Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

10.12.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі ТОВ «Бізнес Позика») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 69 770 грн., мотивуючи тим, що 13.04.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] на засадах строковості, поворотності та платності укладено Договір № 494789-КС-001 про надання кредиту (далі Договір, кредитний договір), шляхом обміну електронними повідомленнями. Зазначений договір підписано у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом відповідачки з використанням одноразового ідентифікатора, який був надісланий на її номер телефону. За умовами зазначеного договору відповідачці було надано кредит шляхом перерахування на картковий рахунок коштів у сумі 19 000 грн. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало відповідачці грошові кошти в розмірі 19 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника (відповідачки) [NUMBER] , яку вона вказала при заповненні анкетних даних. Однак [PERSON] належним чином, тобто повністю не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, лише частково здійснила оплату за кредитним договором в сумі 8\~240 грн. Станом на 26.11.2024 року утворилась заборгованість сумі 69 770 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 19 000 грн., суми прострочених платежів по процентах 49 814 грн. 80 к., суми прострочених платежів за комісією 955 грн. 20 к. За таких обставин позивач просить стягнути на його користь із відповідачки зазначену суму кредитної заборгованості. Ухвалою суду від 11.12.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі; відповідачу - копію позовної заяви з додатками. Ухвалою суду від 16.01.2025 року за клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 11.02.2025 року для забезпечення можливості відповідача підготувати відзив на позовну заяву. Крім того, за клопотанням представника позивача Сімчук Я.В. зобов`язано АТ «Ощадбанк» надати суду інформацію та докази про випуск банківської картки № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , а також виписку про рух коштів по рахунку, який відкритий для обслуговування банківської карти № [NUMBER] за період з 13.04.2024 року по 28.09.2024 року. 28.01.2025 року представник АТ «Ощадбанк» Пугач В. надала суду витребувані докази та зазначила, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , була емітована платіжна картка № [NUMBER] . 30.01.2025 року представник відповідача адвокат Окольчишина І.М.\~подала відзив\~на позовну\~заяву разом з доказами направлення позивачу,\~в якому\~просила частково задовольнити позов в сумі 10\~760 грн., мотивуючи тим, що [PERSON] заперечує проти стягнення з неї відсотків за користування кредитом, посилаючись на п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 3633-ІХ від 11.04.2024 року, який діяв станом на час укладення кредитного договору від 13.04.2024 року, відповідно до якого військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Зазначила, що чоловік відповідачки є військовослужбовцем з 01.12.2022 року. Відповідачка повідомляла позивача про це, надавала копії військового квитка, довідки про те, що її чоловік перебуває на службі, витяг з ДРАЦСу щодо актового запису про шлюб, однак позивач не здійснив перерахунку, а звернувся до суду з позовом. Крім того, вважає протиправною вимогу про стягнення комісії за надання кредиту в сумі 955 грн. 20 к., оскільки надання грошових коштів за укладеним кредитним договором є обов`язком банку, що не може обумовлюватися оплатою позичальника. Відповідачка сплатила в рахунок погашення заборгованості 8\~240 грн., а отже враховуючи вищевикладене вона повинна сплатити позивачу залишок суми кредиту з таким розрахунком: 19\~000 грн. (сума кредиту) 8\~240 грн. (сплачені відповідачем кошти) = 10\~760 грн. 30.01.2025 року представник позивача подав відповідь на відзив разом з доказами направлення відповідачу, у якій просить позов задовольнити повністю, посилаючись на те, що поширення дії ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на дружин та чоловіків військовослужбовців щодо ненарахування штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом відбулося лише з набранням чинності Закону України № 3633-ІХ від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», що відбулося 18.05.2024 року. 13.04.2024 року між позивачем та відповідачем укладено Договір № 494789-КС-001 про надання кредиту. Відповідно до п. 2.7. Кредитного договору строк дії договору до 28.09.2024. Зазначив, що сторона Відповідача не надала жодного належного доказу того, що чоловік Відповідачки справді мав статус військовослужбовця протягом строку дії Кредитного договору (з 13.04.2024 по 28.09.2024), що було б правовою підставою для застосування норми ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо нарахування процентів за Кредитним договором з 18.05.2024 (оскільки вищезазначена норма почала діяти щодо дружин військовослужбовців лише з 18.05.2024 по 28.09.2024. При цьому, з Відповідачки все одно б підлягала стягненню заборгованість за тілом, процентами нарахованими з 13.04.2024 по 18.05.2024 та комісія за надання кредиту. Вважає, що ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» взагалі не підлягає застосуванню у даній справі у зв`язку з наступним. Довідка про перебування [PERSON] на військовій службі з 01.12.2022 по «теперішній час» була видана 04.01.2022 (про що зазначена ліворуч зверху цієї довідки). Відповідно до чого виникає логічне запитання, яким чином довідка видана 04.01.2022 може підтверджувати перебування [PERSON] на військовій службі з 01.12.2022, тобто через 12 міс. після створення такої довідки. Вважає довідку підробкою. Щодо іншої наданою стороною Відповідача довідки, зазначив, що у довідці від 24.06.2023 про участь [PERSON] у бойових діях зазначено, що [PERSON] брав участь у бойових діях з 18.03.2023 по 02.04.2024 (що відбулося ДО укладення Кредитного договору). Крім того, зазначив, що ТОВ «Бізнес\~Позика» не\~нараховувала та\~не просить\~суд стягнути\~з Відповідача\~жодну пеню\~чи штрафи.\~ТОВ «Бізнес\~Позика» просить\~стягнути лише\~заборгованість по\~тілу та\~процентам,\~які були\~нараховані відповідно\~до умов\~Кредитного договору\~та норм\~ЦК України.Всі істотні\~умови Кредитного\~договору,\~зокрема,\~тип кредиту,\~процентна ставка,\~комісія за\~надання кредиту\~(у\~випадку її\~встановлення),\~строк дії\~кредиту,\~графік платежів\~за кредитним\~договором тощо\~ встановлені\~не у\~Правилах надання\~кредитів чи\~Паспорті споживчого\~кредиту (за\~споживчими кредитами),\~а у\~Кредитному договорі,\~який був\~підписаний позивачем.Зазначив, що процентна ставка\~нараховується за\~кожен день\~користування Кредитом.\~Протягом строку\~кредитування,\~визначеного у\~цьому Договорі,\~плата за\~користування Кредитом\~нараховується на\~залишок заборгованості\~по Кредиту,\~наявну на\~початок календарного\~дня,\~за фактичне\~число календарних\~днів користування\~Кредитом,\~із урахуванням\~дня перерахування\~та дня\~повернення Кредиту.\~Порушення Позичальником\~графіку платежів\~закономірно призвело\~до збільшення\~загальної вартості\~кредиту,\~тому що\~процентна ставка\~нараховується за\~кожен день\~користування Кредитом\~на залишок\~заборгованості по\~Кредиту.Уклавши Кредитний\~договір Позичальник\~добровільно погодився\~з його\~умовами.Відповідно до п. 2.5. договору комісія за надання Кредиту становить 2 850,00 грн. Відповідно до п. 3.2.3. договору сторони на момент укладення Договору встановили графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка. Встановлений графік платежів, який передбачає сплату Відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту. Відповідач здійснював платежі за договором, знаючи про те, що вони будуть розподілятися на погашення його заборгованості за процентами та комісією за надання кредиту, та не заперечував проти цього протягом всього строку дії Кредитного договору. За таких обставин вважає, що з Відповідачки підлягає стягненню вся сума заборгованості за Кредитним договором. 30.01.2025 року представник відповідача адвокат Окольчишина І.М. подала заперечення на відповідь на відзив разом з доказами направлення позивачу, в якому зазначила, що довідка, яку сторона позивача вважає підробкою, видана 04.01 дата написана від руки, рік вказаний друкованим способом 2022, а отже вважає це технічною помилкою військової частини, працівник якої, зважаючи на початок нового року не змінив рік у шаблоні довідки. Ані відповідачка, ані її чоловік не можуть нести відповідальність за правильність оформлення документів, виданих військовою частиною. Крім того, разом з довідкою було надано копію військового квитка [PERSON] , зауважень до якого у сторони позивача не було. В п.9 військового квитка вказано: «01.12.2022 на підставі Указу Президента № 69/2022 від 24.02.2022 призваний у Збройні Сили України по мобілізації». В п.17 зазначено: «Проходження військової служби», військова частина [NUMBER] , посада водій, дата зарахування до списків в/ч та № наказу 01.12.2022 № 8, дата виключення зі списків в/ч та № наказу 20.02.2024 № 52, найменування в/ч [INFO] , посада стрілець гранатометник, дата зарахування до списків в/ч та № наказу 21.02.2022 № 35, дата виключення та № наказу 21.01.2025 № 20. На даний час з 24.01.2025 року чоловік відповідачки перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] . Отже копія військового квитка не дає підстав сумніватися, що чоловік відповідачки з 01.12.2022 року по сьогоднішній день проходить військову службу в лавах ЗС України. Сторони про місце, день та час розгляду справи були повідомлені завчасно і належним чином. До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, з урахуваннм позицій сторін, викладених у їх заявах, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 13.04.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] на засадах строковості, поворотності та платності укладено Договір № 494789-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. Зазначений договір підписано у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом відповідачки з використанням одноразового ідентифікатора, який був надісланий на її номер телефону За умовами зазначеного договору відповідачці було надано кредит шляхом перерахування на картковий рахунок коштів у сумі 19 000 грн. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало відповідачці грошові кошти в розмірі 19 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника (відповідачки) [NUMBER] , яку вона вказала при заповненні анкетних даних, що підтверджується довідкою про видачу коштів від 13.04.2024 року/платіжним дорученням. Як вбачається з інформації, наданої АТ «Ощадбанк», на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , була емітована платіжна картка № [NUMBER] , крім того, саме цю банківську платіжну картку вказала відповідачка при заповненні анкетних даних під час підписання кредитного договору, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до виписки по рахунку у період з 13.04.2024 року по 28.09.2024 року наявний рух коштів. Однак [PERSON] належним чином, тобто повністю не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, лише частково здійснила оплату за кредитним договором в сумі 8 240 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідачці нараховано заборгованість за кредитним договором, яка станом на 26.11.2024 року склала 69 770 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 19 000 грн., суми прострочених платежів по процентах 49 814 грн. 80 к., суми прострочених платежів за комісією 955 грн. 20 к. Відповідачка добровільно заборгованість не погашає. З будь-якими заявами відповідачка до позивача не зверталася, причин прострочення зобов`язання не пояснювала. Відповідно до п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції Закону № 3633-ІХ від 11.04.2024 року, який діяв станом на час укладення кредитного договору від 13.04.2024 року, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Згідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Статтею 1 Закону «Про оборону України» визначено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Цією ж нормою визначено, що воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній Незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу. Крім того, з моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває досі. Тобто, військовослужбовці, а також їх дружини (чоловіки), визначені пунктом 15 статті 14 Закону, які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на встановлені законодавством пільги, зокрема, звільнення від сплати відсотків за користування кредитом у разі, якщо вони були мобілізовані або брали, або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнних, так і у мирний час. Поширення дії п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на дружин та чоловіків військовослужбовців щодо ненарахування штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом відбулося лише з набранням чинності Закону України № 3633-ІХ від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», що відбулося 18.05.2024 року. 13.04.2024 року між позивачем та відповідачем укладено Договір № 494789-КС-001 про надання кредиту. Відповідно до п. 2.7. Кредитного договору строк дії договору становить до 28.09.2024. В матеріалах справи відсутні належні докази того, що чоловік відповідачки мав статус військовослужбовця саме протягом строку дії Кредитного договору, тобто з 13.04.2024 по 28.09.2024, що дійсно було б правовою підставою для застосування норми п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо нарахування процентів за Кредитним договором з 18.05.2024, оскільки вищезазначена норма почала діяти щодо дружин військовослужбовців лише з 18.05.2024 по 28.09.2024. Крім того, дійсно в довідці про перебування [PERSON] на військовій службі з 01.12.2022 по «теперішній час» зазначено, що вона була видана 04.01.2022, що неузгоджується із зазначеною і ній інформацією з приводу того, що він перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 01.12.2022 року по теперішній час. Твердження представника відповідачки про технічну помилку в даті не підтверджене новою довідкою із коректно внесеним заповненням дати. Згідно наявної у справі інформації чоловік відповідачки проходить військову службу, однак не надано суду інформації про те, чи є він учасником бойових дій; також вбачається, що він приймав участь у бойових діях з 18.03.2023 року по 02.04.2023 року, що відбулося до укладення Кредитного договору, тобто безпосередньо саме під час отримання кредиту/позики та строку дії кредитного договору, про який зазначено у позові, чоловік відповідачки не брав участь у веденні бойових дій. За таких обставин суд позбавлений можливості визначитись щодо необхідності застосування п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Бізнес Позика» просить стягнути лише заборгованість по тілу та процентам, які були нараховані відповідно до умов Кредитного договору та норм ЦК України. Суд звертає увагу, що не слід ототожнювати проценти, які нараховуються протягом строку кредитування у відповідності до норм ЦК України в якості правомірної плати за користування кредитними коштами, наданими йому Позивачем у відповідності до умов Кредитного договору (ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України) та процентів, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання, тобто у випадку, коли сума кредиту за Кредитним договором не повертається Позичальником у визначений ним строк (ч.25 ст. 625 ЦК України). Всі істотні умови Кредитного договору, зокрема, тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту (у випадку її встановлення), строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо встановлені не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у Кредитному договорі, який був підписаний позивачем. Процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому Договорі, плата за користування Кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення Кредиту. Порушення Позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом на залишок заборгованості по Кредиту. Уклавши Кредитний договір Позичальник добровільно погодився з його умовами. Щодо встановлення комісії за надання кредиту відповідно до умов Кредитного договору суд зазначає наступне. Відповідно до п. 2.5. Кредитного договору комісія за надання Кредиту становить 2 850,00 грн. Відповідно до п. 3.2.3. Кредитного договору сторони на момент укладення Договору встановили графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка. Встановлений цим пунктом Кредитного договору графік платежів який передбачає сплату Відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту. Відповідач здійснював платежі за Кредитним договором знаючи про те, що вони будуть розподілятися на погашення його заборгованості за процентами та комісією за надання кредиту, та не заперечував проти цього протягом всього строку дії Кредитного договору. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: -доходи кредитодавця у вигляді процентів; -комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; -інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Крім того, Національний банк України, який є державним регулятором ринку фінансових послуг в Україні, своєю Постановою від 11.02.2021р. № 16 затвердив «Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит». Дані правила передбачають правомірність встановлення Кредитодавцем супровідних послуг за кредитом в тому числі і комісії за надання кредиту. Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитному договорі відповідає принципу свободи договору, тобто відповідач, уклавши кредитний договір погодився, зокрема, й сплатити комісію за надання кредиту. За таких обставин з Відповідачки підлягає стягненню вся сума заборгованості за Кредитним договором. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, відповідно до ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн. 40 к.

Outcome: approved