Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

31.03.2025 року Деражнянським районним судом Хмельницької області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України, [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно даного рішення суду позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] в якості страхового відшкодування 57941,41грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] шкоду, заподіяну внаслідок ДТП в загальному розмірі 84353,77грн. В решті вимог позову відмовлено. Представник позивача [PERSON] - адвокат Наталюк Н.М. до закінчення судового розгляду у даній справі заявив клопотання про стягнення з відповідачів судових витрат у виді витрат на правничу допомогу та подання доказів щодо їх розміру на протязі п`яти днів після ухвалення рішення суду. 02.04.2025 року від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення із відповідачів пропорційно до розміру задоволених вимог на користь позивача понесені витрати за надану правничу допомогу, що становить 25000грн із доказами їх понесення, а також на користь держави судовий збір. Ухвалою судді від 03.04.2025 року прийнято до провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення з приводу стягнення судових витрат із призначенням судового засідання про що повідомлено учасників справи. 09.04.2025 року від представника Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, з огляду на те, що заявлена сума є завищеною, необґрунтованою і не співмірною, так як вказана справа є незначної складності, гонорар адвоката є неспівмірним із ціною позову та становить 15% від такої. Крім того, зауважувала щодо безпідставності стягнення витрат за написання заяви про забезпечення позову, які становлять 2000грн, оскільки така послуга не була результативною. Також як на підставу для зменшення витрат на правничу допомогу вказувала на неналежне виконання представником позивача своїх професійних обов`язків, та як наслідок залишення судом позовної заяви без руху, надання переваги іншим судовим провадженням із залишенням судового засідання у даній справі. З огляду на викладені аргументи, просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 5000грн. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, останній подав заяву про розгляд даного питання у його відсутності, підтримуючи заяву в повному обсязі. Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України подав заяву про розгляд питання щодо ухвалення додаткового судового рішення у його відсутності. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про розгляд даної заяви, клопотань на адресу суду не направляв. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Пунктом 3 ч. 1\~ст. 270 ЦПК України\~передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно позовної заяви [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України, [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ціна позову становить 148883,46грн. За таких обставин, відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» на день подання вказаного позову до суду ставка судового збору становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно вимог\~абзацу 3\~ч.\~7\~ст.\~6\~вказаного Закону\~судовий збір\~справляється з\~урахуванням загальної\~суми позову\~також у\~разі: подання позову одним позивачем до кількох відповідачів. Таким чином,\~судовий збір,\~який підлягав\~сплаті позивачем\~за подання\~вказаного позову\~ставовив 1488,83грн. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №455697 [PERSON] з 22.09.2021 до 01.10.2024 року встановлено ІІ групу інвалідності. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] станом на день звернення до суду із означеним позовом був звільнений від сплати судового збору. За таких обставин, зважаючи на положення ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави. Зважаючи на часткове задоволення вимог позову, із Моторного транспортного (страхового) бюро України та [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 620,10грн та 665,50грн відповідно із врахуванням наступного розрахунку. 1488,83грн( судовий збір -1% від ціни позову) /2 (дві вимоги майнового характеру до різних відповідачів)= 744,41грн. Вимоги позову до МТСБУ судом задоволено частково на 83,3%. Судовий збір, який підлягає до стягнення з МТСБУ в дохід держави 620,10грн (744,41-83,3%). Вимоги позову до [PERSON] задоволено частково на 89,4%, в зв`язку з чим судовий збір, який підлягає стягненню в дохід держави з вказаного відповідача становить 665,5грн (744,41грн-89,4%). Також, судом встановлено, що позивач [PERSON] в межах вказаної справи, двічі звертався до суду із заявами про забезпечення позову, а саме 24.04.2024 року та 01.10.2024 року. Згідно ухвал цього суду від 29.04.2024 року та 03.10.2024 року такі заяви залишено без задоволення та повернуто позивачу відповідно. За подання таких заяв позивачем мав бути сплачений судовий збір в загальному розмірі 1211,20грн, який в силу положень ч.6 ст. 141 ЦПК України слід віднести на рахунок держави. Вирішуючи заяву [PERSON] , подану в інтересах [PERSON] щодо стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу суд враховує наступне. Також, згідно відзиву на позовну заяву відповідача МТСБУ стороною відповідача заявлено про понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 2000грн та необхідність їх розподілу за наслідками розгляду вказаної спору. Частинами 2-4\~ст. 137 ЦПК України\~визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.ч. 5, 6\~ст. 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони. При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої\~статті 137 ЦПК України). Суд враховує, що представником позивача в процесі розгляду даної справи було подано докази на підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи, пов`язаних із витратами на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн, а саме, договір про надання правової допомоги № 712 від 20.02.2024р., розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу та квитанцію про оплату 24.03.2025р [PERSON] адвокату Наталюку Н.М. згідно договору про надання правової допомоги №712 від 20.02.2024 року коштів в розмірі 25000грн. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Питання гонорару та рахунків визначено сторонами у вищевказаному договорі про надання правничої допомоги. Таким чином, представник позивача надав докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)). Разом із тим, представник відповідача МТСБУ подало до суду заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу. Частиною п`ятою\~статті 137 ЦПК України, встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги представник відповідача зазначала про те, що розрахунки, надані позивачем на підтвердження витрат понесених ним на правничу допомогу, є завищеними та було вказано про неспівмірність таких витрат, та просила зменшити заявлені витрати до 5000,00 грн. Суд, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених [PERSON] на професійну правничу допомогу, взявши до уваги вищевказані докази на підтвердження факту укладення договору про надання правової допомоги №712 від 20.02.2024р та розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу, дійшов висновку про те, що визначений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді в розмірі 25000,00 грн є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належним чином обґрунтованими та дійсно понесеними, у зв`язку із наданням необхідної за обставин цієї справи правової допомоги. Зокрема, щодо понесених витрат на правничу допомогу, а саме, за зустріч із клієнтом та надання консультації, пошук та аналіз судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах; підготовка та написання позовної заяви, що становлять 12000грн, написання заяви про забезпечення позову- 2000грн, написання клопотання про витребування доказів -1000грн, участь у судових засіданнях та представництво інтересів клієнта (включаючи транспортні витрати) 10000грн (4 судові засідання х 2500грн), що в загальному становить 25000грн, не відповідає вказаному вище критерію розумності та обґрунтованості, оскільки, з огляду на зміст та написання позовної заяви, клопотань, відповіді на відзив та інше, не вимагало у адвоката особливих зусиль, а також з урахуванням часткового задоволення позову, складності справи, зокрема, спрощеного порядку її розгляду. \~ \~ \~ \~З цього приводу також суд зауважує про безпідставність включення до таких витрат із подальшим обов`язком їх компенсації за рахунок відповідачів витрат, пов`язаних із написанням представником позивача заяви про забезпечення позову в розмірі 2000грн, оскільки як уже зазначалось вище за наслідками їх розгляду не було досягнуто мети за для якої такі заяви подавались до суду. \~ \~ \~ \~Крім того, завищеними суд знаходить витрати позивача на участь представника у судових засіданнях, які визначені у розмірі 10000грн. Так, суд зауважує, що судові засідання у даній справі мали місце 03.07.2024р., 01.10.2024р., 14.11.2024р., 12.12.2024р, 28.01.2025р., 18.02.2025р., 20.03.2025 р. та 31.03.2025р., а всього вісім судових засідань. Судові засідання, які були призначенні на 03.07.2024р., 01.10.2024р., 14.11.2024р, 18.02.2025р., були відкладенні судом з різних причин, в тому числі через неявку представника позивача (03.07.2024р. та 18.02.2025р.) Судові засідання у справі, за участі представника позивача відбувалися 12.12.2024 р, 28.01.2025р. та 20.03.2025р, тобто три судові засідання, при цьому представник позивача приймав у них участь в режимі ВКЗ. З огляду на вищевикладене, розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу [PERSON] , суд, бере до уваги співмірність витрат зі складністю справи та із наданим адвокатом позивача обсягом послуг під час розгляду справи в суді, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, враховуючи виконані роботи, з урахуванням принципу розумності та справедливості, зважаючи на ту обставину, що відповідач заперечує проти розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат до 15 000,00 грн. Таким чином, підлягають розподілу витрати понесені на професійну правничу допомогу [PERSON] в сумі 15 000,00 грн, які слід розподілити пропорційно до розміру задоволених позовних вимог виходячи із наступного розрахунку. 15000,00грн / 2 = 7500грн. Вимоги позову до МТСБУ судом задоволено частково на 83,3%. Розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає до стягнення з МТСБУ на користь позивача буде становити 6\~247,5 грн (7500,00-83,3%). Вимоги позову до [PERSON] задоволено частково на 89,4%, в зв`язку з чим розмір витрати на правничу допомогу, який слід компенсувати позивачу становить 6\~705 грн (7500,00грн-89,4%). Щодо заявлених представником відповідача МТСБУ витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 20 травня 2020 року у справі № 154/1435/18-ц та від 17 березня 2021 року у справі № 712/1720/19. На підтвердження факту витрат на оплату послуг адвоката, представником відповідача [PERSON] надано витяг із Договору №3/4/2023 про надання послуг в сфері права від 21.12.2022 року та додаткову угоду №75 від 28.05.2024 року до Договору надання послуг у сфері права №3/4/2023 від 21.12.2022 року. Так, згідно п.п. 5.2.4. п.5.2 Договору №3/4/2023 від 21.12.2022р. вартість послуг, що надаються виконавцем у справах, у яких замовник є відповідачем в яких ціна позову становить 10000грн і більше складає 2000грн. Отже, суд, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених МТСБУ на професійну правничу допомогу, взявши до уваги вищевказані докази, дійшов висновку про те, що визначений стороною відповідача розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді в розмірі 2000,00 грн є обґрунтованим та дійсно понесеними, у зв`язку із наданням необхідної за обставин цієї справи правової допомоги, вказаний розмір витрат відповідає критерію розумності та обґрунтованості, з огляду на зміст та написання відзиву на позов, участі у судових засіданнях, а також з урахуванням часткового задоволення позову, складності справи, зокрема, спрощеного порядку її розгляду. З огляду на вищевикладене, розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу МТСБУ суд, бере до уваги співмірність витрат зі складністю справи та із наданим адвокатом відповідача обсягом послуг під час розгляду справи в суді, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, враховуючи виконані роботи, з урахуванням принципу розумності та справедливості, зважаючи на ту обставину, що позивач не заперечує проти розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх розподілу. Таким чином, підлягають розподілу витрати понесені на професійну правничу допомогу МТСБУ в сумі 2 000,00 грн, які слід розподілити пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема, 2000 х 10,6/100 = 212,00 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Відтак, із відповідача МТСБУ на користь [PERSON] слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6035,50 грн (6247,5грн- 212,00грн). На підставі наведеного та

Outcome: approved