Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

28.01.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивачі) до Петриківської селищної ради, (далі - відповідач), в якій позивач просить суд: - визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,2500 га призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1223780800:02:005:0335 та земельну ділянку площею 0,2800 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1223780800:02:005:0334, які розташована за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Судові витрати просили залишити за позивачем. Позовна заява подана представником адвокатом Іванченко Альоною Леонідівною (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю № 4981 від 30.09.2022), яка діє на підставі Ордера серія АЕ № 1354552 від 27.01.2025. Позовна заява мотивована тим, що у 1996 році [PERSON] на підставі рішення сільської ради від 1993 року отримав земельну ділянку (наразі це дві спірні земельні ділянки) у власність. Після його смерті цю земельну ділянку успадкувала [PERSON] . 06.11.1996 року [PERSON] продала зазначену земельну ділянку [PERSON] , уклавши договір купівлі-продажу, посвідчений державною нотаріальною конторою. [PERSON] в подальшому продала земельну ділянку батьку позивача [PERSON] (спадкодавцю), який не отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. У 2006 році батько помер. Першим спадкоємцем за законом є позивач син померлого. Звернувшись із заявою до нотаріуса про видачу на своє ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, позивач отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю у спадкодавця державного акта на земельну ділянку. Ухвалою суду від 10.02.2025 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 25.02.2025 ухвалою суду витребувано спадкову справу. 18.02.2025 надійшла заява від відповідача про розгляд справи у їх відсутність. Правом на відзив відповідач не скористався. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [INFO] помер батько заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 30.12.2006 видане відділом реєстрації смерті Дніпровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. За життя [PERSON] заповіту не залишив, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру від 04.01.2007 та матеріалами спадкової справи. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшли, зокрема, земельні ділянки, а саме: земельна ділянка площею 0,2500 га призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1223780800:02:005:0335 та земельна ділянка площею 0,2800 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1223780800:02:005:0334, які розташована за адресою: [ADDRESS] . Окрім цього, як вбачається з матеріалів спадкової справи, згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 15.06.2024 за параметрами запиту тип об`єкта житловий будинок загальною площею 40,3 кв.м., адреса [ADDRESS] , власником значиться [PERSON] (спадкодавець). Згідно матеріалів спадкової справи №6/2007, заведеної після смерті [PERSON] , спадкоємцем за законом є син позивач, який є єдиним спадкоємцем за законом. На підставі довіреності виданою нотаріальною конторою пана [PERSON] від 27.06.2023 [PERSON] є представником та діє в інтересах позивача. 26.12.2024 Карасьов Андрій Юрійович, який діє від імені [PERSON] , звернувся із заявою про видачу на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, на земельну ділянку площею 0.2500 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1223780800:02:005:0335, та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2800 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1223780800:02:005:0334, розташовані за адресою: [ADDRESS] , що відкрилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 26.12.2024\~державним нотаріусом\~Першої дніпровської\~державної нотаріальної\~контори,\~Водолазською Н.В.\~була винесена\~постанова про\~відмову у\~здійсненні нотаріальної\~дії,\~а саме:\~відмовлено [PERSON] \~у вчиненні\~нотаріальної дії\~ у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~після смерті\~ [PERSON] ,\~померлого [INFO] ,\~земельну ділянку\~площею 0.2500\~га,\~призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1223780800:02:005:0335. та видачі свідоцтва при право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2800 га. призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1223780800:02:005:0334. розташовані за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутня інформація щодо належним чином зареєстрованого права власності спадкодавця на вказане майно. Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю Серія ДП від 23.02.1996 [PERSON] на підставі рішення Єлизаветівської сільської ради народних депутатів від 29.12.1993 року отримав земельну ділянку площе 0,53 га розташовану на території с. Єлизаветівка, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до державного Акту на право приватної власності на землю Серія ДП [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 3-ю Дніпродзержинської нот контори № 381 від 06.03.1996 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,53 га розташовану [ADDRESS] , для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. 06.11.1996 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки із [PERSON] , посвідчений Петриківською державною нотаріальною конторою, з досліджених матеріалів справи встановлено, що [PERSON] в подальшому державний акт на своє ім`я не отримувала. Однак згідно п.5.1 цього договору, невід`ємною частиною договору є державний акт на право приватної власності на землю, чи встановлення границь земельної ділянки з визначенням її розміру. Так згідно копії технічного звіту від 1996 року по установці меж земельної ділянки [PERSON] при інвентаризації наданої ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства [ADDRESS] , виправлено на [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого Петриківською державною нотаріальною конторою від 06.11.1996 року реєстр № 3727. Відповідно до довідки № 47 про визначення нормативної ціни земельної ділянки від 05.04.2000 видана на ім`я [PERSON] про вартість земельної ділянки розташованої за адресою [ADDRESS] , для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Згідно п. 5 договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 14.04.2000 Бурдік С.С., державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, виконуючим обов`язки державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори, за реєстровим №1282 (бланк АВІ №910990), укладеного між [PERSON] та [PERSON] про купівлю земельної ділянки площею 0,53 га розташовану за адресою [ADDRESS] , невід`ємною частиною договору є план земельної ділянки та креслення границь земельної ділянки з визначенням її розмірів, довідка про визначення нормативної ціни земельної ділянки. Також зазначено, що цей договір є підставою для відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і видачі державного акта на право приватної власності на землю. У 2023 році на замовлення [PERSON] , що діє від імені [PERSON] виготовлена технічну документацію на згадану земельну ділянку, отримавши у результаті дві земельні ділянки із різними цільовими призначеннями земель та кадастровими номерами, при цьому початкова площа земельної ділянки при цьому залишилась не змінною: земельна ділянку площею 0.2800 га. кадастровий номер 1223780800:02:005:0334 та земельна ділянка площею 0.2500 га. кадастровий номер 1223780800:02:005:0335. Відповідно до довідки наданої держгеокадастру у Дніпропетровській області, інформація щодо земельної ділянки площею 0,53 га, яка розташована на території [ADDRESS] на [PERSON] і відділі відсутня. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав від 15.06.2024 № 383055535 за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 27 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації права власності, яка повинна бути підтверджена державним актом. Відповідно до Земельного кодексу України (який втратив свою чинність в 2002 році) новий власник, після укладення договору купівлі-продажу мав подавати заяву до місцевого відділу Державного комітету України по земельних ресурсах, задля отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Поняття спадкування визначено у ст.1216 Цивільного кодексу України, як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За змістом статті 1233ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з частиною першою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством України. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. В силу ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець уклав договір купівлі-продажу, який був нотаріально посвідчений, земельної ділянки площею 0,53 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка наразі складається з земельної ділянки 0,2500 га призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1223780800:02:005:0335 та земельної ділянки площею 0,2800 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1223780800:02:005:0334. Матеріали справи не містять відомостей про оспорення вищезазначених договорів купівлі-продажу земельної ділянки, яка є предметом спору, або про визнання їх недійсними. Сторони також не повідомляли про такі обставини. Слід зазначити, що до 02.05.2009 право власності на земельні ділянки, що виникло, може посвідчуватися державними актами трьох видів: 1) державний акт на право приватної власності на землю, 2) державний акт на право власності на землю, 3) державний акт на право власності на земельну ділянку. У зв`язку з прийняттям Закону України від 05.03.2009 № 1066-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок" відбувалося спрощення процедури переходу права власності на земельну ділянку із земель приватної форми власності. Вказаним Законом України було внесено зміни у статтю 126 Земельний кодекс України в частині визначення документів, якими може посвідчуватись право власності на землю. Такими документами Земельний кодекс України визнав: - державний акт про право власності на земельну ділянку; - цивільно-правову угоду щодо відчуження земельної ділянки, укладену в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтво про право на спадщину. Відтак з 02.05.2009 отримання державного акта на право власності на земельну ділянку стало необхідним лише у разі набуття права власності із земель державної чи комунальної форми власності, а також при зміні меж та/чи цільового призначення землі. В той же час державний акт, що посвідчував виникнення права власності на таку земельну ділянку, залишався документом, який мав супроводжувати земельну ділянку протягом всього часу її існування. Отже, спадкодавець уклав нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу на земельну ділянку, тобто набув право власності, фактично володів нею, але не завершив формальну реєстрацію, тобто не оформив на своє ім`я державний акт на право приватної власності на землю, як на той час вимагало законодавство. Таким чином, оскільки позивач є спадкоємцем за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON] (батько позивача), який помер [INFO] , до складу якої увійшла, зокрема, земельні ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , (земельна ділянка площею 0,2500 га призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1223780800:02:005:0335 та земельна ділянка площею 0,2800 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, 1223780800:02:005:0334), але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом йому відмовлено через відсутність документів, які підтверджують право власності на зазначене майно (державного акта), у позивача немає іншого шляху вирішити це питання окрім судового. Отже, враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що спадкодавець набув земельну ділянку на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, який є чинним, фактично володів нею, однак не завершив процедуру державної реєстрації права власності, а позивач є спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, позов слід визнати обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню згідно зі статтями 392, 1216, 1218, 1261, 1268 Цивільного кодексу України. Щодо розподілу судових витрат. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1\~211,20 грн, але просив залишити ці витрати за собою. Таким чином розподіл судових витрат на користь позивача не здійснюється. Інших витрат сторонами не заявлялися.

Outcome: approved