Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

27 лютого 2025 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Лубенської спеціальної школи про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання її сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини від усіх видів її доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що неповнолітній [PERSON] наказом Лубенської спеціалізованої школи № 6-У від 13 листопада 2024 року зарахований до складу учнів 10 класу на повне державне утримання. Ухвалою суду від 05 березня 2025 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні о 10-00 год. 04 квітня 2025 року. Будучи належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи, представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання заявлених вимог. Заперечень проти ухвалення заочного рішення від нього не надходило. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань,в тому числі відзиву на позов,\~ не подавала. В зв`язку з викладеним, суд, відповідно до норм ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Шишацьким відділом ДРАЦС 11 січня 2022 року, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року, яке 16 листопада 2021 року набрало законної сили, задоволено позовні вимоги органу опіки та піклування Шишацької селищної ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та позбавлено останню батьківських прав по відношенню до дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, вирішено стягнути з неї на користь Яхницької спеціалізованої загальноосвітньої школи-інтернату Лохвицького району Полтавської обласної ради аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.4-6). Відповідно до наказу Лубенської спеціалізованої школи Полтавської обласної ради № 6-У від 13 листопада 2024 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , 13.11.2024 зарахований до складу учнів 10 класу на повне державне утримання (а.с.20). 03 лютого 2025 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла заява Лубенської спеціальної школи Полтавської обласної ради заміну стягувача у виконавчому провадженні у справі № 551/568/21 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року в зв`язку чисельними недоліками даної заяви її повернуто заявнику та роз`яснено право повторного її подання до суду після виконання вимог ч.ч. 1-2 ст. 183 ЦПК України (а.с.32). Таким чином, питання щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього [PERSON] вже вирішено судом і перебуває на стадії виконання судового рішення. Однак, замість того, щоб виправити недоліки та повторно звернутись до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, позивач подав позов про повторне стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] . Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Тлумачення вказаних норм права свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені уст. 16 ЦК України, в якій зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19 та інших). Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц, від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20). З огляду на викладене, повторне стягнення вже присуджених аліментів не є належним способом захисту та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Зважаючи на те, що позивачем\~ при подачі позову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не сплачувався, судові витрати на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed