Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Заочним рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 08.04.2015 № 315/62/15ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволені частково, а саме з [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» стягнуто заборгованість по кредитному договору № б/н від 07.08.2007 року станом на 30.11.2014 року в сумі 16032,06 грн., з якої відсотки за користування кредитом за період з 31.11.2011 року по 30.11.2014 року в сумі 16032,06 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн., а всього 16275,66 грн. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2025, після відновлення за заявою [PERSON] втраченого провадження № 315/62/15ц, вищевказане заочне рішення було скасовано, справу призначено до нового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судові засідання призначені на 28.02.2025 та на 15.04.2025 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв та клопотань від представника позивача на адресу суду не надходило. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю та відсутністю відповідача. Позов не визнає у повному обсязі, оскільки вважає, що сплив строк позовної давності. Також просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати по справі у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн та судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, матеріали відновленого провадження № 2-в/332/29/24 у справі № 315/62/15ц, аналізуючи й оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до матеріалів відновленого провадження № 2-в/332/29/24 у справі № 315/62/15ц, у позовній заяві позивач посилався на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 07.08.2007 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, однак порушив зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 30.11.2014 року склала в сумі 34710,08 грн, з якої заборгованість по кредиту в сумі 9222,85 грн, відсотки за користування кредитом в сумі 23987,23 грн, комісія за користування кредитом в сумі 1500 грн, від цієї суми віднімає суму заборгованості у розмірі 18678,06 грн, стягнутої з відповідача за рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16.05.2012 року, різниця становить 16032,06 грн, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 801,60 грн., а всього 17333,66 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 17333,66 грн, а також витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн (а.с. 48-54 відновленого провадження № 2-в/332/29/24 у справі № 315/62/15ц). Судом встановлено та підтверджується матеріалами відновленого провадження № 2-в/332/29/24 у справі № 315/62/15ц, що 07.08.2007 між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, що підтверджується копією заяви відповідача, умовами і правилами надання банківських послуг (а.с. 59-61). Так, відповідно до вищезазначеної заяви позивач надав відповідачу кредит у сумі 10000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами. Відповідач отримав кредит, що підтверджується його підписом в заяві позичальника. 16.05.2012 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, з відповідача було стягнута заборгованість за кредитним договором б/н від 07.08.2007 року станом на 31.10.2011 року в сумі 18678,02 грн., з якої заборгованість за кредитом в сумі 9222,85 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 7089,55 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 1000 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 865,62 грн. (а.с. 68 -70 відновленого провадження № 2-в/332/29/24 у справі № 315/62/15ц). Отже, вказаним рішенням суду, яке набрало законної сили, з відповідача була стягнута заборгованість як за тілом кредиту так і за відсотками, комісією та штрафи станом на 31.10.2011. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 633 ЦК України\~передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними. Відповідно до ст. 629\~ЦПК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525\~ЦПК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 610\~ЦПК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання.. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1\~ст. 1055 ЦК України). Щодо заявленого представником відповідача клопотання про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення суми боргу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3\~ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4\~ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності, відповідно до\~ст. 257 ЦК України, щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, згідно з\~ст. 261 ЦК України, а не закінченням строку дії договору, такого правового висновку дійшов ВС України у справі 6-14цс14 від 18.06.2014 р. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 07 серпня 2007 року відповідачем була востаннє внесена сума коштів на погашення заборгованості у розмірі 500 грн 11 січня 2010 року (а.с. 62-67 відновленого провадження № 2-в/332/29/24 у справі № 315/62/15ц). Таким чином момент коли банк дізнався про порушення свого права щодо несвоєчасного повернення наданих кредитних коштів [PERSON] , настав 11 січня 2010 року, коли відповідач останній раз здійснив сплату за кредитним договором № б/н від 07 серпня 2007 року. Судом враховано, що анкета-заява позичальника, яку підписали позивач та відповідач при укладанні кредитного договору, не містить встановленого графіку погашення кредиту, а також не встановлює кінцевого терміну погашення кредиту, за таких обставин перебіг позовної давності для пред`явлення банком вимог почався з моменту останнього платежу по кредиту, тобто 11 січня 2010 року, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові КЦС ВС від 15.01.2021 № 494/366/19 (61-2084св20). Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З матеріалів відновленого провадження 2-в/332/29/24 у справі № 315/62/15ц вбачається, що позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Гуляйпільського районного суду Запорізької області із позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості 27 січня 2015 року (а.с. 18 відновленого провадження 2-в/332/29/24 у справі № 315/62/15ц). Заочним рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» стягнуто 16\~275,66 грн, а саме заборгованість за кредитним договором б/н від 07.08.2007 року станом на 31.11.2014 року в сумі 16032,06 грн, (відсотки за користування кредитом) та витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн. Ухвалюючи вказане рішення, суд виходив з того, що заборгованість за тілом кредиту в сумі 9222,85 грн вже була стягнута рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16.05.2012 року і не може бути стягнута повторно в заборгованості, яка утворилася за період з 31.10.2011 року по 30.11.2014 року. Згідно з\~статтею 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Згідно з ч. 1\~ст. 259 ЦК України\~позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно з\~статтею 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У анкеті - заяві позичальника від 07 серпня 2010 року, яку підписали позивач та відповідач домовленість сторін щодо збільшення строку позовної давності відсутня. Разом з тим у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року, від 01 липня 2015 року міститься висновок про те, що Умови, в яких установлено позовну давність тривалістю із збільшеним строком, не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності. Відповідно до пункту 1.1.7.31 зазначених Умов і Правил строк позовної давності визначено у 50 років, що є порушенням вимог\~статті 259 ЦК України, що передбачає необхідність укладення у письмовій формі договору про збільшення позовної давності, про що зазначив ВС у Постанові від 09.06.2021р. у справі №357/4940/17-ц На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач не надав належних доказів, які б підтверджували факт укладення сторонами договору про збільшення позовної давності у письмовій формі. Така позиція суду узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 04 січня 2015 року у справі за № 6-1926 цс15. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Верховний Суд (постанова від 15.01.2021 року, справа № 494/366/19, провадження № 61-2084св20) вважає, що перебіг позовної давності почався з моменту останнього платежу по кредиту. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В силу ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивачем не надано суду доказів, що між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір про збільшення позовної давності, а тому до вимоги позивача про стягнення відсотків за користування кредитом підлягає застосування загальний строк позовної давності у три роки. До вимог позивача про стягнення з відповідача пені та штрафів підлягає застосуванню спеціальний строк позовної давності у один рік. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з цим позовом 27 січня 2015 року, а останній платіж відповідачем - [PERSON] був внесений 11 січня 2010 року, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропущенням позивачем строку спеціальної позовної давності. Щодо заявленого представником відповідача клопотання про стягнення з позивача судових витрат по справі у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн та судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення, суд зазначає наступне. Відповідно\~ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно з ч. ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 року у справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження вказаних витрат суду надано: - договір про надання правничої допомоги та представництво від 18 вересня 2024 року (а.с. 45-46); - акт приймання виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги та представництво по справі №315/62/15-ц від 14.04.2025 року (а.с. 44). Суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі, в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 року у справі № 927/237/20). Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Відповідно\~ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, понесені витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем. Оскільки відповідачем сплачено судовий збір за пред`явлення заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 485,00 грн., то з позивача на користь відповідача необхідно стягнути вказану суму судового збору. На підставі статей 256, 257, 267, 1082 ЦК України,

Outcome: approved