Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 73 000 гривень та судового збору в розмірі 3 028,00 грн. Мотивуючи свою заяву тим, що 10.12.2021 року між ТОВ «Мілоан»» та [PERSON] було укладено договір позики № 103206606 на підставі якого надано кредитні кошти останньому. На підставі договору факторингу відступлено право вимоги за вказаним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» у сумі 73\~000 гривень з яких 20\~000 гривень заборгованість за основною сумою боргу, 51000 гривень заборгованість за відсотками та 2000 гривень - комісія. У зв`язку з невиконанням відповідачем свої кредитних зобов`язань просять стягнути з нього заборгованість в судовому порядку та суму судового збору. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.03.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача до суду не прибув, подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч. 10 ст. 187 ЦПК України\~шляхом оголошення на офіційному веб - порталі судової влади України, скористався правом подання відзиву в якому просив відмовити в позові в повному обсязі. Зазначив, що: (а) стороною позивача не надано до суду первинних документів (копії меморіального ордеру, заяви на видачу готівки, виписки по картковому рахунку тощо); (б) проценти нараховувались поза межами дії договору; (в) відповідач був введений в оману щодо істотних умов договору; (г) позивач звернувся до суду 12.03.2025 року поза межами строку позовної давності, оскільки кредитний договір було укладено 10.12.2021 року, а тому він звертається із заявою у порядку ст. 256 ЦК України про застосування строків позовної давності. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 10.12.2021 року між ТОВ «Мілоан»» та [PERSON] було укладено договір позики № 103206606 на підставі якого надано кредитні кошти останньому 20 000 гривень строком на 30 днів, термін повернення кредиту 09.01.2022 року, процентна ставка стандартна становить 5% в день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування, 1% в день від фактичного залишку та застосовується у межах строку кредиту. Комісія за надання кредиту 2000 гривень, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово (а.с.6-10 зворотній). Пунктом 2.3. вказаного договору передбачені умови пролонгації строку кредитування, у т.ч. пролонгація на стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.2). Згідно п. 4.2. у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості, кредитодавець, починаючи з наступного дня після закінчення строку кредитування з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою в п. 1.6. договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2\~ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2\~ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченою п. 1.6. договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Укладення Товариством кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору). Додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 103206606 від 10.12.2021 року, визначено графік платежів за вказаним договором, відповідно до якого заборгованість мала бути сплачена 09.01.2022 року в розмірі 28000,00 грн. з яких: 20000,00 грн. - сума кредиту, 6000,00 грн. - проценти за користування кредитом, 2000,00 - комісія за надання кредиту (а.с. 10 зворот.) Крім того, відповідачем було заповнено паспорт кредиту в якому детально вказані умови кредитування (а.с.11). Платіжним дорученням № 36386671, [PERSON] перераховано 20000 гривень, призначення платежу: кошти згідно договору 103206606 (а.с.12). Відповідач умови кредитного договору не виконував, вчасно не здійснював погашення боргу у зв`язку з чим стороною позивача до суду надано відомості щодо щоденних нарахувань та погашень кредитного договору № 103206606 (а.с.18). Між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 16.07.2024 року укладено договір факторингу № 16072024 (а.с. 14-16) Згідно витягу з реєстру прав вимог до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» перейшла заборгованість за кредитним договором № 103206606, боржник [PERSON] , на загальну суму 73 000 гривень, що складається із 20 000 гривень загальна заборгованість за основною сумою боргу, 51 000гривень загальна заборгованість за відсотками, 2000 гривень сума заборгованості за комісією (а.с.17). Щодо позовних вимог в частині стягнення відсотків за договором позики, суд виходить з наступного. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики просив, у тому числі, крім тіла позики (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини 2\~статті 1050 ЦК України. Тобто, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку частини 2\~статті 1050 ЦК України, що узгоджується з позицією Верховного суду викладеною у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Пунктом 1.4 Договору про споживчий кредит № 103206606 від 10.12.2021 визначено строк його дії - до 09.01.2022 року. Договором передбачена можливість продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових або стандартних умовах. Для пролонгації на пільгових умовах, відповідно до п. 2.3.1.1, позичальнику потрібно звернутися до кредитодавця, сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту у визначеному в залежності від строку пролонгації розмірі, а також певну частку заборгованості по кредиту. В разі пролонгації на пільгових умовах, яка може проводитися неодноразово, проценти нараховуються за ставкою, визначеною п. 1.5.2 Договору. Окрім цього, Договором передбачено, також, пролонгацію на стандартних умовах, яка згідно п. 2.3.1.2. полягає у збільшенні строку кредиту на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування з урахуванням усіх пролонгацій, загальний строк якої не може перевищувати 60 днів. При пролонгації на стандартних умовах проценти нараховуються уже за ставкою у 5 %/день від суми боргу. Оскільки, станом на 09.01.2022 року, відповідачем не було повернуто кредитні кошти, укладений між сторонами, договір автоматично пролонгувався на 1 день щодня, протягом 60 днів - з 09.01.2022 року до 24.02.2022 року. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «МІЛОАН» за період з 09.01.2022 року до 24.02.2022 року, були нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 51000 гривень (а.с.18). Отже відсотки та комісія нараховані відповідно до договору та не суперечить чинному законодавству. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. У постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 14\~листопада 2018\~року у\~справі №\~2-1383/2010\~(провадження\~№14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. В цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Окрім того, відповідач жодним чином не оспорював укладання кредитних договорів, так і відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Договори, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, договори факторингу укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів Позичальник не виконує умови кредитних договорів ні первісним кредиторам, ні новому кредитору, а отже посилання сторони відповідача в цій частині є безпідставними. При дослідженні правочинів наданих стороною позивача, судом з`ясовано, що всі вони підписані, є належними та допустимими. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням\~є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші),\~а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідачкою підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки з урахуванням чого позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином з [PERSON] на корить ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягають стягненню заборгованість на загальну суму 73 000 гривень . Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. За правилами до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Приписами ч. 3 до ст. 267 ЦК України\~визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Договір про споживчий кредит № 103206606 між сторонами був укладений 10.12.2021 року, строком на 30 днів, тобто, до 09.01.2022 року, який пролонговано автоматично до 24.02.2022 року. Строк позовної давності, у межах якого первісний кредитор (як у подальшому і позивач) міг звернутися до суду за захистом своїх прав з дня, коли він дізнався про його порушення за договором про споживчий кредит. 15 березня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України\~«Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану» (№2120-IX), відповідно до якого прикінцеві та\~перехідні положення\~ЦК України були доповнені пунктом 19, згідно з яким, у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. А продовження строків, у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»\~(№64/2022) воєнний стан було запроваджено з 24 лютого 2022 року, який у подальшому було неодноразово продовжено, та який діє на теперішній час. Позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності. Підстави для відмови у позові з підстав порушення строку позовної давності, відсутні. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі 3 028,00 гривень.

Outcome: approved