Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Керівник Чуднівської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки, в якому просить припинити громадянці російської федерації [PERSON] право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1823184600:02:002:0186 площею 0,334.га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на території Любарської селищної ради, шляхом конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] , яка є громадянкою рф, відповідно до свідоцтва про право на спадщину №1396, яке видане 02.05.2019 приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області, є власником земельної ділянки з кадастровим номером 1823184600:02:002:0186 площею 0,334 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на території Любарської селищної ради. Відповідно до інформації управління ДМС у Житомирській області від 11.12.2023, відомості щодо отримання паспорту громадянина України, паспорту громадянина України для виїзду за кордон або посвідки на тимчасове або постійне проживання на території України [PERSON] відсутні. Враховуючи, що вказана земельна ділянка наразі не відчужена, прокурор вважає, що наявні підстави для конфіскації за рішенням суду та подальшого продажу на земельних торгах земельної ділянки. Ухвалою суду 06 січня 2025 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 17 лютого 2025 року підготовче засідання у цивільній справі закрито. В судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник ГУ Держгеокадастру в Житомирській області на розгляд справи не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, заяв та клопотань до суду не подавав. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Спадщина, на яку видане свідоцтво складається із земельної ділянки площею 0,3340 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1823184600:02:002:0186. Відповідно до листа Управління ДМС України в Житомирській області від 05.12.2023 №55-93-3704-23, відомості щодо отримання паспорту громадянина України, щодо оформлення набуття, прийняття та встановлення належності до громадянства України [PERSON] відсутні. Відповідно до листа від 31.10.2023 №57/5/2-2173, Управлінням служби безпеки України в Житомирській області інформовано керівника Житомирської обласної прокуратури про вжиття заходів щодо недопущення нанесення шкоди інтересам держави під час використання земельних ділянок, власниками яких є резиденти рф та рб. Управлінням встановлено земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які в порушення норм законодавства знаходяться у володінні громадян рф та рб: зокрема: 1823184600:02:002:0186 (площа 0.334 га) власник гр. рф [PERSON] , [INFO] , РНОКПП:. [NUMBER] . Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власників на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.09.2023 за №346353702 вбачається, що за [PERSON] , громадянкою російської федерації, зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 1823184600:02:002:0186 на підставі свідоцтва про право на спадщину, за заповітом, серія та номер 1396, виданий 02.05.2019, видавник: приватний нотаріус Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Литвин О.С. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46699419 від 02.05.2019. Інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку вказує, що 02.05.2019 здійснена державна реєстрація права (в державному реєстрі прав) земельної ділянки з кадастровим номером 1823184600:02:002:0186 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,334, що розташована: [ADDRESS] та належна на праві власності [PERSON] . Із витягу №НВ-9952982162024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, сформованого 07.11.2024 слідує, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим 1823184600:02:002:0186 становить 12114,21 грн. Чуднівською окружною прокуратурою 05.12.2023 відповідно до вимог\~ст.23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області направлено повідомлення про встановлені порушення з метою вжиття належних заходів реагування. Листом №10-6-0.62-4475/2-23 від 08.12.2023 та №10-6-0.61-4380/2-24 від 13.11.2024 Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повідомило про неможливість звернення з позовом до суду у зв`язку із обмеженим фінансуванням та відсутністю коштів для сплати судового збору. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Такий висновок повністю відповідає позиції, що викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18. Таким чином, обґрунтування, наведені прокурором в позові щодо представництва в суді, суд вважає достатніми для його звернення до суду, оскільки порушуються питання захисту інтересів держави, і інші державні органи не здійснили ефективний захист інтересів держави щодо захисту її майнових прав. Положеннями статей\~13, 14 Конституції України\~визначається, що земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Правовий режим земельних відносин, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування земельними ділянками визначаються законами. Відповідно до\~ст.1Земельного кодексу України\~земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною держави. За змістом положень ст.41 Конституції України, ст.ст.\~319, 321\~ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями\~Цивільного кодексу України,\~Земельного кодексу України. Відповідно до ч.1, 2\~ст.38 Закону України «Про міжнародне приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч.1 ст.39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до ст.378 ЦК України\~право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.2\~ст.373\~ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ч.1, 2, 4\~ст.374 ЦК України\~суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Згідно п. а ч.1\~ст.80 Земельного кодексу України\~суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності. Згідно з ч.3\~ст.81 Земельного кодексу України\~іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Проаналізувавши положення\~ст.81 Земельного кодексу України\~можливо зробити висновок, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати право власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення на підставі цивільно-правових угод та прийняття спадщини, а на землі сільськогосподарського призначення лише шляхом прийняття спадщини, інших підстав для отримання земель сільськогосподарського призначення у власність даною категорією громадян не передбачено. З системного аналізу норм земельного законодавства можна зробити висновок, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати тільки громадянам України. Відповідно до\~ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Статтею 22 ЗК України\~визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Згідно пункту «е» ч. 1ст.140 Земельного кодексу України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст.145 ЗК України\~якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Таким чином, громадянка російської федерації [PERSON] отримала у власність земельну ділянку площею 0,334 га, з кадастровим номером 1823184600:02:002:0186. Відповідно до п. в ч.1\~ст.143 ЗК України\~примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Також п.10 ч.1\~ст.346 ЦК України\~передбачено, що право власності припиняється у разі конфіскації. Частиною 1 ст.348\~ЦК України встановлено, що якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Частиною 5\~ст.41 Конституції України\~встановлено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Пунктом 10 ч.1\~ст.346\~Цивільного кодексу України\~визначено конфіскацію, як одну з підстав припинення права власності. Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що законом передбачений чіткий обов`язок іноземця чи особи без громадянства відчужити земельну ділянку сільськогосподарського призначення протягом 1 року з дня набуття права власності на неї. Вказана норма є імперативною та не передбачає винятків. У випадку не відчуження такої земельної ділянки іноземцем чи особою без громадянства у встановлений законом строк, така земельна ділянка підлягає конфіскації на користь держави. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92цс13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст.1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. У відповідності до ч.4\~ст.145 ЗК України, конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Статтею 153 ЗК України\~передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому, власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Враховуючи, що [PERSON] не дотримано передбаченої земельним законодавством процедури щодо відчуження набутої у власність земельної ділянки протягом року, земельна ділянка з кадастровим номером 1823184600:02:002:0186 площею 0,334 га, знаходиться на території Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області, а тому право власності відповідачки на вказану земельну ділянку необхідно припинити шляхом конфіскації. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов прокурора є обґрунтованим й підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги Керівника Чуднівської окружної прокуратури в інтересах держави задоволено у повному обсязі, в силу ст.141\~ЦПК України з відповідачки на користь Житомирської обласної прокуратури слід стягнути 3028,00 грн. судового збору.

Outcome: approved