Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Синюк С.Л., через систему «Електронний суд» 30.12.2024 звернувся до суду з указаним позовом та просить стягнути з відповідача ТДВ «СК «Кредо» на користь [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , 239600,00 грн у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, а також судові витрати в справі. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] о 13 год. 50 хв., на автодорозі «Кропивницький-Кривий Ріг» відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу Opel Vivaro, р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу Volkswagen Crafter, р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , унаслідок якої пасажир автомобіля Volkswagen Crafter, р/н [NUMBER] , [PERSON] загинув на місці пригоди. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Opel Vivaro, р/н [NUMBER] , була забезпечена полісом № ЕР/214001558 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ТДВ «СК «Кредо», страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 320000,00 грн. На момент смерті на утриманні [PERSON] перебувало двоє неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , які мають право на отримання страхового відшкодування, моральної шкоди та витрат на утримання. У встановлений законом строк, через законного представника - матір дітей, [PERSON] , в інтересах неповнолітніх звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування та отримала 32160,00 грн у якості відшкодування моральної шкоди. Щодо виплати страхового відшкодування на утримання у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 36 заробітних плат, встановлених на дату ДТП, відповідачем відмовлено через відсутність факту перебування дітей на утриманні батька. За розрахунком позивача, відповідач має доплатити страхове відшкодування у розмірі 239600,00 грн (320000,00 грн ліміт відповідальності страховика - 80400,00 грн виплачене страхове відшкодування), як шкоду, заподіяну смертю потерпілого на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, яку він просить сягнути з відповідача на користь позивача, що діє в інтересах неповнолітніх дітей загиблого [PERSON] . Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Через систему «Електронний суд» 23.01.2025 від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Незгода з позовними вимогами мотивована тим, що після загибелі [INFO] у дорожньо-транспортній пригоді [PERSON] , до ТДВ «СК «Кредо» 08.02.2024 звернулися з заявами про виплату страхового відшкодування позивач, як дружина загиблого, батьки [PERSON] та [PERSON] . Вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 13.05.2024 у справі № 388/2324/23 водія транспортного засобу Opel Vivaro, р/н [NUMBER] , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. На підставі п. 27.3 та п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 04.06.2024 ТДВ «СК «Кредо» здійснило виплату позивачу [PERSON] (дружині) та [PERSON] (матері) страхового відшкодування в розмірі по 16080,00 грн, 05.06.2024 [PERSON] у розмірі 16080,00 грн, 15.07.2024 позивачу в розмірі 26900,00 грн. Із заявою про виплату страхового відшкодування дітям загиблого - [PERSON] та [PERSON] , позивач звернулася 01.09.2024 та надала рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2024 № 177/1281/24 про встановлення факту батьківства, на підставі чого ТДВ «СК «Кредо» 17.09.2024 та 23.09.2024 здійснило виплату позивачу належного [PERSON] та [PERSON] відшкодування по 16080,00 грн. Щодо виплати шкоди у зв`язку зі смертю годувальника, 06.12.2024 позивачу повідомлено про необхідність надання документів про доходи потерпілого та докази перебування осіб на його утриманні, однак вказані документи нею надано не було. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу представник відповідача вважає суму в розмірі 15000,00 грн необґрунтованою, безпідставною та просить її зменшити до 1000,00 грн (а.с.65-69). Представником позивача Синюком С.Л. 23.01.2025 подано відповідь на відзив, де він на задоволенні позовних вимог наполягає. Також зроблено заяву, що докази та обґрунтування судових втрат представник надасть до ухвалення рішення в справі або протягом 5 днів після проголошення рішення суду (а.с.56-58). Сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача Синюк С.Л. подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, представник відповідача [PERSON] у відзиві вказала про розгляд справи за її відсутності. Із огляду на те, що судом вживалися заходи для забезпечення участі сторін та їх представників у судовому засіданні, реалізації останніми їх процесуальних прав під час розгляду вказаної справи, визначених ЦПК України, із метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути її за відсутності учасників процесу, що не суперечить ст. 223 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] сталася дорожньо-транспортна пригода за участі забезпеченого в ТДВ «СК «КРЕДО» транспортного засобу Opel Vivaro, р/н [NUMBER] , та транспортного засобу Volkswagen Crafter, р/н [NUMBER] , внаслідок якої загинув пасажир транспортного засобу Volkswagen Crafter, р/н [NUMBER] , [PERSON] . Вказані обставини встановлені вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 13.05.2024 в справі № 388/2324/23, а тому доказуванню на підставі ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягають. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Opel Vivaro, р/н [NUMBER] , була забезпечена у ТДВ СК «Кредо» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/214001558. За зверненнями про здійснення страхового відшкодування, ТДВ «СК «Кредо» 15.07.2024 виплатило на підставі п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] (дружині) 26900,00 грн на поховання, на підставі п. 27.3 ст. 27 вказаного Закону, у розмірі по 16080,00 грн, здійснено виплати 04.06.2024 [PERSON] (матері загиблого) та [PERSON] (дружині загиблого), [INFO] [PERSON] (батькові загиблого), 17.09.2024 та 23.09.2024 [PERSON] [PERSON] (дітям загиблого). Також, у заяві до ТДВ «СК «Кредо» від 01.09.2024, [PERSON] просила виплатити страхове відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, належне неповнолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] . Як слідує з відповіді ТДВ «СК «Кредо» від 06.12.2024, на основі поданих [PERSON] документів, відсутнє підтвердження факу перебування дітей [PERSON] та [PERSON] на утриманні [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у випадку його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За загальними нормами відшкодування шкоди, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала (ст. ст. 1167,1187 ЦК України). Як визначено п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, чинній на момент вчинення ДТП (далі по тексту - Закон), відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим Законом та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Так, п. 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно з п. 27.1 ст. 27 цього Закону, страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. За приписами п. 27.2 ст. 27 Закону, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно з п. 27.4 ст. 27 Закону, страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовного одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Як передбачено ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2024 у справі № 177/1281/24 встановлено факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , щодо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як слідує зі свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] , серії [NUMBER] та [NUMBER] , відповідно, на дату загибелі [PERSON] діти не досягли повноліття. Щодо відмови відповідача у страховому відшкодуванні з підстав ненадання доказів про перебування [PERSON] та [PERSON] на утриманні [PERSON] , суд зауважує, що відповідно до ст. 1200 ЦК України, право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які не тільки були на утриманні померлого, а й особи, які мали на день смерті право на одержання від нього утримання, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду в постановах від 13.03.2019 у справі № 643/207/16, провадження № 61-33638св18; від 06.05.2020 у справі № 742/554/19-ц, провадження № 61-20355св19; від 07.10.2020 у справі №742/637/19-ц, провадження № 61-320св20. Тобто встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні потерпілого не має правового значення для відшкодування моральної шкоди у разі смерті потерпілого. Відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України, особам, визначеним у частині першій цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. На день настання страхового випадку, ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6700,00 грн. У тексті позову позивач надає розрахунок страхового відшкодування неповнолітнім дітям загиблого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону, у розмірі 241200,00 грн, із розрахунку: 36 мінімальних заробітних плат * 6700,00 грн. Ураховуючи розмір ліміту відповідальності страховика - 320000,00 грн та виплачене страхове відшкодування в розмірі 80400,00 грн, позивач просить стягнути з відповідача різницю в розмірі 239600,00 грн, на відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, установлених ст. 1200 ЦК України. Згідно з п. 27.5 ст. 27 Закону визначено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Отже, вказаною нормою передбачено право страховика (у випадках, передбачених Законом, МТСБУ), а не обов`язок відшкодувати шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати. Разом із тим, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1202 ЦК України, за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки. Відповідно до ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Суд виходить із принципу забезпечення якнайкращих інтересів неповнолітніх дітей, які позбавлені утримання свого батька через ДТП, а тому вважає можливим стягнення зазначеного відшкодування одноразовим платежем, відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України, що буде відповідати особливому захисту дитини, передбаченому Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», й унеможливить порушення їх майнових прав. Таким чином, враховуючи розмір виплаченої відповідачем дружині, батькам та дітям загиблого [PERSON] моральної шкоди відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону, по 16080,00 грн кожному, що разом складає 80400,00 грн, розмір виплачених дружині загиблого, відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону, витрат на поховання - 26900,00 грн, а також розмір ліміту відповідальності страховика - 320000,00 грн, загальний розмір страхового відшкодування утриманцям померлого становить 212700,00 грн (320000 - (80400,00 + 26900,00)), що має бути сплачено неповнолітнім дітям загиблого: [PERSON] та [PERSON] , які мають право на таке відшкодування, рівними частинами, тобто по 106350,00 грн кожному, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, із другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Суд враховує, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та оскільки вимога про стягнення страхового відшкодування, є майновою, вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2127,00 грн, із розрахунку: 1% від суми шкоди, присудженої до стягнення. Оскільки представником позивача заявлено вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, але доказів таких витрат не надано, при цьому представником у тексті позову зроблено заяву про подання таких доказів у порядку ч. 8 ст. 141, ст. 246 ЦПК України, суд наразі не вирішує питання про розподіл витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial