Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану заяву, в якій заявлено вимогу встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 27.11.1984 року державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори Кудінової В.І. та зареєстрованому в реєстрі за №3163. Заявлені вимоги обґрунтовано наступним. Заявник [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме - житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який був зареєстрований за нею на підставі діючого на той час законодавства у реєстровій книзі за №732, від 30.11.1984 року. Однак в договорі купівлі-продажу, який посвідчений державним нотаріусом Кудіновою В.1. 27.11.1984 року, її прізвище зазначено не вірно - [PERSON] (через «и»). В реєстраційному посвідченні прізвище зазначено на російській мові - [PERSON] . Згідно з копією паспорту та ідентифікаційного коду прізвище заявника на українській мові зазначено як « [PERSON] », на російській- « [PERSON] ». Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серія 1-ДН .N'2115078 від 05.07,2001 року прізвище заявника правильно зазначено як [PERSON] . Вказаний державний акт виданий на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення договору дарування, нотаріус повідомив, що посвідчити договір неможливо, оскільки прізвище заявника за документами [PERSON] , а правовстановлюючий документ видано на прізвище [PERSON] . У зв`язку із розбіжностями в одній літері у прізвищі та для здійснення права розпорядження належним мені майном, нотаріусом було рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу на майно. З огляду на вказане, заявник звернулася до суду за захистом оспорюваних прав в спосіб встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності правовстановлюючого документа. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в позовній заві просила розгляд справи проводити без її участі. Представник заінтересованої особи Покровської міської ради Донецької області, суду надав в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заяву про проведення судового розгляду у відсутність представника відповідача, просиві винести рішення на розсуд суду. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Заявник [PERSON] , [INFO] ,\~уродженка с.Глухівці\~Вінницької області,\~громадянка України,\~місце реєстрації:\~ [ADDRESS] (копія паспорта а.с. 3). Згідно договору купівлі-продажу, який зареєстрований 30.11.1984 року у реєстровій книзі за №732 та посвідчений державним нотаріусом Кудіновою В.1., заявник придбала житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Прізвище заявника в договорі зазначено як [PERSON] (а.с.4-5) Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серія 1-ДН .N'2115078 від 05.07.2001 року прізвище заявника зазначено як [PERSON] . Вказаний державний акт\~виданий на\~земельну ділянку\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель (а.с. 6). Згідно домової книги для прописки громадян, проживаючих у будинку [ADDRESS] , заявник " [PERSON] " (рос), [INFO] ,\~уродженка с.Глухівці\~Вінницької області, була зареєстрована в даному будинку з 03.04.1985 року (а.с.7-9) Відповідно до копії паспорта та картки платника податків прізвище заявника - [PERSON] (а.с.3, 3 на звороті) З огляду на вказане, виникла необхідність встановлення юридичного факту, що має юридичне значення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України, та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в заяві та про задоволення заявлених вимог. Частина 1 статті 293 ЦПК України передбачає, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Згідно з п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку розглядаються справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що відповідно до ст.255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто він них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з п.12 вказаної Постанови Пленуму при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. З досліджених доказів дійсно вбачається розбіжність в написанні прізвища заявниці у свідоцтві про народження та свідоцтві про шлюб. Можливість усунення допущених помилок в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня. Встановлення факту\~належності\~правовстановлюючого\~документу має\~юридичне\~значення,\~оскільки\~від\~цього факту\~безпосередньо\~породжуються\~юридичні наслідки,\~пов`язані\~з\~реалізацією права\~позивача\~на\~пенсійне забезпечення. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»). При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих заявником на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного, \~

Outcome: approved