Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

14 січня 2022 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 29 квітня 1989 року вона уклала шлюб із [PERSON] , який був зареєстрований Бабушкінським відділом ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис № 499. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка на теперішній час вже є повнолітньою особою. Враховуючи різні погляди у них на сімейне життя, а також права та обов`язки подружжя, спільне життя з відповідачем не склалося. У зв`язку з чим вони стали проживати окремо один від одного та припинили як статеві стосунки, так і ведення спільного господарства з початку 2000 року, у зв`язку з чим відповідач був знятий за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання 13 жовтня 2003 року та виїхав у невідомому їй напрямку. Вона намагалася врегулювати даний спір шляхом неодноразового запрошення відповідача до органу державної реєстрації актів цивільного стану для подання заяви про розірвання шлюбу, або надання нотаріально засвідченої чи прирівняної до неї заяви відповідача про розірвання шлюбу від його імені для подання другим із подружжя, але [PERSON] проігнорував усі її запрошення та прохання з цього приводу. Посилаючись на зазначене, позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, вказала також про те, що після розірвання шлюбу надалі буде іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2022 позовна заява передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2022 позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачці строку для усунення її недоліків. 08.02.2022 позивачкою були усунені вказані в ухвалі суду від 14.01.2022 року недоліки. Ухвалою від 09.02.2022 року суддею Кудрявцевою Т.О. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивачки адвокат Куценко О.М. у наданій суду 28.03.2025 заяві просив розглядати справу без участі позивачки та її представника, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзиву на позовну заяву суду не надав, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про надання судом строку на примирення до канцелярії суду від нього не надходило. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247ЦПК України. Розглянувши справу та дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч.1, 2 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.\~79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80\~ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 2 ст. 112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~11\~від 21.12.2007\~року "Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя" суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачка [PERSON] , [INFO] , з відповідачем [PERSON] , [INFO] , перебувають в шлюбі з 29.04.1989 року, який було зареєстровано Бабушкінським відділом ЗАГС м. Дніпропетровська, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 29.04.1989 року Бабушкінським відділом запису актів громадянського стану м. Дніпропетровська, актовий запис № 499. Від шлюбу сторони мають дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка на теперішній час вже є повнолітньою особою. Судом встановлено, що причиною розпаду сім`ї сторін є те, що між позивачкою та відповідачем припинені шлюбні стосунки та ведення між ними спільного господарства з 2000 року, вони мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю, тривалий час проживають окремо. Шлюб між сторонами є формальним, подальше перебування у шлюбі буде протирічити інтересам сторін. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки жоден з подружжя за час знаходження справи у суді не висловив бажання щодо примирення, а натомість, позивач у наданій суду заяві наполягає на розірванні шлюбу, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб сторін підлягає розірванню. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача відповідачем суду не надано. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені витрати по справі - сплачений позивачкою судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved