Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

19.12.2024 року від представника позивача Какулії Отарі Євгеновича в інтересах [PERSON] до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява з такими позовними вимогами: - визнати за [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на легковий автомобіль Chevrolet Lacetti, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] . І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] в м. Гемлік, Туреччина, помер громадянин України [PERSON] , [INFO] . [PERSON] (далі Позивачка) є дружиною померлого та спадкоємицею за законом. Родинний зв`язок підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] видане 24.12.2005 відділом РАЦС Ленінського районного управління юстиції м. Донецька. 08.05.2014 року [PERSON] звернулась до Сьомої Донецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] . На підставі поданої заяви було заведено спадкову справу 56056253. Під час заведення спадкової справи 56056253 державним нотаріусом Сьомої Донецької державної нотаріальної контори було допущено помилку в Спадковому реєстрі, а саме помилково вказано дату народження померлого [PERSON] 1938 рік замість правильного 1983 рік. До складу спадкового майна померлого [PERSON] входить легковий автомобіль Chevrolet Lacetti 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] , який зараз перебуває у користуванні Позивачки. Відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Отже, днем виникнення у Позивачки можливості отримання свідоцтва про право на спадщину відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України є 01.07.2014 року. Проте, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, вся територія Донецького району з 07.04.2014 року віднесена до тимчасово окупованої російською федерацією. Відповідно до ч.ч. 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України №953/5 від 17.06.2014 року «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» в редакції від 04.11.2014 року, на території міста Донецьк припинено доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Спадкового реєстру, Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, до закінчення антитерористичної операції на сході України. З наведеного вище вбачається, що на момент звернення Позивачки до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини місто Донецьк вже було окупованим, проте нотаріальні контори, утворені за законодавством України, продовжували там свою діяльність. В силу ведення бойових дій на території Донецької області Позивачка не могла звернутись до Сьомої Донецької державної нотаріальної контори із заявою про виправлення помилки в Спадковому реєстрі та видачу свідоцтва про право на спадщину до моменту обмеження доступу до Державних реєстрів. З наведеного вбачається, що Позивачка прийняла спадщину померлого чоловіка та є власником легкового автомобілю, але за відсутності свідоцтва про право на спадщину її право власності порушено в частині можливості ним розпоряджатись. 18.07.2024 року Позивачка звернулась до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із зверненням щодо місця здійснення нотаріальної діяльності Сьомої Донецької державної нотаріальної контори, місця знаходження нотаріального архіву та документів нотаріального діловодства, зокрема спадкової справи №56056253 від 08.05.2014 року, а також виправлення помилки в Спадковому реєстрі. 29.07.2024 року Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції надало відповідь, в якій зазначило, що Шоста донецька державна нотаріальна контора, Сьома донецька державна нотаріальна контора та Дев`ята донецька державна нотаріальна контора реорганізовані шляхом злиття та утворена Третя донецька міська державна нотаріальна контора, яка є правонаступником реорганізованих державних нотаріальних контор. Наказом Міністерства юстиції України «Про реорганізацію деяких державних нотаріальних контор Донецької області» від 08.05.2023 року №1705/5 Першу донецьку міську державну нотаріальну контору приєднано до Третьої донецької міської державної нотаріальної контори з перейменування в Першу донецьку міську державну нотаріальну контору. Оскільки доступ до спадкових справ, заведених Сьомою донецькою державною нотаріальною конторою, відсутній, згідно зі статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України Позивачка має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 08.01.2025 року Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Єпіфанцевої Н.В. з заявою про виправлення помилки в Спадковому реєстрі щодо спадкової справи №56056253, заведеної 08.05.2014 року Сьомою Донецькою державною нотаріальною конторою, та подальшої видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний автомобіль. Проте нотаріус Єпіфанцева Н.В. відмовила в цьому, надавши письмове пояснення, що при перевірці в спадковому реєстрі було встановлено, що 08.05.2014 року після смерті [PERSON] Сьомою Донецькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №56056253. Таким чином, матеріалами, які додаються до позовної заяви доведено, що до теперішнього часу Позивачка з незалежних від неї причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину. В той же час, ці ж матеріали свідчать, що Позивачка вжила всі необхідні заходи для оформлення свого права власності в нотаріальному порядку, але єдиним можливим способом його захисту наразі є звернення до суду з відповідним позовом (а.с. 1-6). У підготовче судове засідання 17.03.2025 та 27.03.2025 Позивач та її представник не з`явились. Представник позивача подав клопотання про проведення підготовчого судового засідання 27.03.2025 без їх з позивачем участі (а.с. 44), у судове засідання, призначене на 08.04.2025 Позивач та її представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суд завчасно (18.03.2025 та 31.03.2025) повідомляв відповідача про розгляд справи, шляхом розміщення оголошення на сайті «Судової влади України» (а.с. 48, 51). ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2025 року справу передано для розгляду судді [PERSON] (а.с. 36); Згідно розпорядження керівника апарату Самарського районного суду м. Дніпропетровська № 10-р\~від 21.02.2025 року, щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, в зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 20.02.2025 року № 301/0/15-25, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи (а.с. 37); Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2025 року справу передано для розгляду судді Гаркуші В.В. (38); Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року прийнято до свого провадження та відкрито провадження по вищезазначеній заяві та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 39-40). Ухвалою суду від 28 березня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 49-49 з обороту). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до актового запису про смерть з апостилем [INFO] в м. Гемлік, Туреччина, помер громадянин України [PERSON] , [INFO] (а.с. 13-14). Позивач є дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] видане 24.12.2005 року відділом РАЦС Ленінського районного управління юстиції м. Донецька (а.с. 15). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що Сьомою Донецькою державною нотаріальною конторою 08.05.202014 заведено спадкову справу № 56056253, інформація про спадкодавця [PERSON] , дату народження вказано 1938 рік, дата смерті [INFO] (а.с. 16). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль CHEVROLET LACETTI, н.з. [NUMBER] зареєстрований на [PERSON] від 04.10.2012, в особливих відмітках записано, що [PERSON] має право керувати (а.с. 17). Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 15.07.2024 вартість автомобілю CHEVROLET LACETTI, н.з. [NUMBER] складає 131500 грн (а.с. 18-18 з обороту, 26). 29.07.2024 та 16.12.2024 Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції надало відповідь на звернення Позивача, в якій зазначило, що Шоста донецька державна нотаріальна контора, Сьома донецька державна нотаріальна контора та Дев`ята донецька державна нотаріальна контора реорганізовані шляхом злиття та утворена Третя донецька міська державна нотаріальна контора, яка є правонаступником реорганізованих державних нотаріальних контор (а.с. 27-27 з обороту, 28). Листом приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Єпіфанцевої Н.В. від 08.01.2025 Позивача повідомлено, що для внесення змін у Спадковий реєстр їй необхідно звернутись до Сьомої державної нотаріальної контори або її правонаступника (а.с. 29-29 з обороту). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька [PERSON] , [INFO] , відомості про матір [PERSON] , [INFO] (а.с. 53-54). ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд (ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 5 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України, згідно з якою способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права. Згідно з п. 2, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з частинами 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Однією з таких підстав є спадкування прав на майно за законом та за заповітом, відповідно до ст. 1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст.ст. 1220, 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини . У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до постанови Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 265/6868/16-ц у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Суд зазначає, що буд-яких доказів того, що Відповідач [PERSON] прийняв спадщину після померлого [PERSON] суду не надано. Отже, належним відповідачем у цій справі має бути відповідний орган місцевого самоврядування (військова адміністрація). Під час підготовчого провадження, Позивачем чи її представником клопотання про заміну неналежного відповідача чи про залучення співвідповідача під час розгляду справи заявлені не були. Одночасно суд ураховує, що визначення складу учасників, зокрема відповідача у справі, є виключним правом позивача, що є складовою принципу диспозитивності цивільного судочинства. Можливість залучення співвідповідача або заміна неналежного відповідача законодавцем передбачена лише за наявності відповідної ініціативи позивача чи його представника. За таких обставин суд дійшов висновку, що право Відповідача на спадкування майна після смерті [PERSON] не доведено, оскільки відсутні будь-які докази прийняття ним спадщини, тому він не є належним відповідачем у справі. У свою чергу пред`явлення позову до неналежного відповідача є окремою самостійною підставою для відмови у позові, про що неодноразово висловлювався Верховний Суд (постанова від 07.10.2020 у справі № 705/3876/18, провадження № 61-697св20). Ураховуючи наведене суд дійшов висновку про відмову у позові. Суд розподіляє судові витрати згідно зі статтею 141 ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: уразі задоволення позову на відповідача; уразі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тому суд вважає за доцільне судові витрати, понесені Позивачем при зверненні до суду залишити за останньою.

Outcome: dismissed