Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

11 лютого 2025 року ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», в інтересах якого діє представник за довіреністю Петрова Анастасія, засобами поштового зв`язку, звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 27546,05 грн та судові витрати. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01 листопада 2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу…». Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, який є однаковим для всіх побутових споживачів України.\~ Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та\~комунальних послуг,\~№2500\~від 30.09.2015\~«Про затвердженняТипового договору постачання природного газу побутовим споживачам»\~визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей\~633,\~634,\~641,\~642 ЦК України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідач [PERSON] приєдналась до умов договору шляхом надання позивачу заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» від 04.06.2021. Крім того, позивач у мотивувальній частині позовної заяви зазначає, що відповідач [PERSON] є власником 1/3 частини відокремленої газифікованої споруди житлового будинку [ADDRESS] , що належить їй на підставі договору дарування частини будинку від 11.12.2004. З огляду на викладене, позивач констатує, що саме відповідач [PERSON] є споживачем послуги з постачання природного газу до об`єкту нерухомості - житлового будинку [ADDRESS] . Проте, в період з червня 2021 року до грудня 2024 року включно, відповідач не здійснювала оплати, поставленого позивачем природного газу, внаслідок чого виник борг у сумі 27546,05 грн. ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» проводило нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу. У порядку досудового врегулювання спору, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» направило відповідачу вимоги про сплату заборгованості за спожитий природний газ, однак борг відповідачем лишається не сплаченим. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач дотепер заборгованість за спожитий природний газ не сплатила, позивач звернувся до суду із відповідним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за спожитий природний газ в сумі 27 546 грн 05 коп і судові витрати. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до [PERSON] стягнення заборгованості за спожитий природний газ; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 08 год 30 хв 14 березня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси. Судове засідання, що було призначене о 08 год 30 хв 14 березня 2025 року, було відкладене до 08 год 30 хв 11 квітня 2025 року у зв`язку із неявкою у засідання усіх учасників справи. Представник позивача [PERSON] в судове засідання, що призначено о 08 год 30 хв 11 квітня 2025 року, не з`явилася, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету безпосередньо позивача в підсистемі «Електронний суд», що була отримана цим учасником справи 19.03.2025 о 2 год 00 хв 54 сек. Водночас представник позивача Петрова А.І., у п.3 прохальної частини позовної заяви від 04.02.2025, заявила клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача і не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі, наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання 11 квітня 2025 року о 08 год 30 хв не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про місце, день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без її участі до суду не подала, відзиву до суду не направила (ч.8 ст.178 ЦПК України передбачено, що разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). У зв`язку із цим, 11 квітня 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа розглядалась у відсутність всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторони представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 13.11.2015 ТОВ «Газонафтова компанія «Нафтогаз України» зареєстровано як юридичну особу, код ЄДРПУО: 40121452, вид економічної діяльності якої, є, в тому числі, торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.07.2023, який безпосередньо досліджений судом (а.с. 6-7). Із заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» від 04.06.2021 суд встановив, відповідач [PERSON] приєдналася до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» для постачання останнім природного газу до об`єкту нерухомості за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки №364475177 від 05.02.2024, [PERSON] є власником 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування №8622 від 11.12.2004, що посвідчений приватним нотаріусом Міняйло І.П. (а.с.10-12). Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду, відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі\~ № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), пункт 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20)). \~Отже, наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право створює презумпцію належності цього права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації.\~ Як встановлено судом із фінансового стану по особовому рахунку № [NUMBER] , що належить споживачу [PERSON] , код 56ХМ38А15470953Е, за адресою: [ADDRESS] , відповідач має заборгованість за спожитий природний газу, за період із червня 2021 року до грудня 2024 року включно, в розмірі 27546 грн 05 коп. Крім того, із означеного письмового доказу суд встановив, що відповідач [PERSON] частково сплачувала борг за спожитий природний газ, зокрема: у грудні 2024 року 2000 грн, та у січні 2025 року 2000 грн, що позивачем враховано під час визначення кінцевої суми боргу (а.с. 13). Крім того, із письмових доказів, що містяться на а.с. 14 та 15, суд встановив, що ТОВ «Газонафтова компанія «Нафтогаз України» направляло відповідачу [PERSON] вимоги про сплату заборгованості за спожитий природний газ № 119/4.3.1-29926-2024/380004383 від 10.06.2024 та № 119/4.3.1-58093-2024/380004383 від 11.11.2024, однак, як вбачається з дослідженого судом фінансового стану по особовому рахунку № [NUMBER] , в наданий для добровільної сплати термін, заборгованість відповідачем сплачена не була. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі Закон №2189), до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч.2 ст.6 Закону №2189 передбачено, що \~виконавцями послуги з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу»\~№ 329-VIII від 09.04.2015 (далі Закон №329) передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Згідно ч.2\~ст.\~13\~Закону №329, споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Взаємовідносини між постачальниками та споживачами природного газу регулюються також Правилами постачання природного газу, затвердженими\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 2496 від 30 вересня 2015 року (далі Правила №2496). Абзацами 1, 2 п.3 Розділу І Правил №2496 у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, передбачено, що постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному\~Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Абзацом 5 п.5 Розділу І Правил №2496 у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, встановлено, що заява-приєднання - письмова заява-приєднання споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, складена відповідно до вимог цих Правил. Пунктом 2 Розділу ІІІ Правил №2496 у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Особливості здійснення постачання природного газу побутовому споживачу постачальником «останньої надії» визначені розділом VI цих Правил. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням\~статей 633,\~634,\~641\~та\~642\~Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов\~Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до ч.1, 2, 5 ст.633 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України), публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Частиною 1 ст.634 ЦК України\~визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.. Статтею 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, якою встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, із досліджених у судовому засіданні матеріалів цивільної справи суд встановив, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу в розумінні положень Законів №2189 та №329, що їй надає ТОВ «Газонафтова компанія «Нафтогаз України», за адресою: м. Черкаси, пров. Молодіжний, 12. Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач [PERSON] , яка, станом на момент виникнення заборгованості, була і продовжує бути власником 1/3 частини будинку [ADDRESS] станом на день розгляду справи, була споживачем комунальної послуги з постачання природного газу, що надається позивачем до вказаного об`єкту нерухомості, проте своєчасно та у повному обсязі не вносила плату за надану комунальну послугу, тому, згідно з розрахунком ТОВ «Газонафтова компанія «Нафтогаз України» (а.с.13), зобов`язана сплатити заборгованість по оплаті вказаної послуги в розмірі 27546,05 грн. Вказаний розрахунок є зрозумілим, чітким та об`єктивним, а тому суд вважає його належним та допустимим доказом існування заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі, що заявлений до стягнення. Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальної послуги з постачання природного газу, а також свого контррозрахунку заборгованості, або ж доказів про повне погашення заборгованості, що утворилася у зв`язку із неналежним виконанням нею зобов`язань з оплати за отриману комунальну послугу. Крім того, відповідачем не доведено наявності розбіжності між здійсненими сплатами та тими сплатами, що відображені позивачем у фінансовому стані по особовому рахунку № [NUMBER] . Також у матеріалах справи відсутні докази, що позивач неналежно надавав означену комунальну послугу, або відповідач відмовилася від отримання вказаної послуги. З огляду на встановлені факти і безпосередньо досліджені докази, які їх підтверджують, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Газонафтова компанія «Нафтогаз України» підлягають до задоволення, оскільки встановлено, що позивач є надавачем комунальної послуги з постачання природного газу, ним надана відповідна комунальна послуга відповідачу як споживачу такої послуги, наведені ним розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами та не спростовані відповідачем, а тому до стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Газонафтова компанія «Нафтогаз України» підлягає заборгованість за спожитий природний газ в сумі 27\~546,05 грн, що сукупно утворилася станом на 01.01.2025. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідача [PERSON] заборгованості за спожитий природний газ є обгрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із дослідженої платіжної інструкції №0000021381 від 10.02.2025 (а.с.4) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн, які, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved