Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

12.03.2025 позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] , мотивуючи це тим, що спільне життя у них не склалося і шлюбні відносини припинені. Також позивач просила змінити їй дошлюбне прізвище на « [PERSON] ». Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.03.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 14.04.2025. У судове засідання сторони не з`явилися, позивач у поданій до початку судового засідання заяві просила провести розгляд справи без її участі, дала згоду на заочний розгляд; відповідач про час і місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до статті 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.04.2012, актовий запис № 407 (а.с. 9). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] відповідно (а.с. 7, 8). За змістом позовної заяви, подружні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Згідно положень статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини третьої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При цьому, згідно з частиною шостою статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Таким чином, зміна прізвищ громадян України знаходиться поза компетенцією суду, а тому вимога позивача про зміну її прізвища не підлягає задоволенню. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved