Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Адвокат Сивова Я.В., яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому, уточнивши вимоги, просить: - зменшити розмір аліментів, утримуваних з [PERSON] за рішенням Новосанжарського районного суду від 05 вересня 2017 року у справі №542/826/17, а саме: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття; - виконавчий лист №542/826/17, виданий 19 вересня 2017 року Новосанжарським районним судом Полтавської області на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05.09.2017 року у справі №542/826/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.06.2017 року до досягнення дитиною повноліття, повернути на адресу суду після набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позовних вимог вказує, що рішенням Новосанжарського районного суду від 05 вересня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.06.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 16.11.2017 року державним виконавцем Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №542/826/17 виданого 19.09.2017 року Новосанжарським районним судом Полтавської області (ВП № [NUMBER]). 05 лютого 2022 року позивач уклав шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] . З липня 2024 року позивач та його дружина [PERSON] припинили спільне проживання, що стало підставою для її звернення до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина та дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.09.2024 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] . Постановами про відкриття виконавчого провадження від 06.11.2024 року та від 07.11.2024 року державним виконавцем Новосанжарівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкриті виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа №333/6456/24 виданого 02.09.2024 Комунарським районним судом м.Запоріжжя (ВП [NUMBER] та ВП [NUMBER]) про стягнення аліментів на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] , та на утримання наповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, з позивача за трьома виконавчими листами стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей та дружини до досягнення дитиною трьох років в загальному розмірі 66,67% від заробітної плати (1/4+1/4+1/6, що, відповідно, у відсотковому вираженні складає 25%+25%+16,67%). Крім того, розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача та третьої особи на утримання неповнолітніх дітей не обмежений часткою від заробітку, оскільки на дітей стягуються аліменти в розмірі не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Загальна сума аліментів значно перевищує встановлений діючим законодавством максимальний п`ятидесятивідсотковий розмір відрахування з заробітної плати і ставить позивача в скрутне фінансове становище, оскільки залишок заробітної плати після відрахувань позбавляє позивача можливості забезпечити мінімальний життєвий рівень, що свідчить про погіршення його майнового стану та є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з частини до 1/6 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що позивач звернувся з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дочки, а не малолітнього сина, оскільки, на його думку, витрати на утримання шестимісячної дитини більш значні, оскільки дитина в цьому році потребує спеціального харчування, медичного догляду та придбання необхідних речей для дитини. Крім того, мати дитини, третя особа по справі, разом з його сином проживають в прифронтовому місті Запоріжжі і через постійні обстріли міста вимушені періодично виїздити в більш безпечні місця, що потребує додаткових збільшених витрат на дитину. З огляду на те, що у позивача змінився сімейний стан, погіршилось матеріальне становище, він не має можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.06.2017 року до досягнення дитиною повноліття, тому вимушений звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків (а.с. 31-32). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30.12.2024 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання призначено на 28.01.2025 року (а.с.51-52). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10.01.2025 року задоволено клопотання представника відповідачки [PERSON] адвоката Христич О.С. про проведення судових засідань в режимі відеоконференції (а.с.109). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20.01.2025 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Сивової Я.В. про проведення судових засідань в режимі відеоконференції (а.с.117). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 63, 142, 205). Представник позивача, адвокат Сивова Я.В. в судовому засіданні підтримувала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позові, додаткових поясненнях та пояснила, що у позивача не лише змінився сімейний стан, а погіршилось його матеріальне становище, оскільки збільшились витрати, які він несе. Так, зокрема, він несе витрати на сплату аліментів на утримання сина [PERSON] та дружини [PERSON] , а також витрати з організації свого побуту та життя. Так, він витрачає додаткові кошти в сумі 9000 грн щомісячно на оплату оренди житла в м.Запоріжжі, працюючи вахтовим методом він витрачає більше 3000 грн щомісяця на оплату пального, щоб прибути до місця роботи. Щодо посилання сторони відповідачки на те, що він разом з [PERSON] спільно відпочивали, зазначила, що ініціатором такого відпочинку була мати [PERSON] та ним витрати на відпочинок понесені не були. Просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала пояснила, що з позивача на утримання їх спільної дочки [PERSON] стягуються аліменти з 2017 року, був період, коли він мав заборгованість зі сплати аліментів. Зазначила, що на тепершній час позивач продовжує проживати разом з [PERSON] , вони разом відпочивають та спільно проводять час. На даний час вона одружена вдруге, не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. В подальшому в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засіданні, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України (а.с. 199-200). Представник відповідачки [PERSON] , адвокат Христич О.С. в судовому засіданні позов не визнала та надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов та додаткових поясненнях. Просила відмовити в задоволенні позову. Так, в наданому відзиві в обґрунтування заперечень проти позову представник відповідачки [PERSON] адвокат Христич О.С. зазначила таке. 28 лютого 2015 року у [PERSON] , яка в подальшому у зв`язку із реєстрацію шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , яка проживає разом з відповідачкою. Зазначає, що звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан та погіршилось матеріальне становище, він не має можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у визначеному розмірі. Проте, відповідачка не погоджується з позовними вимогами з огляду на наступне. Зокрема, будь-яких належних доказів на підтвердження погіршення матеріального стану позивача з моменту прийняття рішення Новосанжарським районним судом Полтавської області від 05.09.2017 по справі №542/826/17 про стягнення аліментів на неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), або ж доказів на підтвердження погіршення стану його здоров`я не надано. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався лише на те, що у нього змінився сімейний стан та погіршився матеріальний стан, зокрема, що він зареєстрував шлюб із [PERSON] , має на утриманні ще одну дитину та теперішню дружину, що робить неможливим сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі. Однак вказані обставини не є підставою для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів. Так у матеріалах справи відсутні докази про погіршення матеріального стану позивача та не вбачається, що позивач змінив місце роботи чи його заробітна плата зменшилась, а наявність другої дитини від іншого шлюбу та наявність інших утриманців, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, зазначає, що дружина позивача зверталася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою про стягнення з останнього на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу та кошти на її утримання в розмірі 1/4 від усіх видів доходу відповідача (справа №333/6456/24). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.09.2024 у цивільній справі №333/6456/24 встановлено, що: «у судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, оскільки перебуває у відрядженні та в якій вказав, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі». Позивачу за цим позовом було достеменно відомо про рішення суду від 02.09.2024 у цивільній справі №333/6456/24 та про стягнення з нього аліментів на утримання сина та дружини. Рішення суду набрало законної сили 03.10.2024 року та [PERSON] не оскаржувалось, що свідчить про його згоду із розміром стягуваних з нього аліментів. В протилежному б випадку, позивач по даній справі мав би звернутися до суду із апеляційною скаргою. Окрім того, у вказаному судовому рішення зазначено, що: «Приймаючи до уваги інтереси дитини і позивача, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, можливість відповідача сплачувати аліменти та відсутність інформації про утримання відповідачем інших осіб, суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підлягають щомісячному стягненню і повинен складати 1/4 частину від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24.07.2024 року.». Тобто, позивачем за цим позовом, не було повідомлено Комунарський районний суд м. Запоріжжя у справі №333/6456/24 про наявність у нього ще однієї дитини - [PERSON] , [INFO] , на утримання якої він сплачує аліменти на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05.09.2017 по справі №542/826/17. Отже, позивач за цим позовом, розуміючи наявність грошових зобов`язань щодо утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] (за рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05.09.2017 року по справі №542/826/17), будучи належним чином повідомлений про розгляд справи №333/6456/24 не повідомив суд про наявність на його утриманні неповнолітньої дитини та подав до суду по справі №333/6456/24 заяву про визнання позовних вимог, а саме про стягнення з нього 1/4 частини від усіх видів його догоду на утримання сина та 1/4 на утримання його дружини. Окрім того, зазначає, що доказів сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , дружини [PERSON] та доньки також позивачем не надано. Наявність судового рішення про стягнення аліментів автоматично не доводить належне виконання платником аліментів свого обов`язку. Тому факт сплати аліментів у загальному розмірі 66,67% від своїх доходів має бути підтверджений позивачем належними доказами в силу ст.81 ЦПК України. До позовної заяви таких доказів не додано. Крім того, вказує, що твердження про припинення з липня 2024 року сумісного проживання позивача та його дружини, є неправдивими. Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів погіршення майнового стану позивача, зокрема, останнім не надано суду доказів щодо зміни розміру його доходів в бік погіршення. Крім того, зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4, за умови, що розмір аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] залишається незмінним (теж 1/4 частини усіх видів доходу), може призвести до дисбалансу інтересів дітей, оскільки діти позивача опиняться у нерівному матеріальному становищі. Відповідач просить взяти до уваги, що позивач, крім як сплати аліментів, не приймає участі у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , вона самостійно без будь-якої допомоги займається вихованням, розвитком та здоров`ям дитини. Щодо посилань позивача на стягнення з нього аліментів в загальному розмірі 66,67% від заробітної плати, звертає увагу на те, що з наданих позивачем до суду доказів не вбачається стягнення із його доходу, заробітку чи заробітної плати понад 70% від доходу. Загальний розмір аліментів, стягнутих із [PERSON] не перевищує межу, визначену у чинному законодавстві частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження». Відтак, саме по собі стягнення аліментів на утримання іншої дитини та дружини позивача не є підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , адже в такому випадку одна дитина матиме перевагу в утриманні перед іншою, що спричинить майнову дискримінацію дітей одного батька. Окрім того, позивачем не доведено обставин, визначених ст.192 СК України, які є підставою для зменшення розміру аліментів. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів щодо того, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дітей та дружину позивачем не надано (а.с.64-77). 28.01.2025 року представником позивача адвокатом Сивовою Я.В. було надано додаткові пояснення у справі (а.с.119-120) в яких зазначено про те, що позивачем було отримано відзив на позовну заяву, з доводами якого він не погоджується. Щодо доводів стосовно надання неправдивих відомостей про теперішній сімейний стан позивача. Так, до відзиву на позов було додано інформацію з публікацій позивача в соцмережах про відпочинок у Карпатах в січні 2025 року. Дійсно, позивач перебував на відпочинку в зазначений у відзиві період, але ця подорож була ініційована та оплачена батьками [PERSON] через їх особисті міркування. Позивач, залишившись у гарних та дружніх стосунках з батьками [PERSON] , прийняв їх пропозицію про відпочинок, тим більш цей відпочинок надавав можливість хоча б тимчасово вивезти сина [PERSON] , [INFO] , з прифронтового міста в період масованих обстрілів з тяжкими наслідками. На підтвердження понесення витрат з оплати відпочинку батьками [PERSON] додано скріншоти переписки [PERSON] (матері [PERSON] ) щодо обговорення бронювання житла, скріншоти з банківського додатку щодо оплати палива та фотокартка всіх учасників цього відпочинку. Таким чином вважає безпідставними припущення відповідача щодо штучного створення позивачем передумов саме для звернення до суду з цим позовом (а.с.119-120). 25.02.2025 року представником відповідачки адвокатом Христич О.С. було надано додаткові пояснення у справі (а.с.146-149) в яких, серед іншого, зазначено про те, що доводи, викладені у позовній заяві про зміну сімейного стану, а саме народження у позивача ще однієї дитини в іншому шлюбі та зміни матеріального стану - стягнення аліментів на другу дитину та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, без доведення погіршення у зв`язку з цим майнового стану платника аліментів, не є підставами для зменшення розміру аліментів на дитинну від першого шлюбу, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Окрім того зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину, яка народилась в іншому шлюбі, без доведення погіршення майнового становища, самі по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів. Матеріали же справи не містять належних та допустимих доказів погіршення майнового стану позивача, зокрема, останнім не надано суду доказів щодо зміни розміру його доходів в бік погіршення. У свою чергу, згідно з матеріалів виконавчого провадження ВП №55181720 не вбачаться будь-якого погіршення матеріального стану позивача, а навпаки нарахована заробітна плата збільшується. Тобто, вбачається саме поліпшення матеріального становища позивача, як платника аліментів у порівнянні з положенням, яке існувало на час ухвалення рішення про стягнення аліментів. Зазначені обставини свідчать про те, що в межах заявлених позовних вимог та наданих суду доказів відсутні правові підстави для зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] через суттєву на думку позивача зміну матеріального стану платника аліментів в порівнянні з його матеріальним станом на момент ухвалення рішення суду. Зауважує, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має інших утриманців без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямоване на належне забезпечення дитини від іншого шлюбу та суперечитиме інтересам іншої дитини. Щодо посилань позивача на стягнення з нього аліментів в загальному розмірі 66,67% від заробітної плати додатково звертає увагу на те, що у разі здійснення відрахування виплат (аліментів) із заробітної плати платника аліментів, розмір відрахувань не повинен перевищувати 70%. Розмір відрахувань із заробітної плати не є предметом розгляду у справі про зменшення розміру аліментів, а правомірність розміру відрахувань може перевірятися в порядку судового контролю за виконанням рішення суду. Просила відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. 03.03.2025 року представником позивача адвокатом Сивовою Я.В. було надано додаткові пояснення у справі (а.с.168-169) в яких зазначено про те, що про погіршення майнового стану позивача свідчить те, що він витрачає додаткові кошти в сумі 9000 грн щомісячно на оплату оренди житла в м.Запоріжжі, працюючи вахтовим методом, він витрачає більше 3000 грн щомісяця на оплату пального, щоб прибути до місця роботи. Та за відрахуванням витрат на оплату оренди житла та транспортних витрат, дохід позивача становить навіть менш розміру аліментів на дитину і в порівнянні з доходами за минулі періоди є суттєво меншими, що ставить його у вкрай скрутне фінансове становище. Крім того, вважає, що сума аліментів, яку він сплачує на утримання дочки [PERSON] , становить майже половину бюджету нової сім`ї відповідачки, що ставить під сумнів утримання за рахунок позивача виключно його дочку. Окремо звертає увагу суду на те, що відповідач після звернення позивача до суду з цим позовом маніпулює спілкуванням дитини з батьком, в такий спосіб примушуючи його до відмови від позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України (а.с.112-113, 144-145, 203-204). Суд, вислухавши у вступному слові пояснення представника позивача, відповідачки, представника відповідачки, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно з рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2017 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, в особі матері [PERSON] , починаючи з 13.06.2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-15). Як бачається з постанови державного виконавця від 16.11.2017 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №542/826/17, виданого 19.09.2017 року Новосанжарським районним судом Полтавської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 13.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.16-17). Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Новосанжарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 28.09.2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 81). 05 лютого 2022 року, згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстицї (м.Дніпро) було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). [INFO] у них народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 21). Згідно з рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02 вересня 2024 року, стягнуто з позивача [PERSON] на користь [PERSON] , починаючи з 24 липня 2024 року, аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, до [INFO] . А також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від його заробітку, щомісячно, починаючи з 24 липня 2024 року і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, а саме, до [INFO] (а.с. 22-25). Як бачається з постанови державного виконавця від 07.11.2024 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №333/6456/24, виданого 02.09.2024 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/6 частини від його заробітку, щомісячно, починаючи з 24.07.2024 року і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, а саме до [INFO] (а.с.26-27). Та згідно постанови державного виконавця від 06.11.2024 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №333/6456/24, виданого 02.09.2024 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, до [INFO] (а.с.28-29). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною 1 статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частини 1 статті 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з роз`ясненнями, наданими у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтовуючи свої вимоги, як на підставу для зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і погіршився матеріальний стан, він вдруге одружився та у нього народилася дитина від іншого шлюбу, він сплачує аліменти на утримання дитини від другого шлюбу та на утримання дружини, що загальний розмір аліментів, що стягуються з нього становить 66,67%, а також він несе витрати в сумі 9000 грн щомісячно на оплату оренди житла в м.Запоріжжі, та, працюючи вахтовим методом, він витрачає більше 3000 грн щомісяця на оплату пального, щоб прибути до місця роботи. Так, судом встановлено, що позивач одружився вдруге та в шлюбі народився син [PERSON] . Проте,наявність у позивача на утриманні іншої дитини та дружини, без доведення погіршення майнового становища платника аліментів, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 03 липня 2024 року у справі № 552/2073/23, 22 липня 2024 року у справі № 688/4308/23 (провадження № 61-5168св24) та від 16 вересня 2024 року у справі № 591/6388/22 (провадження № 61-153св24). У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначається, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20. Доводячи вказані обставини, позивач посилався на наявність двох судових рішень, на підставі яких з нього стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей та дружини. Так, згідно з рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2017 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, в особі матері [PERSON] , починаючи з 13.06.2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13-15). Згідно з рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02 вересня 2024 року, стягнуто з позивача [PERSON] на користь [PERSON] , починаючи з 24 липня 2024 року, аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, до [INFO] . А також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від його заробітку, щомісячно, починаючи з 24 липня 2024 року і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, а саме, до [INFO] (а.с. 22-25). При цьому, виходячи зі змісту рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02 вересня 2024 року [PERSON] , який був відповідачем у справі, зазначив, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі (стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) та утримання дружини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) (а.с. 22), в той час як про наявність у нього неповнолітньої дитини від першого шлюбу, на утримання якої з нього стягуються аліменти, не заявляв, як й не заявляв про погіршення його майнового стану. Вказане рішення [PERSON] не оскаржувалось, тобто, на час ухвалення рішення, він сам підтвердив свою спроможність сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Аналізуючи майновий стан позивача після визначення розміру аліментів у вересні 2017 року, суд доходить висновку про незмінність такого стану у платника аліментів, виходячи з такого. Відомості про розмір заробітної плати чи доходу [PERSON] в рішенні Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2017 року не зазначені (а.с. 13-15). З наданих же представником позивача довідок №22/1 від 30.01.2025 року та №23/1 від 30.01.2025 року (а.с.171) [PERSON] з 02.01.2018 року й по тепершній час працює на посаді майстра в ТОВ «Полтавська бурова компанія», розмір його заробітної плати за цей період був стабільним та не зменшувався, тобто матеріальне становище не погіршувалося. Враховуючи, що відсутні дані та докази щодо отриманого доходу, тобто майнового стану позивача, саме станом на час ухвалення рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2017 року, то такі докази не підтверджують факту погіршення майнового положення позивача. На доводи позивача про те, що він несе витрати на оплату оренди житла в м.Запоріжжі, а також на оплату пального, щоб прибути до місця роботи, суд зазначає таке. Згідно з договором оренди квартири від 01.09.2024 року [PERSON] орендував квартиру [ADDRESS] (а.с.171-173), проте, як в позовній заяві, так і в заявах по суті справи позивач не зазначає вказану адресу як місце свого проживання. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач отримує судові повістки за адрсеою, зазначеною в позові в [ADDRESS] (а.с.49, 63, 142, 205), що ставить під сумнів, що [PERSON] фактично проживає в м. Запоріжжі за цією адресою, враховуючи й те, що доказів сплати ним орендної плати надано не було. Крім того, позивач на зазначив та не надав докази наявності чи відсутності у нього власного житла. На підтвердження витрат на придбання пального, яке за поясненнями представника позивача, він використовував для прибуття до місця роботи, позивачем надані два фіскальних чеки на придбання пального 12.02.2025 року в м.Запоріжжі на суму 1544,70 грн та 28.02.2025 року в сел.Нові Санжари на суму 1619,70 грн (а.с. 174 ), однак такі фіскальні чеки не ідентифікують особу позивача та ним не доведено, що він заправляв власне авто, саме для робочих цілей та відсутності відшкодування в подальшому таких витрат работодавцем. Крім того наявність таких витрат по придбанні пального для заправки автомобіля не звільняє позивача від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей. Щодо посилання позивача на те, що відповідачка не приймає участь в утриманні дитини, а за рахунок аліментів, які він сплачує, утримуються члени сім`ї відповідачки, суд зазначає, що матеріальне становище та сімейний стан того з подружя, з ким проживає дитина, не звільняє іншого з батьків утримувати спільну дитину. Щодо нецільового використання коштів, то позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачка використовує кошти, що надавалися ним на утримання дочки, не в її інтересах чи не на забезпечення саме її потреб, а тому такі доводи є припущенням, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, відповідно до вимог ст. 186 СК України, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Доказів звернення позивачем з відповідною заявою до органу опіки та піклування щодо здійснення контролю за цільовим використанням відповідчкою аліментів та результатів такої перевірки, як й власних доказів, які підтверджують нецільове використання аліментних платежів, надано не було. Також, обґрунтовуючи свої вимоги, як на підставу для зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що загальний розмір аліментів, що стягуються з нього становить складає 66,67%. Так, зазаначав, що він сплачує аліменти: -на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] в розмірі часини, на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05.09.2017 року; -на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі частини та на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/6 частини на підставі рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02.09.2024 року. Разом з тим, довідок про загальний розмір усіх відрахувань, з вказанням відрахувань з заробітної плати, що належить до виплати позивачу, надано не було. При цьому суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Обмежень щодо кількості виконавчих документів, за якими допускається проведення утримання із заробітку боржника, чинне законодавство не містить. Фактично примусовому виконанню підлягають рішення за всіма наявними виконавчими документами, скільки б їх не було. Згідно з ст.26 Закону України «Про оплату праці» відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством. При кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством, - п`ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам. Обмеження, встановлені частиною другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні покарання у вигляді виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Таким чином, максимальний розмір стягнення аліментів на неповнолітніх дітей не повинен перевищувати 70% кожної виплати заробітної плати та інших доходів платника аліментів. Таким чином, на думку суду, позивач не надав доказів, які б підтвердили те, що у зв`язку з його одруженням, народженням ще однієї дитини та стягненням аліментів на їх утримання, його матеріальне становище погіршилося у порівнянні з тим, яке було до настання цих обставин. Натомість, позивач працює та має регулярний дохід, а визначений судом розмір аліментів на доньку [PERSON] відповідає вимогам сімейного законодавства, не є надмірним, відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. А зміна сімейного стану позивача внаслідок народження другої дитини від іншого шлюбу та утримання нової дружини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, в зв`язку з чим підстави для зміни розміру аліментів та підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed