Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої особи, яка продовжує навчання та просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчання в твердій грошовій сумі щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінченням навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . На цей час син навчається на денній формі навчання у Полтавському коледжі нафти і газу ім. Ю. Кондратюка і тому потребує матеріальної підтримки з боку батька. Відповідач працює, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. 17.03.2025 позивач уточнила позовні вимоги в частині розміру та способу стягнення аліментів та просила стягнути аліменти з відповідача по справі на її користь на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінченням сином навчання. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 17.03.2025 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було надано час для подання заяв по суті. Сторони належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] подала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] подав заяву в якій повідомив, що не заперечує проти позовних вимог. Згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини доходів, повідоми, що працює трактористом в ПСП «Ажна». Справу просить розглянути у його відсутність. Третя особа [PERSON] подав заяву про проведення розгляду справи у його відсутність, відсутність заперечень проти задоволення позовних вимог. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду на захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 26.06.2008, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21.03.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Кегичівського районного управління юстиції Харківської області. Зміна прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданий 07.07.2012. Син [PERSON] навчається на ІІІ курсі денної форми навчання відокремленого структурного підрозділу «Полтавський фаховий коледж нафти і газу Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка». Термін навчання з 01.09.2022 до 30.06.2026. Навчання на безкоштовній формі. Зазначене підтверджується довідкою коледжу №104 від 05.03.2025. Відповідно до копії довідки №743 про реєстрацію місця проживання від 16.07.2021 виданої Кегичівської селищної ради, копії паспорта позивача, позивач [PERSON] та син [PERSON] зареєстровані за однією адресою. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року N 3 згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.\~181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, аналогічні положення передбачені п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України у постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно ст.\~199\~Сімейного кодексу\~України,\~якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу.\~ Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Позивач самостійно утримує повнолітнього сина, проте її доходів не вистачає для повного забезпечення всім необхідним сина. Як вбачається з матеріалів справи повнолітній син сторін на цей час навчається. В зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач позов визнав, має можливість надавати утримання сину. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що повнолітній син сторін у справі потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст. 199 СК України відповідач, як його батько, може і зобов`язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на її утримання. Відповідач з запропонованим позивачем розміром аліментів погодився, а тому суд встановлює розмір аліментів згідно ст. 200 Сімейного кодексу України у розмірі 1/3 заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подачі позовної заяви та до закінчення навчання, але не більше, ніж досягнення сином двадцяти трьох років. Суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Визначаючи період стягнення аліментів суд виходить з положень ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 199 СК України, відповідно до яких, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову і право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Аліменти можуть бути присуджені до досягнення повнолітніми сином, дочкою двадцяти трьох років. З матеріалів справи вбачається, що днем пред`явлення позову позивачем є 11.03.2025. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд доходить висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Витрати по сплаті судового збору суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладає на відповідача за позовом, при цьому враховує положення ч.1 ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved