоволодіння (на 1/8 як спадкоємець за законом після смерті матері + 3/8 як спадкоємець за законом після смерті батька + 1/4 як колишній член колгоспного двору). Інша 1/4 частина домоволодіння, як зазначалося вище, належить [PERSON] , який відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 01.03.2016, помер [INFO] ( а.с.22). Листом державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори від 18.04.2024 №715/02-14 позивачу [PERSON] було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний вище будинок в зв`язку з тим, що спадкодавцем за життя не вчинено жодних дій, які були б спрямовані на проведення державної реєстрації права власності на спірний житловий будинок та не було отримано правовстановлюючого документу на право власності ( а.с. 21). З довідки КП "Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації" № 234 від 05.02.2014 вбачається, що право власності на будинок по [ADDRESS] , станом на 05.02.2014 не зареєстровано (а.с. 15). Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлений можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому її права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за нею права власності на 3/4 частини спірного житлового будинку з господарськими спорудами. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону.

Outcome: approved