Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до\~ [PERSON] , третя особа Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що у грудні 2023року будучи мобілізованим до лав ЗСУ, стало відомо, що з його заробітної плати та грошового забезпечення, згідно виконавчого провадження №48016172 від 28.04.2023 стягуються грошові кошти - аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] . Позивач вказує, що матір дитини [PERSON] , померла [INFO] . За все життя з померлою він зустрічався один раз, спільно не проживали жодного дня, ніяких стосунків не підтримували про існування доньки [PERSON] він нічого не знав. На даний час стало відомо, що після смерті [PERSON] опікуном дитини стала [PERSON] . Позивач стверджує, що він не являється біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , хоча і записаний її батьком. На підставі вищевикладеного, позивач прохав суд зобов`язати Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції виключити відомості про нього [PERSON] , як батька дитини, з актового запису про народження [INFO] [PERSON] №\~2262 складеного 24.07.2008 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. 18.04.2024 позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог в якій прохає у разі встановлення відсутності споріднення між ним та дитиною зобов`язати Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції виключити відомості про нього [PERSON] , як батька дитини, з актового запису про народження [INFO] [PERSON] № 2262 складеного 24.07.2008 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції та припинити стягнення аліментів. У відзиві на позов представниця відповідачки вказує, що відповідачка позов не визнає, оскільки у позовній заяві зазначено не правдиві відомості. Так [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з позивачем з 2007 по вересень 2008. [INFO] у них народилася донька [PERSON] про що міським відділом ДРАЦ Миколаївського міського управління юстиції складено актовий запис про народження №2262 від 24.07.2008. Шлюбні відносини між ними припинилися у вересні 2008 року. За скоєння злочину позивач був позбавлений волі та направлений для відбування покарання до ВК. Тоді [PERSON] з малолітньою дочкою переїхала на постійне місце проживання у с. Піски Лубенського району Полтавської області у будинок своєї матері. Весь цей час вихованням та утриманням дитини займалася тільки мати, [PERSON] не брав участі у вихованні дівчинки, не допомагав матеріально, ніколи за багато років не цікавився її життям, та зовсім не бачився з дочкою. Дуже рідко спілкувалася з нею по телефону. [INFO] у результаті онкологічної хвороби мати дитини [PERSON] померла. З 13.08.2022 неповнолітня дівчинка стала проживати у сім`ї відповідачки, чоловік якої [PERSON] , є рідним дядьком дівчинки. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.07.2011 з позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва позивача було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , при цьому останній звертався до нотаріуса та надав відмову від батьківства, а розгляд справи прохав здійснювати без його присутності. Представниця відповідачки зазначає, що народження дитини зареєстровано відповідно до ст.126 Сімейного кодексу України, де передбачено присутність обох батьків при реєстрації народження та подачу до органів ДРАЦС спільної заяви чоловіка та жінки про визнання батьківства щодо дитини. При цьому не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої ст.123 цього Кодексу. У судовому засіданні представник позивача уточнив мотиви позовної заяви та вказує на те, що на час народження дитини позивач не знав, що вона походить не від нього, а тому записав себе батьком дитини. Про те, що він не є батьком дитини, почав підозрювати пізніше після спілкування з [PERSON] та врешті решт, після того як з нього почали стягувати аліменти вирішив подати позов про виключення відомостей про батька. Відповідачка та її представниця проти задоволення позову заперечують. Третя особа - Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції у судове засідання свого представника не направив, начальник відділу звернулася до суду з листом, в якому прохає розглядати справу без участі їх представника. Дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення сторін та їх представників, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч.3 ст. 12 , 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.56). Згідно актового запису № 2262 від 24.07.2008 року про народження [PERSON] відомості про батька у актовому записі про народження дитини внесено у відповідності до ст. 126 СК України (а.с.157). [INFO] мати дитини [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.57). 08.11.2022 року позивач склав заяву посвідчену приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Галич Н.М. про відмову від батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.60). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.02.2023, яке набрало законної сили 25.03.2023 позивача було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] (а.с.61-64). Після смерті [PERSON] дівчинка стала проживати у сім`ї відповідачки, яка відповідно до рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області №85 від 25.04.2023 призначена піклувальником дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.65-66). [PERSON] звертаючись до суду з зазначеним позовом зазначає, що не є біологічним батьком дитини. Згідно зі змістом\~статті 136 СК України\~особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей\~122,\~124,\~126\~і\~127\~цього\~Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3, оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Згідно із пунктом 9 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, зокрема висновку експертизи, у тому числі судово-генетичної. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень\~статті 89 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Основним і найбільш достовірним доказом у даній категорії справ для встановлення кровного споріднення є генетична експертиза. Її вірогідність складає 99.99%. Висновок судово-генетичної експертизи є підставою для категоричного висновку про відсутність кровного споріднення між батьком та дитиною, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення/спростування батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Відповідно до практики ЄСПЛ, на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами для підтвердження або спростування їх близьких стосунків (справа Калачова проти Російської Федерації, № 3451/05, від 07 травня 2009 року, п. 34). Отже, на спростування батьківства переважне доказове значення має ДНК-тест, тобто висновок молекулярно генетичної експертизи. За клопотання позивача у справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу за результатами якої складено висновок експерта №103-158-2024 згідно якого біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] виключається (а.с.124-126). Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Аналізуючи дану статтю слід зазначити, що судова експертиза як один із засобів доказування сприяє всебічному, повному й об`єктивному дослідженню обставин справ, постановленню законних і обґрунтованих судових рішень. Тобто, відповідно до вимог національного законодавства та практики ЄСПЛ доказом кровного споріднення, його відсутності є висновок експерта (тест ДНК). На підставі вищевикладеного, враховуючи, що проведеною експертизою виключається біологічне батьківство позивача відносно неповнолітньої [PERSON] [INFO] позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.5 ст.136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Однак, під час розгляду справи суду не надані переконливі докази того, що під час реєстрації себе батьком дитини позивач знав про відсутність кровного споріднення між ними. Що стосується вимоги позивача про припинення стягнення аліментів, суд приходить до наступних висновків. Встановлено,\~що згідно копії виконавчого листа виданого Лубенським міськрайонним судом Полтавської області 28.07.2011 у справі №2-872/2011 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.06.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.58-59). Виконавче провадження щодо виконання даного виконавчого листа відкрито Новоодеським ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса) №\~виконавчого провадження 48016172 (а.с.11-20). Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.07.202, що набрала законної сили 28.07.2023 у справі №2-872/11 було задоволено заяву [PERSON] та замінено стягувача [PERSON] у вищевказаному виконавчому провадженні на правонаступника [PERSON] . Відповідно до частини 2 статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько. Норми цивільного права поділяються на норми матеріального та норми процесуального права. За загальним поняттям нормами матеріального права є правові норми, які визначають права та обов`язки учасників суспільних правовідносин, правила їх суспільної поведінки та санкції за порушення цих приписів, а нормами процесуального права є правила про порядок реалізації норм матеріального права та вирішення судової справи (порядок розгляду справи в суді тощо). При цьому норми матеріального права можуть міститься у законодавчому акті, який за загальним своїм змістом є процесуальним законом і навпаки, норми процесуального права можуть міститься у законодавчому акті, який за своєю суттю є матеріальним законодавчим актом. Так, за правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному Законі суті цієї норми не змінює. Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь-яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку. При цьому, зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому не можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів, зокрема й виключення з акту про народження дитини відомостей про походження дитини від певної особи. Вказаних висновків дійшов також Верховний Суд у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 511/219/18. Оскільки суд прийшов до висновку про виключення відомостей про позивача як батька дитини з актового запису про народження дитини у позивача відсутній обов`язок зі сплати аліментів, тому позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved