Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняв брат позивача [PERSON] . Спадкових прав останній не оформив та [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не складав. Вказуючи, що він у встановленому законом порядку подав заяву про прийняття спадщини після смерті брата, однак нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просив визнати за ним право власності на спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, 28 березня 2025 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без його участі (а. с. 69). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, 25 березня 2025 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що Турійська селищна рада позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення, та просив справу розглядати за його відсутності (а. с. 28). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 11) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] (а. с. 14). Належність вищевказаного будинку (особовий рахунок № [NUMBER] ) спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги № 4 села Осереби Турійської селищної ради Ковельського району Волинської області (а. с. 17). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстроване (а. с. 44, 49). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з прибудовою «а», загальною площею 64,8 кв. м, житловою площею 37,3 кв. м, літня кухня «Б-1», сарай «б», сарай «В-1», гараж «Г-1», сарай «г», вбиральня «Д», огорожа «№1», ворота з хвірткою «№ 2», колодязь «№ 3» (а. с. 18- 21). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 1258 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 Цивільного кодексу України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 11), є матір`ю позивача [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10, 59 на звороті). За життя [PERSON] заповіту не складала, свідоцтво про право на спадщину після її смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 53-55, 56-58). [PERSON] на день смерті постійно проживала разом із сином [PERSON] у селі Осереби Турійського району Волинської області (а. с. 14), який прийняв спадщину після смерті останньої, однак право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не оформив (а. с. 52). [PERSON] помер [INFO] (а. с. 7), на день смерті проживав із племінницею [PERSON] (а. с. 13). 20 липня 2024 року позивач подав приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] (а. с. 31). Заповіту за життя [PERSON] не складав, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після його смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 32-36). Спадкоємці першої черги за законом та спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, після смерті [PERSON] відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як рідний брат спадкодавця, є єдиним спадкоємницем другої черги за законом, який в контексті положень статей 1269, 1270 Цивільного кодексу України у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті брата [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 20 березня 2025 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 16). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 67/2017 до майна померлої [PERSON] (а. с. 51-68) та № 32/2024 до майна померлого [PERSON] (а. с. 30-50), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] немає, свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки видані позивачу. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті брата [PERSON] та правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 605 гривень 60 копійок; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 605 гривень 60 копійок. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved