Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2025 у провадження судді Котормус Т.І. надійшла позовна заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" - Касіян Р.Р., в якій він просить стягнути із [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 10 226 грн. 88 коп. та судові витрати у справі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТзОВ «Львівенергозбут» здійснює постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. За цією адресою зареєстрований побутовий споживач та відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно видно, що власником квартири за вищевказаною адресою є відповідачка [PERSON] , яка є споживачем житлово-комунальних послуг. Відповідачка користувалась послугами, наданими позивачем та за період з 01.11.2021 по 01.08.2024 спожито 5278 кВт/год, однак свої зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати за спожиту електроенергію систематично не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість за спожиту електроенергію на загальну суму 10226,88 грн. Відтак, в силу вимог ст. 7, 8, 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", позивач просить стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Ухвалою суду від 26.02.2025 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18.10.2024 та 25.03.2025 до суду від відповідачки [PERSON] та її представника Глушко М.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони заперечували щодо задоволення позову та вказали, що оскільки жодних договорів із позивачем, відповідачка не укладала, а тому у зв`язку з відсутністю договірних відносин вважає, що не має жодної заборгованості і просить у задоволенні позовних вимог відмовити. 30.10.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій просив суд позов задоволити та вказав, що постачання електроенергії товариством в квартиру відповідачки, її споживання для власних побутових потреб та оплата споживачем відповідно до виставлених рахунків свідчать про вчинення активних дій, як зі сторони постачальника, та і зі сторони споживача, що вказує на наявність фактичних договірних відносин між відповідачкою та позивачем. 15.11.2024 [PERSON] надіслала заперечення на відповідь в якому заперечила факт укладення з позивачем будь-якого договору, факт споживання нею послуг з електроенергії та факт отримання будь-яких рахунків за спожиті послуги. Щодо раніше проведених нею оплат за вказані послуги, то такі були здійснені під впливом обману. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" - Касіян Р.Р. в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причин неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 389351570 від 02.08.2024 (а.с. 8). У відповідності до п. п. 3.1.5., 3.1.7., 3.2.5. "Правил роздрібного ринку електричної енергії", затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, договір між електропостачальником та споживачем універсальної послуги укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним на умовах комерційної пропозиції, опублікованих електропостачальником на офіційному веб-сайті. Відповідно до п. 7 постанови НКРЕКП вказаний договір укладається шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії або підписання заяви-приєднання до умов цього договору. Згідно із ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що оскільки відповідачка не зверталася до позивача із заявою про відмову від приєднання до договору, а здійснювала споживання наданих позивачем послуг, таким чином, остання здійснила приєднання до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції №1, яка є додатком 2 до цього договору що розміщені на офіційному веб - сайті позивача - www.lez.com.ua. Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Згідно даних оператора системи розподілу (ПрАТ «Львівобленерго»), переданих у відповідності до чинного законодавства ТОВ «Львівенергозбут», та відображених у програмному забезпеченні позивача, за період з 01.11.2021 по 01.08.2024 по особовому рахунку № [NUMBER] спожито 5278 кВт/год. П. 6.2 Договору визначає зобов`язання Споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору. Згідно з Комерційною пропозицію розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць. Рахунок (платіжний документ) надається на початку періоду наступного за розрахунковим. Оплата здійснюється протягом 10 робочих днів від дати отримання рахунку, але не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим. Розрахунок за спожиту електричну енергію здійснюється шляхом повної оплати вартості електроенергії за показами засобу обліку. В ході судового розгляду судом встановлено, що відповідачка свої зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати за спожиту електроенергію систематично не виконувала. Відтак за особовим рахунком № [NUMBER] у споживача [PERSON] утворилась заборгованість за спожиту електроенергію за період 01.11.2021 по 01.08.2024 на загальну суму 10226,88 грн, що підтверджується розрахунком основної суми боргу за електроенергію. Відповідно до пп. 2. п.5.5.5. ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно з ст. ст. 7, 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця, зокрема, є забезпечення своєчасності надання, безперервності і відповідної якості комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" на споживача покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 9.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Відтак в ході судового розгляду встановлено, що внаслідок неналежного виконання споживачем зобов`язання по оплаті наданих послуг у відповідачки наявна заборгованість, яка станом на 01.08.2024 складає 10226,88 грн. Представлений розрахунок заборгованості за відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідачки перед позивачем, його погашення відповідачкою, суд враховує, що такий був проведений належним чином та встановлює такий розмір заборгованості виходячи з розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем. Такий розрахунок стороною відповідача у справі не спростовано, а інших розрахунків не надано. Разом з тим, суд з урахуванням вище зазначених норм законів підкреслює, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). Зазначене узгоджується також з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 26.09.2019 (справа № 753/1391/17, провадження № 61-34537св18), від 21.11.2019 року (справа № 464/5927/15, провадження № 61-33479св18). А тому, суд відхиляє заперечення відповідачки щодо неукладеності договору. Суд також відхиляє й інші доводи відповідачки у заперечення позовних вимог, зокрема і щодо відсутності факту споживання нею послуг з електроенергії та факту отримання будь-яких рахунків за спожиті послуги, та вважає такі безпідставними та нічим не обгрунтованими, які спростовані наданими до матеріалів справи доказами. За таких обставин, враховуючи порушення відповідачкою умов договору, суд дійшов висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідачки оплати наданих послуг, підлягає судовому захисту, тому позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію є обґрунтованими та підставним. Одночасно,

Outcome: approved