Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути невиплачене страхове відшкодування в розмірі 202137, 59 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 30.12.2020 року л 9:30 год. в м. Гайсин по вул. Волонтерів громадянин [PERSON] керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia», н.з. [NUMBER] , під час зустрічного роз`їзду не дотримався безпеченого інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем позивача «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого технічно пошкодив обидва автомобілі, чим порушив вимоги п. 13.3 ПДР України і скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою суду від 15.02.2021 року [PERSON] визнаний винним. Згідно ремонтної калькуляції пошкодженому автомобілю спричено збитків у розмірі 202137, 59 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована АТ «СГ «Тас» полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ8556082 від 11.12.2020 року. 04.01.2021 року позивач звернувся до АТ «СГ «Тас» із заявою про виплату страхового відшкодування, але відповідачем відмовлено у виплаті страхового відшкодування в повному обсязі у зв`язку з тим, щоавтомобіль винної особи «Skoda Octavia», н.з. [NUMBER] перебуває на іноземній реєстрації. Позивач вважає таку відмову незаконною. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.07.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.12.2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.03.2022 року у справі здійснено перехід до розгляду справи за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2023 року позовну заяву залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 02.04.2024 року ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 24.01.2022 р. на адресу суду від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «СГ «ТАС» надійшов відзив у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Разом з цим, згідно з Витягом з Реєстру дорожніх транспортних засобів республіки Литва ДП «Regitra», державна реєстрація автомобіля «Skoda Octavia», д.р.н. [NUMBER] була припинена, а участь цього автомобіля у дорожньому русі заборонена. А тому вказаний автомобіль страхувальника [PERSON] на момент ДТП не був забезпечений по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів через припинення його реєстрації та забороною його експлуатації дорогами загального користування. Вимоги про стягнення з відповідача 202137, 59 грн. є безпідставними, оскільки ліміт відповідальності страховика становить 130000,00 грн. на одного потерпілого. При цьому слід враховувати фізичний знос складників КТЗ з врахуванням ПДВ 20% та розмір франшизи. В судовому засіданні позивач [PERSON] не з`явився, його представник подала клопотання про розгляд справи без участі. В судове засідання представник відповідача Приватного акціонерного товариства «СГ «Тас» не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 30.12.2020 р. о 09:30 год. в м. Гайсин по вул. Волонтерів [PERSON] , під час зустрічного роз`їзду не дотримався безпечного інтервалу автомобілем «Scoda Octavia» н.з [NUMBER] та допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen» д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого технічно пошкодив обидва автомобілі, чим порушив вимоги п. 13.3 ПДР України і скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15.02.2021 року у справі №129/37/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Отже наявність вини у діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Shoda Octavia» номерний знак [NUMBER] [PERSON] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/8556082. Строк дії якого з 12.12.2020 р. по 11.01.2021 р. включно. Страхова сума на одного потерпілого становить 130000,00 грн., франшиза 2500,00 грн. У подальшому водій «Volkswagen T4» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до АТ «СГ «ТАС» із повідомленням про ДТП та виплату страхового відшкодування. 05.05.2021 р. директором юридичного відділу АТ «СГ «ТАС» надано відповідь, якою відмовлено у здійсненні страхового відшкодування, оскільки згідно з Витягом з Реєстру дорожніх транспортних засобів республіки Литва ДП «Regitra», державна реєстрація автомобіля «Skoda Octavia» н.з. [NUMBER] була припинена, а участь цього автомобіля у дорожньому русі заборонена. А тому вказаний автомобіль страхувальника [PERSON] на момент ДТП не був забезпечений по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів через припинення його реєстрації та забороною його експлуатації дорогами загального користування. Згідно ремонтної калькуляції № [NUMBER] від 28.01.2021 року ремонт автомобіля «Volkswagen» д.н.з [NUMBER] становить 202137, 59 грн. З урахуванням наведеного, суд констатує, що у результаті ДТП, у вчиненні якої визнано винним [PERSON] було пошкоджено автомобіль «Volkswagen» д.н.з [NUMBER] , власником якого є позивач у справі. Частина четверта статті 41 Конституції України проголошує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Частинами першою та другою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). За приписами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 8 частини першої статті 16 ЦК України встановлено, що відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Як зазначено у ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників, про що зазначено у ст. 3 Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, серед іншого, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Отже, АТ «СГ «ТАС», уклавши з [PERSON] договір страхування його цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником іншій особі внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Skoda Octavia» н.з. [NUMBER] . Та обставинна, що [PERSON] згідно з ч. 8 ст. 380 МК України та п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.98 р. N 1388 не зареєстрував (перереєстрував) автомобіль протягом десяти діб після митного оформлення - не є підставлю для відмови у виплаті страхового відшкодування. Така причина серед випадків, встановлених ст. 37 Закону - відсутня. Порушення митних правил ввезення автомобілів на територію України може бути предметом адміністративної відповідальності особи, яка ввезла такий транспортний засіб. Зазначені обставини не є підставою звільнення від цивільної відповідальності учасників страхових відносин відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування". Виходячи з аналізу положень статті 627 ЦК України та статті 44 ГК України, сторони є не лише вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, але й здійснюють власну діяльність на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику. Відтак, суд дослідивши наявні докази у справі, констатує, що сторонами укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АР/8556082) з умовами щодо відповідного страхового платежу, який страховик повинен здійснити страхувальнику, та погоджено усі необхідні умови. В силу чинного законодавства, страховик компенсує лише матеріальний збиток, а різницю між збитком та вартістю відновлювального ремонту компенсує винна особа. Розмір матеріального збитку - це вартість відновлювального ремонту із застосуванням зносу автомобіля, а відновлювальний ремонт - без нього. Фізичний знос фактично полягає у зменшенні вартості деталі у зв`язку з її експлуатацією і обов`язок щодо його відшкодування покладається сам на винну особу. Такі висновки наведені, зокрема у постанові Верховного Суду N 522/15636/16-ц від 11.12.2019 року. Беручи до уваги калькуляцію завданих збитків з врахуванням суми франшизи в розмірі 2500,00 гривень, позовні вимоги позивача слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 127500, 00 гривень. Аналізуючи досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial