Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до АТ «ПУМБ», ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживачів, визнання інформації недостовірною, зобов`язання вчинити певні дії, а саме визнати недостовірною, та такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію щодо наявності прощених або списаних фінансових зобов`язань перед АТ «ПУМБ» яка розміщена у кредитній історії [PERSON] , що сформована ТОВ «Українське бюро кредитних історій» та зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» виключити з кредитної історії [PERSON] інформацію надану АТ «ПУМБ» - Інформація за договором (26259019351528), статус кредиту «списаний», що розміщена без письмової згоди суб`єкта кредитної історії та у зв`язку із повним погашенням кредиту. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.11.2013 року між позивачем та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» було укладено кредитний договір № 26259019351528. У подальшому, згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження № 57401202 від 10.10.2018 р. приватним виконавцем Вольф Т.Л. прийнято до виконання виконавчий напис № 8588 від 24.09.2018 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 14650,40 грн. 10.11.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку зі сплатою заборгованості. При зверненні позивачем до АТ «ПУМБ» із заявою про видачу кредиту, йому було відмовлено у зв`язку через негативну кредитну історію. На запити позивача до ТОВ «Українське бюро кредитних історій», в якій останній просив виключити з кредитної історії недостовірну історію, було рекомендовано звернутися безпосередньо до кредиторів. Враховуючи вищевикладене, позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого порушено права. 24.06.2024 року до суду надійшла зазначена цивільна справа та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2024 року була передана до провадження судді Макаренко І.О. Згідно розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О. щодо повторного автоматизованого розподілу справи №01-08-476 від 03.03.2025 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2025 року в провадження судді Матвєєвої Ю.О. надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до АТ «ПУМБ», ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживачів, визнання інформації недостовірною, зобов`язання вчинити певні дії. 04.03.2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Матвєєвою Ю.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачам було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідачі не скористалися своїм правом та не направили суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідачі у встановлений строк відзив на позовну заяву не надали, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявили, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, та дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що 19.11.2013 року між позивачем та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» було укладено кредитний договір № 26259019351528. У подальшому Перший Український Міжнародний Банк (ПУМБ) став правонаступником прав та зобов`язань Банку Ренесанс Капітал (ТМ «Банк Ренесанс Кредит») по відношенню до його клієнтів, партнерів, контрагентів. Передаточний акт всіх прав та обов`язків був затверджений 14 березня 2015р. рішенням загального зборів акціонерів ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та рішенням акціонера АТ «Банк Ренесанс Капітал». 10.10.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. винесено постанову про відкриття ВП № 57401202 на підставі виконавчого напису № 8588 виданого 24.09.2018р. приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 14650,40 грн. Згідно довідки вих. № 375 від 26.05.2022 р. АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», закредитним договором № 26259019351528, з 25.05.2022 року було прощено борг у розмірі 18 947,97 грн., з якого по тілу кредиту прощено 3328,92 грн. 10.11.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. винесено постанову про закінчення ВП № 57401202. При зверненні позивачем до АТ «ПУМБ» із заявою про видачу кредиту для ФОП [PERSON] , було відмовлено у зв`язку через негативну кредитну історію. З Реєстру кредитних історій, стало відомо про наявність за [PERSON] недостовірної інформації, а саме - інформація за Кредитним договором № 26259019351528, статус кредиту - списаний. 09.04.2024 р. [PERSON] звернувся до ТОВ «УБКІ» із заявою в якій просив виключити зкредитної історії [PERSON] всю інформацію, що розміщена без письмової згоди суб`єкта кредитної історії у зв`язку із повним погашенням кредитів. Згідно з відповіддю ТОВ «УБКІ» від 03.05.2024 № 537 позивачу було рекомендовано звернутися безпосередньо до кредиторів. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2 ст. 89 ЦПК України). Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Частиною 4 статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе. Згідно з ч.1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; …, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. У відповідності до глави 22 ЦК України до особистих немайнових прав включені, зокрема, право на повагу до гідності та честі (ст. 297 ЦК України) та право на недоторканність ділової репутації (ст. 299 ЦК України). Гідність та честь фізичної особи, її ділова репутація є недоторканними (згідно із ч. 2 ст. 297 та ч. 1 ст. 299 ЦК України). Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб (згідно із ч. 1 ст. 275 ЦК України). Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (ч.3 ст. 297 ЦК України). Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (ч.2 ст. 299 ЦК України). Зважаючи на ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією розуміють документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушені внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилалася на те, що оспорювана інформація стосується безпосередньо його особи, є недостовірною, а тому підлягає спростуванню. Так, абзацом першим пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1 встановлено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. При цьому стороною позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, яким саме чином інформація, розміщена відповідачами у кредитній історії, порушує особисті немайнові права позивача, яке коло осіб має доступ до вказаної інформації з огляду на банківську таємницю в розумінні ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Відповідно до абзацу п`ятого пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Беручи до уваги фактичні обставини цієї справи та відсутність жодних належних та допустимих доказів, які би підтверджували недостовірність оспорюваної інформації, суд доходить переконання про недоведеність стороною позивача наявності у діях відповідачів всіх елементів юридичного складу цивільного правопорушення, необхідних для задоволення заявлених позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed