Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

У серпні 2024 року виконавчий комітет Ярунської сільської радизвернувся до суду з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання дітей в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня винесення рішення і до досягнення дітьми повноліття. Вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після прийняття рішення Новоград-Волинським міськрайонним судом від 30.03.2023 у справі №285/1365/23 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей позбавлених батьківського піклування. В подальшому [PERSON] було влаштовано під опіку до його бабусі [PERSON] , а [PERSON] було влаштовано під опіку до його дядька [PERSON] . Зазначає, що 17.04.2024 Новоград-Волинським міськрайонним судом було відкрито провадження у справі №285/2074/24 про повернення малолітнього [PERSON] за позовом [PERSON] 21.06.2024 до виконавчого комітету Ярунської сільської ради надійшла заява від [PERSON] в якій остання просила розглянути питання про повернення дітей в її сім`ю. На засідання був запрошений неповнолітній [PERSON] разом з бабусею [PERSON] та опікун малолітнього [PERSON] . Було заслухано думку неповнолітнього [PERSON] про небажання повертатися до своєї матері, оскільки йому краще жити з бабусею. Опікун малолітнього [PERSON] зазначив, що мати майже не цікавиться життям, здоров`ям свого сина, матеріально не забезпечує, рідко телефонує. 24.07.2024 Новоград-Волинським міськрайонним судом по справі №285/207424 [PERSON] відмовлено в задоволенні позову про повернення малолітнього [PERSON] . У зв`язку з чим, з метою захисту прав дітей Виконавчий комітет Ярунської сільської ради звернувся з даним позовом до суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідачка та її представник заперечили проти задоволення позову, просили відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю. ІІІ особа - [PERSON] підтримав позовні вимоги органу опіки та піклування та просив задовольнити їх. Пояснив, що відповідач є його двоюрідною сестрою. Після відібрання малолітнього [PERSON] у відповідачки, він виявив бажання забрати хлопчика до себе в сім`ю і розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації його було призначено опікуном [PERSON] . За час проживання [PERSON] в його сім`ї хлопчик пройшов лікування, відвідував дитячий садочок та проходив корекційні заняття з різними спеціалістами для покращення своїх розумових та фізичних здібностей, крім того відвідував заняття з підготовки до школи, внаслідок чого збільшилися загальний об`єм знань, активний і пасивний словниковий запас. На даний час хлопчик навчається в першому класі та є одним із успішних учнів. Його дружина не працює, а тому займається доглядом та вихованням хлопчика. Відповідачка цікавилась життям та вихованням [PERSON] безпосередньо перед судовими засіданням. ІІІ особа - [PERSON] також підтримала позовні вимоги органу опіки та піклування та просила задовольнити їх. Пояснила, що являється бабусею неповнолітнього [PERSON] . Після відібрання [PERSON] у відповідачки, вона виявила бажання забрати хлопчика до себе в сім`ю і рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області її було призначено опікуном [PERSON] . За час проживання в її сім`ї хлопчик покращив успішність у навчанні в школі, відвідує спортивні секції. Відповідачка безпосередньо перед судовими засіданнями в телефонному режимі цікавилась життям та вихованням [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] - дружина [PERSON] пояснила, що малолітній [PERSON] проживає у її сім`ї. Вона приймає участь у його вихованні та догляді, зокрема водила його до дитячого садочка, а також на заняття до спеціалістів для покращення розумових та фізичних здібностей хлопчика. Наразі [PERSON] навчається в першому класі та є одним з кращих учнів. За період проживання [PERSON] у її сім`ї він жодного разу не говорив що хоче жити з мамою, а навпаки говорив, що не хоче до мами. Також допитаний в судовому засіданні [PERSON] повідомив, що проживає у своєї бабусі і йому створені гарні умови проживання, крім того він хоче продовжувати проживати у бабусі, оскільки йому подобається навчання в школі, а також відвідування спортивних секцій. Вислухавши думки учасників процесу, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. У відповідності до ч.1 ст.13, ч.1 ст.81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.165 СК України та п.18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відомості про батька [PERSON] записано відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30.03.2023 у справі №285/1365/23 ухвалено відібрати дітей [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 15.06.2023 встановлено опіку над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] та призначено [PERSON] його опікуном. Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 05.07.2023 встановлено опіку над малолітньою дитиною [PERSON] , призначивши йому опікуна [PERSON] . З характеристики, виданої директором Старокостянтинівської ЗОШ І-ІІІ ст. [PERSON]. , учень 8-Б класу, навчається у школі з лютого 2023 року, характеризується позитивно. Бабуся приділяє належну увагу вихованню. Постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником. Відповідно до характеристики на вихованця [PERSON] старшої садової групи Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №719, останній зарахований до закладу дошкільної освіти з 09.05.2023. На 01 вересня увага була нестійка, концентрація ослаблена, потребував стимулюючої та мотивуючої допомоги зі сторони спеціаліста. Мотивація до навчальної діяльності була знижена. Загальний об`єм недостатній. За пів року перебування у дитячому садку загальний об`єм знань збільшився, також збільшився активний та пасивний словниковий запас. Дитина відвідує дитячий садок охайна, акуратна у чистому одязі. Культурно-гігієнічні навички сформовані, а також дитина має уявлення про культуру поведінки з однолітками та дорослими. Також, відповідно до характеристики вихованця дитячого центру розвитку "Бембі" м. Києва від 21.02.2024 [PERSON] відвідує заняття з підготовки до школи. У дитини добре розвинуті увага, пам`ять, мислення, конструктивні здібності. Рівень знань у дитини високий. Знає букви, цифри, вміє читати та рахувати. Проявляє зацікавленість у навчанні. 24.07.2024 рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області у справі №285/2074/24 відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до виконавчого комітету, як орган опіки та піклування Ярунської сільської ради Звягельського району Житомирської області про повернення малолітньої дитини, яке Постановою Житомирського апеляційного суду від 25.11.2024 залишено без змін. Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав №646, складеного 17.07.2024 орган опіки та піклування Ярунської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначенні статтею 150 СК України. Згідно з ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття89 ЦПК України). Відповідачка тривалий час не працювала, а лише 24.03.2025, тобто на момент розгляду справи в суді, влаштувалась на посаду учня швачки у ПАТ "Виробничо-Комерційна фірма "Леся". Судом береться до уваги те, що відповідачка тривалий час сталого заробітку немала, інші види доходу у неї теж відсутні, тому ці обставини також безумовно ставлять під сумнів можливість належного матеріального утримання дітей. Суд вважає висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей, який затверджений рішенням виконавчого комітету Ярунської сільської ради Звягельського району Житомирської області обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дітей. Суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави для позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дітей та приходить до переконання, що позов в цій частині слід задовольнити. Крім того, згідно ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути 1211,20 грн. судового збору в дохід держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Судом роз`яснюється, що відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України мати, батько, позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved