Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] . Позовну заяву обґрунтовує тим, що [INFO] помер дід Позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , про що складено відповідний актовий запис №15 від 16.07.2014. На момент смерті покійний проживав один. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, а саме земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, а саме: земельна ділянка із кадастровим номером 5625080400:02:003:0427, площею 0,188 га, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №062392 від 17.10.2011, земельна ділянка із кадастровим номером 5625080400:02:004:0033, площею 1,22 га, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №087576 від 17.10.2011, земельна ділянка із кадастровим номером 5625080400:05:002:0182, площею 0,13 га, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №092125 від 17.10.2011. В серпні 2024 року Позивач переглядав документи покійного діда серед яких виявив заповіт від 01.02.2007 за №8 складений на ім`я Позивача. Даним розпорядженням покійний заповів Позивачу усе своє майно на випадок смерті. Про існування заповіту Позивач до цього часу не знав і не міг знати, оскільки він зареєстрований та проживав окремо від померлого, спадкоємцем першої чи інших черг не являється, а покійний чи будь-які сторонні особи про наявність заповіту йому не розповідали та не повідомляли. Для оформлення права власності на вищевказані земельні ділянки в порядку спадкування по заповіту, 20.08.2024 Позивач звернувся до державного нотаріуса Витичак Г.М. з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину, Позивачу було відмовлено у зв`язку із пропущенням ним шестимісячного строку для прийняття спадщини, та не наданням нотаріусу належних документів про те, що Позивач постійно проживав разом із спадкодавцем. Водночас нотаріусом рекомендовано звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Покликаючись на норми ЦК України, правові позиції Верховного Суду, просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном у три місяці. Ухвалою суду від 25 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 25 листопада 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Подав клопотання про доручення доказів: довідки № 10 від 16.01.2025, з якої вбачається, що [PERSON] не був повідомлений про наявність заповіту. Крім того, клопотав, про допит третіх осіб - [PERSON] та [PERSON] , як свідків, що було задоволено. Від представника відповідача надійшла заява, у якій просив про розгляд справи без їхньої участі за наявними документами. Третя особа [PERSON] звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі. Просить позов задоволити. Допитана як свідок [PERSON] повідомила, що у 2014 році помер її батько [PERSON] , якого вона доглядала. Жив сам, оскільки мати померла раніше. Хоча, крім неї, було ще дві сестри, однак батька доглядала вона, оскільки одна сестра жила з власною сім`єю в Черкаській області, друга - працювала на склозаводі в Рокитному і не мала такої можливості, як вона - здійснювати догляд за батьком. Тому сестри між собою вирішили, що спадок: хата, а також земельні паї дістанеться їй, так як вона доглядала за батьком. На той час про заповіт вони не знали. Батьківська хата після смерті батька пустувала, а потім туди пішла жити сестра. Перед тим, як в хату зайшла жити сестра, вони прибирали в будинку, речі покійного, документи, під час чого знайшли заповіт на сина. Тому так і вирішили, щоб спадкове майно діставалось її сину, так як це - воля покійного батька. Свідок [PERSON] підтвердила, що після смерті батька залишилось троє дочок, в т.ч. вона. Сестра [PERSON] доглядала за ним після того, як померла мама, годувала, допомагала по господарству. А тому вона та ще одна сестра - [PERSON] були не проти, щоб спадкове майно дісталось [PERSON] , так як не знали про заповіт. Оскільки батько розпорядився своїм майном на користь внука-сина [PERSON] , то вона не проти, щоб майно перейшло до нього. Суд, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, зазначає наступне. [PERSON] , помер [INFO] в с.Біловіж, Рокитнівського району Рівненської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.6). Згідно довідки виданої Рокитнівської селищної ради, [PERSON] , який помер [INFO] проживав в [ADDRESS] , тільки один. (а.с.7) Відповідно до заповіту, складеного 01.02.2007 року та посвідченого секретарем Біловізької сільської ради Рокитнівського району Рівненської області, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження: усе майно, яке йому належить та сертифікат на право на земельну частку (пай) в розмірі 2,29 га серії РВ №0158391 заповідав своєму внуку [PERSON] (а.с. 8) Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, а саме земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, а саме: земельна ділянка із кадастровим номером 5625080400:02:003:0427, площею 0,188 га, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №062392 від 17.10.2011, земельна ділянка із кадастровим номером 5625080400:02:004:0033, площею 1,22 га, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №087576 від 17.10.2011, земельна ділянка із кадастровим номером 5625080400:05:002:0182, площею 0,13 га, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №092125 від 17.10.2011. Постановою державного нотаріуса Рокитнівської державної нотаріальної контори Рівненської області Витичак Г.М. від 30.08.2024, [PERSON] 1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , на житловий будинок та земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, які розташовані та території Біловізької сільської ради Сарненського району Рівненської області у зв`язку з пропуском шестимісячного строку (а.с.23). За приписами викладеними в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.07.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.1ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини ч.1 ст.1270 ЦК України встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач зазначає, що у визначений законом строк він не подав до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини за заповітом по причині необізнаності про складений заповіт. Вказана обставина підтвердилася під час допиту свідків та довідкою Рокитнівської селищної ради № 19 від 16.01.2025, в якій зазначено, що позивача не було проінформовано Біловізьким старостинським округом про наявність заповіту, зареєстрованого у книзі нотаріальних дій. Відповідно до ч.3ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом ст.1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Вказана правова позиція висловлена судовою палатою у цивільній справі Верховного суду України, висловленій при розгляді справи № 6-1486цс15, постанова від 04.11.2015. Крім цього, колегія суддів судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, провадження №61-38298св18 зазначила, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У постанові від 01 листопада 2021 року у справі №558/381/20 (провадження № 61-12510св21) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що вирішуючи питання визначення спадкоємцю додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску цього строку та при цьому враховує, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням конкретних фактичних обставин справи поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані, у тому числі, й необізнаність спадкоємця про наявність заповіту. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом. Позивачем не було своєчасно подано заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, саме через необізнаність про наявність заповіту, оскільки позивач не проживав зі спадкодавцем. Спадкова справа після смерті спадкодавця нотаріусом не заводилася, відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом. Спадкова справа заведена за заявою позивача лише 20.08.2024. Таким чином, позивачем доведено право на спадкування після смерті спадкодавця, яке у нього виникло за заповітом, останній обґрунтував поважність причин не подання заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк, яка приймається судом як поважна. Як встановлено судом, спадкоємець за заповітом [PERSON] після смерті [PERSON] спадщину не прийняв, а спадкоємці за законом, не заперечували щодо визначення позивачеві додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи обставини справи та правові норми суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, що є підставою для задоволення позову. Позивач у позовній заяві просив не стягувати витрати по сплаті судового збору з відповідача.

Outcome: approved