Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] звернулася до суду із вказаною вище позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони уклали шлюб, зареєстрований 06 травня 2006р Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис № 492. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , який досяг повноліття. Сторони втратили почуття взаємної поваги та кохання, розірвали свої стосунки у 2020 році та не бажають їх поновлення. Тому, позивач просить суд шлюб розірвати та змінити прізвище « [PERSON] » на дівоче « [PERSON] ». Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 04.02.2025 року цивільну справу було передано за підсудністю до Суворовського районного суду м.Одеси. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.03.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Позивач \~ [PERSON] \~ у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином. Відповідно до змісту позовної заяви не заперечувала проти розгляду справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку статей 128, 130 ЦПК України. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду останній не подавав. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи вищезазначене, відсутність відзиву на позовну заяву, заяв про відкладення розгляду справи або надання строку для примирення, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов слід задовольнити частково, з таких підстав. Сторони уклали шлюб, зареєстрований 06 травня 2006р Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 492. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Причинами розірвання шлюбу є те, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки у 2020 році, спільного господарства не ведуть, не мають наміру поновлювати сімейні відносини, подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, позивач просить суд не надавати строк для примирення, відповідач не вчинив жодних дій для доведення до відома суду своєї позиції, хоча сповіщався про час та місце розгляду справи. Згідно ст.111\~Сімейного кодексу\~України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст.18 ч.2 п.3, статей 51, 56 ч.3, ст.110 ч.1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу, у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце. Таким чином, суд дійшов висновку, що у сторін сім`я розпалася, позивач не бажає зберігати шлюб, спільного господарства не ведуть, бездіяльність відповідача розцінюється судом як відсутність його бажання на збереження шлюбу. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Щодо позовної вимоги про зміни позивачу прізвища після розірвання шлюбу, суд зазначає таке. Відповідно до положень\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При розірванні шлюбу в позовному провадженні на загальних підставах зміна прізвища після розірвання шлюбу відноситься до компетенції органів державної реєстрації актів цивільного стану на підставі звернення позивача, а у разі відмови органом відновити прізвище, він має право звернутися із відповідним позовом в порядку, передбаченому для оскарження дій державних органів. Відповідно до ч. 6\~ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Отже, питання зміни прізвища подружжя після розірвання шлюбу або залишення такого прізвища без змін проводиться в порядку, передбаченому чинним законодавством за заявою того з подружжя, який бажає змінити прізвище. В даному випадку права позивача в будь-який спосіб не порушені, тож захисту в судовому порядку не підлягають. Тому суд вважає за необхідне у задоволенні вимог [PERSON] в частині зміни прізвища після розірвання шлюбу - відмовити. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, ураховуючи, що позов задоволено повністю, судовий покладається на відповідача та підлягає стягненню з нього на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial