Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із цією заявою з тих підстав, що вона має чоловіка [PERSON] , [INFO] , який 15 листопада 2023 року був призваний на військову службу під час мобілізації [INFO] і був направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] . Наказом командира військової частини [NUMBER] від 15 листопада 2023 року № 122 [PERSON] був зарахований до списків особового складу військової частини [NUMBER] . Наказом командира військової частини [NUMBER] від 1 січня 2024 року № 1 [PERSON] був призначений на посаду командира 3 піхотного відділення 1 піхотного взводу 3 піхотної роти. Згідно з бойовим розпорядженням командира [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] № 204 від 8 лютого 2024 року [PERSON] виконував бойові завдання в районі населеного пункту Кліщіївка Бахмутського району Донецької області. У лютому 2024 року заявниця отримала від [INFO] корінець сповіщення про безвісти зниклого № 27, за змістом якого [PERSON] який 9 лютого 2024 року зник безвісти за особливих обставин в районі населеного пункту Кліщіївка Бахмутського району Донецької області. З рапорту заступника командира з морально психологічного забезпечення 3 піхотної роти військової частини [NUMBER] № 125 від 11 лютого 2024 року та довідки-доповіді № 332 від 12 лютого 2024 року командира військової частини [NUMBER] стало відомо, що під час бойового виходу в районі населеного пункту Кліщіївка Бахмутського району Донецької області перестав виходити на зв`язок та не повернувся з бойового виходу [PERSON] . У зв`язку із цим, наказом командира військової частини [NUMBER] від 11 лютого 2024 року № 58 було призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти [PERSON] . У рамках вказаного службового розслідування, серед іншого, проводились опитування свідків - молодшого сержанта [PERSON] , радіо-телефоніста 2 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини [NUMBER] ; солдата [PERSON] , стрільця 1 піхотного відділення 2 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини [NUMBER] ; рядового [PERSON] , командира 1 піхотного відділення 1 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини [NUMBER] , які повідомили обставини, які з достатньою вірогідністю підтверджують загибель [INFO] [PERSON] під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Кліщіївка Бахмутського району Донецької області. За результатами службового розслідування, які були оформлені актом службового розслідування, було вирішено рядового [PERSON] , колишнього командира 3 піхотного відділення 1 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини [NUMBER] , вважати таким, що 11 лютого 2024 року зник безвісти (ймовірно загинув) за особливих обставин під час воєнних дій неподалік населеного пункту Кліщіївка Бахмутського району Донецької області, виконуючи бойове завдання із захисту Батьківщини, здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 11 лютого 2024 року № 43 [PERSON] вважається таким, що зник безвісти під час виконання бойового завдання. [PERSON] не переховується від правоохоронних органів, у акті службового розслідування зазначено, що факт його зникнення не пов`язаний з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. 14 лютого 2024 року відомості про зникнення [PERSON] безвісти були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024270420000032. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 17 квітня 2024 року № 20240417-948, [PERSON] зник на території бойових дій (під час воєнних дій). 26 серпня 2024 року представником заявниці був направлений адвокатський запит до Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру», який виконує функції Національного інформаційного бюро відповідно до Женевської конвенції про поводження з військовополоненими та про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року, щодо надання інформації про перебування військовослужбовця військової частини [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , у полоні. У відповіді № 08-18/16185 від 28 серпня 2024 року на вказаний адвокатський запит Державним підприємством «Український національний центр розбудови миру» була надана виписка з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, відповідно до якої станом на 26 серпня 2024 року інформація про перебування [PERSON] відсутня. Тобто, на даний час відсутні будь-які відомості про те, що [PERSON] живий, перебуває у полоні, знаходиться на непідконтрольній території з інших причин, виїхав за межі України тощо. Беручи до уваги, що у ході бойових дій 9 лютого 2024 року [PERSON] вибухом відірвало стопу, а в ніч з 9 на 10 лютого 2024 року близько 00:00-00:30 годин він перестав подавати ознаки життя та був залишений на полі бою без евакуації, є підстави вірогідно припустити його загибель у зв`язку з виконання обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини. Зважаючи на це заявниця бажає оголосити свого чоловіка [PERSON] померлим (загиблим). Оголошення [PERSON] померлим (загиблим) необхідне заявниці для реалізації своїх спадкових прав та отримання соціальних гарантій, передбачених чинним законодавством України. Спір про право з будь-якими особами з приводу оголошення [PERSON] померлим (загиблим) відсутній, оскільки саме по собі оголошення [PERSON] померлим (загиблим) не призводить до негайного та прямого виникнення у заявниці права на отримання відповідних соціальних гарантій і виплат, передбачених законодавством України. [PERSON] просила суд оголосити громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Шлях Ілліча Носівського району Чернігівської області, паспорт серії [NUMBER] , виданий Носівським РВ УМВС України в Чернігівській області 19 січня 1999 року, РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , військовослужбовця військової частини [NUMBER] Збройних Сил України, померлим (загиблим) у ході виконання обов`язків військової служби із захисту Батьківщини та участі у бойових діях, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, який перебував безпосередньо в районах ведення бойових дій від дня вірогідної смерті (загибелі) [PERSON] , [INFO] , визначивши місце смерті (загибелі) в районі населеного пункту Кліщіївка Бахмутського району Донецької області. Датою смерті (загибелі) громадянина України [PERSON] , [INFO] , вважати 10 лютого 2024 року. У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали з підстав, які у ній зазначені, та просили задовольнити. У судове засідання представник заінтересованої особи Міністерства оборони України не з`явився, подав до суду письмові пояснення, в яких просив залишити заяву [PERSON] без розгляду або відмовити у її задоволенні, оскільки оголошення [PERSON] померлим безпосередньо впливатиме на права та обов`язки його спадкоємців, а також на їхнє право на отримання одноразової грошової допомоги, що свідчить про наявність спору про право. Міноборони заперечує проти розгляду цієї заяви в порядку окремого провадження на підставі існування спору про право, а також проти задоволення вимог заявника, так як не сплив строк для оголошення [PERSON] померлим, який передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК України. Міноборони вважає, що вказаний строк має обраховуватися із дня закінчення воєнних дій. У судове засідання представник заінтересованої особи військової частини [NUMBER] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності представників заінтересованих осіб за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дружиною [PERSON] , [INFO] . 15 листопада 2023 року [PERSON] був призваний на військову службу під час мобілізації [INFO] і був направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] . Наказом командира військової частини [NUMBER] від 15 листопада 2023 року № 122 [PERSON] був зарахований до списків особового складу військової частини [NUMBER] . Наказом командира військової частини [NUMBER] від 1 січня 2024 року № 1 [PERSON] був призначений на посаду командира 3 піхотного відділення 1 піхотного взводу 3 піхотної роти. Згідно з бойовим розпорядженням командира [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] № 204 від 8 лютого 2024 року [PERSON] виконував бойові завдання в районі населеного пункту Кліщіївка Бахмутського району Донецької області. У лютому 2024 року заявниця отримала від [INFO] корінець сповіщення про безвісти зниклого № 27, за змістом якого [PERSON] 9 лютого 2024 року зник безвісти за особливих обставин в районі населеного пункту Кліщіївка Бахмутського району Донецької області. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 11 лютого 2024 року № 58 було призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти [PERSON] . З копії матеріалів службового розслідування за фактом зникнення безвісти рядового [PERSON] (а.с. 35-74) вбачається, що з рапорту заступника командира з морально психологічного забезпечення 3 піхотної роти військової частини [NUMBER] № 125 від 11 лютого 2024 року та довідки-доповіді № 332 від 12 лютого 2024 року командира військової частини [NUMBER] стало відомо, що під час бойового виходу в районі населеного пункту Кліщіївка Бахмутського району Донецької області перестав виходити на зв`язок та не повернувся з бойового виходу [PERSON] . У рамках вказаного службового розслідування, серед іншого, проводились опитування свідків - молодшого сержанта [PERSON] , радіо-телефоніста 2 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини [NUMBER] ; солдата [PERSON] , стрільця 1 піхотного відділення 2 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини [NUMBER] ; рядового [PERSON] , командира 1 піхотного відділення 1 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини [NUMBER] . Згідно пояснень [PERSON] 9 лютого 2024 близько 12 години\~ він разом з солдатом [PERSON] заступив для виконання бойових завдань на СП «Хвиля», де в той час ніс службу рядовий [PERSON] . Цього ж дня приблизно о 17 години [PERSON] отримав наказ від свого командира [PERSON] про переміщення з позиції «Хвиля» до позиції « [PERSON] ». Через короткий проміжок часу [PERSON] почув зі сторони позиції «Море» вибух, схожий на вибух протипіхотної міни та дізнався від [PERSON] , що [PERSON] отримав поранення. Евакуювати [PERSON] до пункту евакуації не вдалося, тому що противник продовжував інтенсивний обстріл. Згідно пояснень солдата [PERSON] 9 лютого 2024 року близько 12 години він заступив для виконання бойових завдань на СП «Хвиля», де на той момент ніс службу рядовий [PERSON] 9 лютого 2024 року о 17 годині рядовий [PERSON] отримав наказ від свого командира на переміщення з даної позиції до позиції «Море». [PERSON] переповзав до позиції і вже під прикриттям дерев він піднявся на ноги, та з наступним кроком пролунав вибух. [PERSON] вибухом відірвало стопу. В цей час противник розпочав інтенсивний обстріл. Після його припинення група на чолі з [PERSON] надала [PERSON] першу медичну допомогу і наклала на ногу турнікет. Обстріли позицій продовжувались, евакуювати [PERSON] на більш безпечну позицію вдалося тільки за декілька годин, проте до стабілізаційного пункту евакуювати було неможливо через інтенсивність обстрілів противника. Згідно пояснень рядового [PERSON] 9 лютого 2024 року він разом з іншими військовослужбовцями 3 піхотної роти (капітаном [PERSON] , рядовим [PERSON] , рядовим [PERSON] , старшим солдатом [PERSON] ) тримав спостережний пункт «Початок». Рядовий [PERSON] та рядовий [PERSON] відтягнули з позиції «Море» в сторону позиції «Початок» пораненого рядового [PERSON] . Він отримав мінно-вибухове поранення ноги, на ногу був накладений турнікет. [PERSON] попросив особовий склад СП «Початок» відтягнути [PERSON] до їхньої позиції. Вони протягнули рядового [PERSON] близько 20-30 метрів в сторону СП «Початок». Капітан [PERSON] запитав по радіозв`язку дозволу на подальшу евакуацію [PERSON] з СП «Початок», проте отримав відмову на покидання позиції взагалі і на евакуацію пораненого зокрема. По радіостанції вони робили запит на евакуацію рядового [PERSON] , отримували відповідь очікувати. Відповідно до пояснень [PERSON] , [PERSON] перестав подавати ознаки життя в ніч з 9 на 10 лютого 2024 року близько 00:00-00:30 годин. 11 лютого 2024 року під час виходу рядового [PERSON] та старшого солдата [PERSON] з позиції «Початок» в сторону с. Кліщіївка рядовий Велигорський бачив, що рядовий [PERSON] продовжував залишатись біля СП «Початок». За результатами службового розслідування, які були оформлені актом службового розслідування за фактом зникнення безвісти рядового [PERSON] від 31 березня 2024 року, було вирішено рядового [PERSON] , колишнього командира 3 піхотного відділення 1 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини [NUMBER] , вважати таким, що 11 лютого 2024 року зник безвісти (ймовірно загинув) за особливих обставин під час воєнних дій неподалік населеного пункту Кліщіївка Бахмутського району Донецької області, виконуючи бойове завдання із захисту Батьківщини, здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 11 лютого 2024 року № 43 [PERSON] вважається таким, що зник безвісти під час виконання бойового завдання. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не переховується від правоохоронних органів, у акті службового розслідування зазначено, що факт його зникнення не пов`язаний з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. 14 лютого 2024 року відомості про зникнення [PERSON] безвісти були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024270420000032. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 17 квітня 2024 року № 20240417-948, [PERSON] зник на території бойових дій (під час воєнних дій). З повідомлення № 08-18/16185 Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» від 28 серпня 2024 року, а також виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, вбачається, що станом на 26 серпня 2024 року інформація про перебування [PERSON] відсутня. Станом на 9 квітня 2025 року у суду відсутні будь-які відомості про те, що [PERSON] живий, перебуває у полоні, знаходиться на непідконтрольній території з інших причин чи виїхав за межі України тощо. Відповідно до частин 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частиною першою ст. 15 та частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Статтею 46 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 7 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22 та від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Указаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23). Суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою. Водночас, частиною 2 ст. 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи. За правилами доказування, визначеними ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У матеріалах службового розслідування за фактом зникнення безвісти рядового [PERSON] вказані обставини, які з достатньою вірогідністю підтверджують загибель останнього під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Кліщіївка Бахмутського району Донецької області. Таким чином, суд,

Outcome: approved