Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Піщанська селищна рада в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог вказано, що Виконавчий комітет Піщанської селищної ради 5 серпня 2024 року розглянув рішення та висновок комісії з питань захисту прав дитини від 13 червня 2024 року № 23 ««Про доцільність відібрання [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав» та прийняв рішення №792, яким затвердив висновок про доцільність відібрання [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Позивач зазначає, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає в сім`ї рідного дядька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] помер [INFO] та після смерті батька малолітню [PERSON] на виховання забрала бабуся по лінії матері [PERSON] , яка разом із сином [PERSON] здійснювали фактичний догляд за дитиною. Мати дитини [PERSON] проживала окремо від дитини, працювала вчителем в селах Піщанського району, з дитиною бачилася рідко. З липня 2023 року [PERSON] перебуває за кордоном, вихованням, утриманням та лікуванням її доньки, яка є дитиною-інвалідом, займаються брат [PERSON] та мати [PERSON] . Крім того, позивач вказує на те, що мати [PERSON] надіслала нотаріально завірену заяву- згоду від 16 травня 2024 року, в якій повідомляє про те, що вже більше року перебуває за межами України, участі у вихованні доньки не приймає. Оскільки донька [PERSON] за станом здоров`я має потребу у плановій діагностиці та лікуванні у спеціалізованій лікарні, що передбачає участь законного представника, а приймати участь у вихованні доньки на даний час не має можливості, просить передати всі законні права у вихованні дитини рідному брату [PERSON] , [INFO] . З правовими наслідками відібрання дитини [PERSON] ознайомлена. Враховуючи вищевикладене, позивач в силу ст. 165 СК України, звернувся до суду із даним позовом в інтересах неповнолітньої дитини- інваліда, яка потребує постійного піклування, догляду та виховання. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.11.2024 року прийнято справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2025 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, але від представника Піщенської селищної ради Крижанівського О.І. через систему «Електронний суд» подано заяву про задоволення позовних у повному обсязі на підставі викладеного у позові та розгляд справи здійснювати у відсутності позивача та його представника. Від третьої особи [PERSON] також надійшла заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечив та просив їх задовольнити. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації відповідача. Причини неявки відповідач суду не повідомила. У встановлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк відповідач не подала до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.12.2009 [PERSON] народилася [INFO] , її батьки згідно записів в графі «Батько»: [PERSON] та в графі «Мати» [PERSON] (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.07.2012 року [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). Мати дитини [PERSON] проживала окремо від дитини, працювала вчителем в селах Піщанського району, з дитиною бачилася рідко. З липня 2023 року [PERSON] перебуває за кордоном, вихованням, утриманням та лікуванням її доньки займаються брат [PERSON] та мама [PERSON] . Неповнолітня [PERSON] є дитиною-інвалідом, що підтверджується медичним висновком № 253/577/11 від 11 лютого 2019 року (а.с 26). Як встановлено судом з висновку про оцінку потреб сім`ї та актів обстеження умов проживання, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає в сім`ї рідного дядька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та після смерті батька малолітню [PERSON] на виховання забрала бабуся по лінії матері [PERSON] , яка разом із сином [PERSON] здійснюють фактичний догляд за дитиною. Отже, Комунальним закладом «Центр надання соціальних послуг» Піщанської селищної ради з 11 по 15 березня 2024 року проведено оцінку потреб сім`ї [PERSON] , жителя селища Піщанка, Тульчинського району Вінницької області, який виховує неповнолітню племінницю [PERSON] , [INFO] . За результатами оцінювання потреб сім`ї неповнолітню [PERSON] з 8 квітня 2024 року взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з інвалідністю та потребою у лікуванні. (а.с 10-14). За інформацією КЗ «Піщанський ліцей №2» від 26 квітня 2024 року № 52 [PERSON] навчається в даній школі з 2016 року, зарекомендувала себе як старання, активна, дисциплінована, працелюбна учениця. Мама дитини не цікавиться шкільним життям донечки, жодного разу не відвідувала батьківські збори, не цікавилася успіхами дитини. Бабуся приділяє належну увагу вихованню онуки, систематично цікавиться шкільним життям дитини, постійно відвідує батьківські збори. (а.с. 52) Відповідно до характеристики від 26 квітня 2024 року №7, виданої КЗ «Дитяча музична школа ім. П.Муравського» [PERSON] навчається в закладі за трьома напрямками: клас домбри, клас акордеона, клас образотворчого мистецтва. Учениця повністю забезпечена необхідними для навчання музичними інструментами та музичним приладдям. За весь період навчання у закладі організаційні та фінансові питання вирішуються та узгоджуються з ї рідним дядьком [PERSON] , який завжди цікавиться шкільним життям племінниці та підтримує зв`язок з викладачами закладу стосовно навчання і виховання дитини. (а.с. 8). Виконавчий комітет Піщанської селищної ради 5 серпня 2024 року розглянув рішення та висновок комісії з питань захисту прав дитини від 13 червня 2024 року № 23 ««Про доцільність відібрання [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав» та прийняв рішення №792, яким затвердив висновок про доцільність відібрання [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. (а.с. 29-32). Відповідно до частини восьмої статті 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї . Закон України "Про охорону дитинства" у статті 11 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (статті 14 Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно статті 9 Конвенції, Держави - сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , Після смерті батька малолітню [PERSON] на виховання забрала бабуся по лінії матері [PERSON] , яка із сином [PERSON] здійснювали фактичний догляд за дитиною, допомагали відповідачці виховувати дівчинку. Мама дитини, [PERSON] проживала окремо від дитини, працювала вчителем в селах Піщанського району, з дитиною бачилася рідко. З липня 2023 року [PERSON] перебуває за кордоном, вихованням, утриманням та лікуванням її доньки займаються брат [PERSON] та мама [PERSON] . В свою чергу мати дитини [PERSON] надіслала нотаріально завірену заяву- згоду від 16 травня 2024 року, в які повідомляє про те, що вже більше року перебуває за межами України, участі у вихованні доньки не приймає. Оскільки донька [PERSON] за станом здоров`я має потребу у плановій діагностиці та лікуванні у спеціалізованій лікарні, що передбачає участь законного представника, а приймати участь у вихованні доньки на даний час не має можливості, просить передати всі законні права у вихованні дитини рідному брату [PERSON] , [INFO] . З правовими наслідками відібрання дитини [PERSON] ознайомлена. (а.с. 17-18). Отже, враховуючи вищевикладене та те, що відповідачка свої батьківські обов`язки, зокрема обов`язки виховувати та утримувати дитину до досягнення повноліття, суд вважає, що рішення виконавчого комітету Піщанської селищної ради від 05.08.2024 року, який розглянув рішення та висновок комісії з питань захисту прав дитини від 13 червня 2024 року № 23 ««Про доцільність відібрання [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав» та прийняв рішення №792, яким затвердив висновок про доцільність відібрання [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення батьківських та передачу дитини на виховання рідному дядьку [PERSON] , знайшло своє підтвердження у ході розгляду справи. Частиною другою статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із частиною першої статті 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною четвертої статті 155 СК України України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 року № 866 "Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини" визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно частини першої статті 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа "Мамчур проти України", № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року). З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. При винесенні рішення суд враховує положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд вважає обґрунтованим та законним рішенням виконавчого комітету ради про відібрання дитини, оскільки існували станом на момент його прийняття і наразі існують підстави для відібрання дитини від матері. Приймаючи рішення про відібрання дитини, суд вважає наявними підстави для задоволення позову і в частині передачі неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , на виховання дядькові [PERSON] та призначити його піклувальником дитини. Виходячи із вимоги статті 141 ЦПК України та статті 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., з яких: витрати по сплаті судового збору за вимогу про відібрання дитини. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини, та з урахуванням найкращих інтересів дітей, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та відібрання дітей без позбавлення останньої батьківських прав та призначення їй піклувальника.

Outcome: approved