Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Заявник звернулася до суду із даною заявою, в які просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] перебувала на утриманні [PERSON] , який помер [INFO] в с.Лівинці Кельменецького району Чернівецької області не менше одного року до дня його смерті. Вимоги заяви мотивовані тим, що з 1967 року [PERSON] , яка є бабою заявника проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] та з 1976 року перебувала на його утриманні до дня смерті останнього - [INFO] . [INFO] [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина. Заявник з`ясувала, що серед спадкового майна померлої є і право на земельну ділянку, що належала [PERSON] , яка розташована на території Лівинецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області, яку баба заявника успадкувала згідно зі ст. 531 ЦК УРСР. Спадщину після смерті останнього [PERSON] прийняла, вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини заявник отримала роз`яснення про те, що для оформлення спадщини після смерті [PERSON] необхідно в судовому порядку довести факт перебування її баби [PERSON] на утриманні [PERSON] не менше одного року, як це передбачено ст. 531 ЦК УРСР, а тому заявник і звернулася до суду із даною заявою. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 29.01.2025 року відкрито окреме провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні заявник та її представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у заяві. Крім того надали письмові пояснення [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили обставини того, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] та разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] по день його смерті перебуваючи на його утриманні. Представник заінтересованої особи - Лівинецької сільської ради в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги визнала та не заперечувала щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, дослідивши письмові докази, письмові пояснення осіб, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалася, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Судом встановлено, що [INFO] в с. Лівинці Кельменецького району Чернівецької області у віці 78 років помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Україна» розміром 1,71 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0176573 виданого на підставі рішення Кельменецької РДА від 16.10.1997 року за №253. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності застосовуються норми Цивільного Кодексу Української РСР в ред. 1963 року. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Отже, відносини спадкування після смерті [PERSON] регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (у ред. 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Судом встановлено, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилася, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №78780992 від 17.10.2024 року. Згідно зі ст. ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Крім того, відповідно до ст. 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців за законом віднесено непрацездатних осіб, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Згідно з положеннями абз. 3 ч. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що: для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст. 531 ЦК УРСР 1963 р.) не менше одного року. Судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Таких висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 05 вересня 2019 року в справі № 705/4197/18 (провадження № 61-3116св19). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування її рідної баби по лінії батька [PERSON] на утриманні [PERSON] не менше одного року до дня його смерті. Цей факт їй потрібно встановити з метою оформлення спадкових прав на майно, яке належало її рідній бабі по лінії батька [PERSON] . Відповідно до довідок Лівинецької сільської ради Днісстровського району Чернівецької області №02-01-13/241, №02-01-16/245, №02-01-16/269 від 09.09.2024 року, [PERSON] , який помер [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де з 1967 року по 2000 рік постійно проживав однією сім`єю з [PERSON] , 1921 року народження. Судом також встановлено, що спадкоємці першої або ж другої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] , батьками якого в свою чергу є [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . Вказане підтверджується їх копіями свідоцтв про народження та копіями свідоцтв про укладення шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] , який був чоловіком [PERSON] , остання співмешкала без реєстрації шлюбу із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , до дня смерті останнього, а також перебувала на його утриманні. [PERSON] була непрацездатною на день смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , мала поважний вік (78-81 рік). Крім того, встановлюючи факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] з 01.12.1999 року по 10.12.2000 року, суд бере до уваги офіційні відомості про розмір пенсії [PERSON] , а також письмові покази свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] у вищевказаний період часу. Суд також ураховує ту обставину, що [PERSON] на момент смерті [PERSON] була непрацездатною, мала більше 78 років, у силу цього самостійно не могла вести господарство. Тому на підставі досліджених у судовому засіданні доказів суд робить висновок, що [PERSON] дійсно перебувала на утриманні спадкодавця [PERSON] з 01.12.1999 року й до дня його смерті, тобто до [INFO] , оскільки його допомога їй мала постійний характер, надавалася [PERSON] систематично протягом певного періоду часу, була основним джерелом засобів для існування [PERSON] , навіть попри те, що остання отримувала пенсію. Отже, суд вважає доведеним факт, про встановлення якого просить заявник, оскільки він підтверджений належними, достовірними та достатніми доказами в їх сукупності. Також судом встановлено, що заявнику в позасудовому порядку встановити вказаний факт неможливо, тому заяву необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved