Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним у квартирі зареєстровані його дружина [PERSON] та сини [PERSON] та [PERSON] 1 вересня 2018 року було підписано договір №11У про надання послуг з управління багатоквартирним будинком між позивачем (з однієї сторони) та співвласниками багатоквартирного будинку (з іншої сторони). Договір визначає вартість послуг з управління будинком, а також перелік робіт та періодичність їх надання. 1 лютого 2021 року було підписано додаткову угоду до договору щодо зміни кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території. Додатковою угодою від 1 липня 2024 року сторони дійшли згоди про дострокове розірвання укладеного договору. Позивач надавав житлово-комунальні послуги, якими користувалися відповідачі, однак вони не здійснювали оплату за надані послуги. Внаслідок цього борг станом на 31 липня 2024 року становить 1 210 487,51 грн, який було нараховано за період з 1 вересня 2018 року по 30 червня 2024 року. Позивач просить стягнути з відповідачів зазначену суму заборгованості у солідарному порядку. Ухвалою суду від 28 серпня 2024 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. Відповідач та його представник Гавриленко не погодилися з позовом, у відзиві зазначивши, що договір було укладено раніше, ніж його було затверджено зборами співвласників. Також відповідач вказав, що умови договору не відповідають умовам типового договору. Проєкт договору та укладений договір, датований 1 вересня 2018 року, не відповідає: типовому договору, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №484; проєкту типового договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, розробленого Міністерством розвитку громад та територій України (оприлюдненого на офіційному сайті 2 травня 2018 року); типовому договору, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 року №712 «Про затвердження Правил надання послуги з управління будинком та Типового договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком». Зокрема, у договорі відсутній додаток із загальними відомостями про будинок. Крім того, існує протиріччя між підпунктом 10 пункту 6 та абзацом 2 пункту 11 договору, яке призводить до того, що зміни кошторису ставлять споживачів у невигідне становище. Доданий позивачем до договору пункт 9 щодо витрат на комунальну електроенергію не містить чітких положень щодо оплати такої складової, як освітлення місць загального користування. У пункті 17 договору обмежуються права споживачів отримувати інформацію про фактичні витрати управителя. У пункті 19 зазначається, що управитель зобов`язаний прибути за викликом співвласника не пізніше ніж протягом трьох робочих днів, тоді як законом встановлено обов`язок прибути не пізніше ніж за одну добу з моменту отримання повідомлення від споживача. У пункті 21 договору позивач не зазначив необхідний порядок сплати штрафу співвласниками за ненадання послуги. Також відповідач зазначає, що позивач обмежив у договорі як свої обов`язки, так і права споживачів, наводячи при цьому відповідні положення договору. Крім того, всупереч положенням типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №712, у пункті 22 договору позивач не вказав, що штраф за перевищення нормативних строків проведення аварійних відновлювальних робіт має сплачуватись управителем за кожну добу перевищення таких строків. У договорі також відсутній пункт щодо вирішення спорів. Відповідач зазначає, що власники не були належним чином ознайомлені з умовами проєкту договору. Зазначає, що в протоколі від 18 вересня 2018 р. відсутні рішення співвласників з питань щодо визначення переліку послуг та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком. Для прийняття такого рішення необхідно більше 75 відсотків голосів, такої кількості голосів не було. Наявність у протоколі лише рішення щодо затвердження умов договору є свідченням того, що сторони не досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, адже питання переліку послуг та розміру витрат на управління будинком не було вирішено. Управитель збільшив собі винагороду. Оборотна видимість не є підтвердженням суми, зазначеної у позовних вимогах. Договір №11У не було укладено згідно із законодавством. Щодо часткової оплати послуги у січні 2022 року зазначив, що це сплата, яка здійснювалася Ощадбанком автоматично зі спецрахунку для обслуговування безготівкової монетизації. Просить відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з викладених підстав, додатково пояснивши, що договір №11У був оскаржений та рішенням суду було відмовлено у задоволенні позову. Позов подано до належних відповідачів власника квартири та осію, місце проживання яких зареєстровано у цій квартирі, які в розумінні вимог Закону України «Про ж итлово комунальні послуги» є споживачами та повинні сплачувати вартість послуг. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, зазначивши, що договір не є укладеним відповідно до закону, а вартість послуг є завищеною. Також вказав, що позов подано до неналежних відповідачів, оскільки власником квартири є лише одна особа, а сам відповідач не проживає за вказаною адресою. Крім того, він зазначив, що договір підписаний тією особою, яка вказана стороною договору Шевченком. Інші відповідачі у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до довідки про склад сім`ї та реєстрацію за адресою: [ADDRESS] , у квартирі зареєстровано 4 особи: [PERSON] (власник), [PERSON] (його дружина), та сини - [PERSON] , [PERSON] . 6 липня 2018 року були проведені збори співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , на яких було прийнято рішення щодо обрання уповноваженої особи співвласників для підписання договору, внесення змін до нього, а також здійснення контролю за його виконанням. Також було прийнято рішення визначити управителем ТОВ «Сумське підприємство обслуговування житла». 1 вересня 2018 року товариством з обмеженою відповідальністю «Сумське підприємство обслуговування житла» в особі директора Шевченка Сергія Анатолійовича та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , в особі [PERSON] , уповноваженого зборами співвласників, було укладено договір №11У про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до умов договору, управитель зобов`язується надавати співвласникам послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] , а співвласники сплачувати управителю плату за послугу з управління згідно з вимогами законодавства та цього договору. Пунктом 3 договору визначено перелік складових послуги з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до підпункту 10 пункту 6 зазначеного договору, управитель має право виконувати коригування ціни послуги з управління багатоквартирним будинком у разі змін чинного законодавства, підвищення мінімальної заробітної плати та вартості електроенергії без затвердження зборами співвласників за підписом уповноваженої особи. Про зміну ціни послуги управитель повідомляє співвласників шляхом оголошень та через розміщення інформації у квитанціях МЕІРЦ. Пунктом 9 договору визначено ціну послуги на момент підписання та до 31 грудня 2018 року, яка становить 3,28 грн за 1 м? загальної площі житлового приміщення будинку. З 1 січня 2019 року ціна послуги становить 4,03 грн. Відповідно до пункту 10 договору, ціна на послугу управління нараховується щомісячно управителем та сплачується кожним співвласником не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Пунктами 2426 визначено порядок та умови внесення змін до договору, зокрема шляхом укладання додаткової угоди. Пунктом 29 договору визначено, що договір набирає чинності з 1 вересня 2018 року та укладається строком на один рік. Відповідно до пункту 30, якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомила письмово іншу сторону про відмову від договору, він вважається продовженим на один рік. Договір підписано від імені управителя [PERSON] , від імені співвласників [PERSON] . Додатком 2 до договору визначено перелік робіт та періодичність їх надання. Додатком 3 до договору є кошторис витрат на управління будинком та утримання будинку й прибудинкової території, який також підписано сторонами договору. 18 вересня 2018 року були проведені збори співвласників багатоквартирного будинку, на яких було затверджено умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком по [ADDRESS] . 1 лютого 2021 року сторонами договору було укладено додаткову угоду, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти пункт 9 договору в новій редакції, згідно з якою ціна послуги з управління становить 5,05 грн на місяць за 1 м? загальної площі житлового приміщення. 4 липня 2024 року сторонами договору ТОВ «СПОЖ» та [PERSON] як особою, уповноваженою зборами співвласників, було укладено додаткову угоду, відповідно до якої сторони дійшли згоди достроково розірвати договір №11 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 1 вересня 2018 року. Визначено, що додаткова угода набирає чинності з 1 липня 2024 року та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до оборотної відомості за період з 1 серпня 2021 року по 1 серпня 2024 року по особовому рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок закріплений за [PERSON] . За вказаний період сума заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком становить 12 487,51 грн. На підтвердження фактичного надання послуг за адресою: будинок [ADDRESS] , позивачем було надано акти приймання виконаних будівельних робіт, акти здачі-приймання робіт, калькуляції на виконання робіт, а також акти виконаних послуг (а.с. 93155). На колективне звернення [PERSON] Головним управлінням Держпродспоживслужби у Сумській області була надана відповідь про те, що було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання ТОВ «Сумське підприємство обслуговування житла» вимог законодавства у сфері прав споживачів. Було встановлено, що у березні 2021 року відбулося збільшення кошторису витрат на утримання будинку. При цьому співвласниками будинку на зборах не було прийнято рішення про збільшення тарифу, а також не було оформлено відповідного протоколу. З метою усунення порушень вимог законодавства було видано припис, згідно з яким у разі прийняття співвласниками будинку [ADDRESS] у встановленому законодавством порядку рішення щодо кошторису витрат по будинку, необхідно розглянути відповідне рішення відповідно до пункту 11 договору. У судовому засіданні свідок [PERSON] , який був директором ТОВ «Сумське підприємство обслуговування житла», пояснив, що підприємство здійснює обслуговування будинку протягом тривалого часу, а за надані послуги нараховувалася плата. Також він зазначив, що договір про надання правової допомоги та квитанцію від імені підприємства підписав його заступник Руденко О.В., який має право другого підпису. Шевченко надав копію наказу про надання [PERSON] права підпису. На запитання, чому договір про надання правової допомоги підписав не він особисто, Шевченко припустив, що, можливо, перебував у відпустці. Згідно\~ст.\~6\~Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» співвласники багатоквартирного будинку мають право: вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників; брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника; одержувати інформацію про технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, умови його утримання та експлуатації, витрати на утримання спільного майна багатоквартирного будинку та надходження, отримані від його використання; безоплатно одержувати інформацію про суб`єктів права власності на всі квартири та нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку і площу таких квартир та приміщень у порядку і межах, визначених законом; ознайомлюватися з рішеннями (протоколами) зборів співвласників, листками опитування, робити з них копії; на відшкодування винною особою збитків, завданих спільному майну багатоквартирного будинку, у розмірі, що відповідає частці кожного співвласника; інші права, визначені законом. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників. За змістом ч. 1ст.\~10\~Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Відповідно до п. 3 ч 2ст.\~10\~Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням. Згідно з ч. 4 ст.\~14\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» колективний договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем такої послуги особою, уповноваженою на це співвласниками, від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку. Такою уповноваженою особою може бути:\~управитель багатоквартирного будинку; уповноважений орган управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку; правління житлово-будівельного кооперативу. У разі укладення колективного договору до відносин між співвласниками багатоквартирного будинку та уповноваженою співвласниками особою застосовуються положення Цивільного кодексу\~України про доручення, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Колективний договір про надання комунальних послуг підписується на умовах, визначених у рішенні співвласників (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно із п. 14 ч. 1ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; Відповідно до ч. 2 ст.12Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Відповідно до п. 1 ч. 1ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктом 9 ст.7Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач має право складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт. Згідно із ч. 2ст.\~27\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» у разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Частиною 4 вказаної статті визначено, що за результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). За змістом ч.ч. 5,6\~ст. 27 зазначеного Закону\~виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Статтею 360\~ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Статтею 156\~ЖК України визначено, що члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Наведене узгоджується із положеннями п. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якої дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно із ч.3 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 1, 2ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIIIп. 32постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 5\~вересня 2018\~року №\~712\~«Про затвердження\~Правил надання\~послуги з\~управління багатоквартирним\~будинком та\~Типового договору\~про надання\~послуги з\~управління багатоквартирним\~будинком» витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Як встановлено під час судового розгляду 01 серпня 2018 року був укладений договір №6-У про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від між ТОВ «СПОЖ», як управителем, та співвласниками багатоквартирного будинку в особі уповноваженої загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку [PERSON] , який діяв на підставі протоколу від 14 травня 2018 року. Вказаний договір був чинним на час нарахування відповідачам плати за надані послуги, в судовому порядку не скасовувався. Суду не надано належних та допустимих доказів щодо його недійсності. Відтак, положення цього договору підлягають застосуванню при вирішенні даного спору. Враховуючи презумпцію правомірності правочину, суд відхиляє доводи відповідачів стосовно невідповідності умов договору наведеним у відзиві положенням законодавства. Незгода одного зі співвласників з умовами договору не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за надані та обумовлені договором послуги. Посилаючись на неналежне надання послуг з боку позивача, відповідачі не надали доказів того, що вони звертались до позивача стосовно неналежного надання послуг. Натомість суду надано докази, які підтверджують, що послуги надавались (акти приймання передачі виконаних робіт, ремонтні калькуляції, тощо). Також суд не приймає доводи відповідачів, що особи, які не є власниками квартири, є неналежними відповідачами у справі. Довідкою про склад сім`ї підтверджується, що [PERSON] є власником квартири, а решта відповідачів зареєстровані у спірній квартирі. Положеннями п. 3 ст.\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Враховуючи вимоги наведеної вище норми особи, які зареєстровані у житловому приміщенні також несуть нарівні з власником обов`язок з оплати дитлово комунальних послуг. У періоді з 0.09.2018 по 30.06.2024 включно позивач належним чином надав відповідачам послуги з управління багатоквартирним будинком. В порушення зазначених вище норм відповідачами не вносилась плата по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком, а тому право позивача порушене та підлягає захисту, а заборгованість підлягає стягненню з відповідачів. Таким чином з відповідачів в солідарному порядку підлягає стягненню заборгованість по сплаті послуги з управління багатоквартирним будинком в розмірі 12\~487,51 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідачів в дольовому порядку необхідно стягнути на користь позивача сплачену при подачі позову суму судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп., тобто по 757 грн. 00 коп. з кожного. Статтею 137\~ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. До позовної заяви ТОВ «СПОЖ» надано договір про надання правової допомоги № 07-10/21 від 07 жовтня 2021 року, укладеного між адвокатом Давидовим А.Г. та ТОВ «СПОЖ» в особі директора Шевченка С.А., за умовами якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати договірну правову (правничу) допомогу по стягненню з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, а клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надання правової допомоги, передбаченої в п. 1.2. цього договору (т. І а.с. 18). У відповідності до п. 4.1. цього договору за надання правової допомоги, передбаченої в п. 1.2 цього договору клієнт (або особа, якій доручено клієнтом здійснити оплату правових послуг адвоката) зобов`язується виплатити адвокату гонорар у розмірі 4000 грн. На підтвердження обставин сплати вказаного розміру гонорару адвоката надано копію видаткового касового ордера. Заперечуючи проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідач [PERSON] зазначав, що договір та видатковий касовий ордер підписаний не [PERSON] . У судовому засіданні Шевченко С.А. (директор ТОВ «СПОЖ») підтвердив, що зазначені документи підписані заступником директора Руденко О.В., надав для суду для огляду копію наказу щодо права другого підпису заступника директора ТОВ «СПОЖ» [PERSON] . \~ \~ \~ \~Заявлені витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, оскільки договір про надання правничої допомоги є чинним, сторони договору підтвердили його укладання. Ним встановлено фіксований розмір гонорару. З урахуванням складності справи та виконаної адвокатом роботи, суд вважає, що зазначені позивачем судові витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 4000 грн. є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідачів в дольовому порядку, тобто по 1000 грн. 00 коп. з кожного.

Outcome: approved