Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням (квартирою). Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 18.05.2021 року вказану цивільну справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження з призначенням підготовчого засідання. 07.12.2021 року на адресу суду від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Стеценка Ю.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідачка заперечує проти позовних вимог у повному обсязі. 06.01.2022 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, зі змісту якої позивач заперечує щодо зазначених відповідачкою [PERSON] доводів та на підставі викладеного просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у свою чергу скористалася правом на звернення до суду із зустрічною позовною заявою [PERSON] , 3-особи: [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням. 11.07.2022 року від позивача надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого наведені у зустрічній позовній заяві обставини вважає необґрунтованими та безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню. Представник відповідачки - адвокат Стеценко Ю.В. в підготовчому засіданні заявив клопотання про витребування доказів від Комунального некомерційного підприємства «Київська міська психоневрологічна лікарня №2» та Територіального медичного об`єднання "Психіатрія" проходження лікування у закладах з надання психіатричної допомоги [PERSON] . Ухвалою суду від 07.06.2022 року було витребувано від Комунального некомерційного підприємства «Київська міська психоневрологічна лікарня №2» (м. Київ вул. Миропільська, 8) відомості проходження лікування у закладах з надання психіатричної допомоги, перебування на обліку у лікаря психіатра і діагноз психічного розладу [PERSON][INFO] , зареєстрованого проживаючим: [ADDRESS] за період 2000 по 2022 роки включно. Згідно ухвали суду від 07.06.2022 року було витребувано від Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Носової Жанни Борисівни (36000 м. Полтава, вул. Європейська,42-А) належним чином посвідчені копії документів на підставі яких 12.10.2021 року було посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений [PERSON] , [INFO] . 29.03.2022 року на адресу суду від приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Носової Жанни Борисівни надійшли витребувані ухвалою суду документи. 27.09.2022 на адресу суду від Комунального некомерційного підприємства «Київська міська психоневрологічна лікарня №2» надійшла відповідь на ухвалу суду від 07.06.2022, відповідно до якої зазначили, що [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] перебуває під наглядом лікаря - психіатра їх закладу з 1998 року з діагнозом: Органічне ураження головного мозку. Детальну інформацію надати неможливо у зв`язку з тим, що медична карта амбулаторно хворого [PERSON] вилучена 11.08.2022 р. дізнавачем відділу дізнання в Деснянському районі ГУ НП у м. Києві Бойко А.В. на підставі Постанови про тимчасовий доступ до речей та документів Деснянської окружної прокуратури м. Києва від 10.08.2022 року. Ухвалою судді, постановленою шляхом внесення до протоколу судового засідання від 29.11.2022 року було закрито підготовчий розгляд справи та призначено справу в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Ухвалою судді, постановленої шляхом внесення до протоколу судового засідання від 22.03.2023 року було визнано явку позивача в судове засідання обов`язковою. Ухвалою суду від 07.06.2023 року було виправлено допущену в резолютивній частині ухвали суду від 07.06.2022 року описку. У судовому засіданні від 13.07.2023 представник відповідачки [PERSON] - адвокат Стеценко Ю.С. заявив клопотання про застосування заходів процесуального примусу до позивача [PERSON] у вигляді накладення штрафу у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 684 грн.. Згідно ухвали суду, постановленої шляхом внесення до протоколу судового засідання від 13.07.2023 року до позивача було застосовано захід процесуального примусу у вигляді попередження. 19.09.2023 позивач в судове повторно засідання не з`явився. Згідно ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 19.09.2023, було визнано причини неявки позивача в дане судове засідання неповажними. Повторно визнано явку позивача в судове засідання обов`язковою, та стягнуто з [PERSON] в дохід державного бюджету України штраф в розмірі 805,20 грн.. Постановою Київського апеляційного суду від 06.03.2024 ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 19.09.2023 було скасовано. У судовому засіданні від 02.10.2024 представник відповідачки [PERSON] - адвокат Стеценко Ю.С. заявив клопотання про повторний виклик позивача на виконання вимог ухвали від 22.03.2023 та попередити позивача про залишення його позову без розгляду у випадку його неявки та просив суд відкласти розгляд справи для виклику позивача. Згідно ухвали суду, постановленої шляхом внесення до протоколу судового засідання від 02.10.2024, судом було відмовлено у задоволенні даного клопотання представника відповідачки [PERSON] - адвоката Стеценко Ю.С.. Ухвалою суду від 02.10.2024 було заяву представника відповідачки [PERSON] - адвоката Стеценка Ю.В. про відвід головуючому судді Зотько Т.А. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням (квартирою), зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , 3-особи: [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням залишено без задоволення. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.03.2025 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням (квартирою) залишено без задоволення. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , 3-особи: [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням залишено без задоволення. 24.03.2025 представником відповідачки - адвокатом Стеценком Ю.В. через канцелярію суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат, понесених на правову допомогу. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] та представник відповідачки - адвокат Стеценко Ю.В. подану заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат понесених на правову допомогу підтримали, надаючи пояснення посилались на викладені у ній обставини. Представник позивача - адвокат Гаращук С.В. проти вимог заяви заперечував частково, посилаючись на обставини, викладені у поданому клопотанні про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Заслухавши пояснення відповідачки [PERSON] , та її представника, представника позивача, зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За результатом розгляду судом цивільної справи 17.03.2025 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням (квартирою) залишено без задоволення. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , 3-особи: [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням залишено без задоволення. Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд вважає необхідним зазначити наступне. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до вимог п.п.1, 2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Постанові ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц зроблено висновок, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Постанова ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18, містить висновок, якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правової допомоги представником відповідачки [PERSON] надано суду копію Договору про надання правової (правничої) допомоги від 12.11.2021 року, копію додаткової угоди до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 12.11.2021 року, Акт приймання-передачі наданих послуг і виконаних робіт від 20.03.2025 року, копії платіжних інструкцій №@PL304684 від 20.03.2025, №@2PL372649 від 21.03.2025. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно із вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За вказаних вище обставин, виходячи з обсягів та складності справи та виконаної адвокатом роботи, суд вважає, що розмір витрат, визначений представником відповідачки [PERSON], що відображений у Акті приймання-передачі наданих послуг і виконаних робіт від 20.03.2025 року, є явно завищеним. Усі витрати починаючи з підготовчого засідання від 07.06.2022 року, суд зменшує на 1/2 частку, оскільки відповідачкою було подано зустрічний позов, який був прийнятий судом до спільного розгляду з первісним і в даному випадку відповідачкою понесені витрати не тільки на доведення безпідставності заявлених позивачем вимог, а і на доведення обгрунтованості позовних вимог за власним зустрічним позовом. Крім того, судом не враховуються понесені позивачкою витрати по підготовці клопотанння про витребування доказів та по участі її представника у підготовчому засіданні 09.09.2022 року, оскільки в даному випадку за клопотанням самого представника було оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні з метою отримання витребуваних доказів; підготовка клопотання про визнання обов`язковою явки позивача (задоволено судом 22.03.2023р.), підготовка клопотання (задоволено судом 19.09.2023) та участь у судовому засіданні 13.07.2023 року, оскільки в подальшому згідно Постанови Апеляційного суду від 06.03.2024 ухвалу Деснянського районного суду від 29.03.2023 було скасовано та зазначено про безпідставність вказаного клопотання. За вказаних вище обставин, дослідивши письмові матеріали справи та розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, враховуючи заперечення, що надійшли від сторони відповідача, виходячи з обсягів та складності справи, виконаної адвокатом роботи, які частково підтверджені належними доказами, принципу справедливості, співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 17 800,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial