Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Пашук Андрій Володимирович через систему "Електронний суд" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодуванняшкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов мотивує тим, що 25 березня 2024 року між позивачем, як наймодавцем, та відповідачем, як наймачем, укладено договір найму транспортного засобу, що посвідчений Якимів Н.Б., приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №2381, згідно з умов якого, наймодавець передав, а наймач прийняв в тимчасове, платне користування транспортний засіб марки Nissan ZE0/EAAZA0 LEAF (2014 року випуску, колір сірий, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] реєстраційний №ВС5896YА). Власником транспортного засобу є позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 4641 16 березня 2024р. Факт приймання-передачі транспортного засобу підтверджується підписаним сторонами Актом приймання-передачі транспортного засобу до договору найму транспортного засобу. Згідно з п. 2 акту, стан автомобіля, що орендується задовільний, технічно справний. З моменту підписання цього акту відповідач прийняв транспортний засіб та він перебував у його володінні та користуванні. 29 квітня 2024 в м. Львів на перехресті вул. Козельницька та вул. Луганська відповідач, керуючи транспортним став учасником дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколом). Винуватцем цієї ДТП є відповідач, що підтверджується європротоколом. Внаслідок ДТП транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. Згідно з звітом № ФД-0374 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням знову пошкодженого колісного транспортного засобу від 09.06.2024 року, що виконаних суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 52 972,54 грн. (включаючи ПДВ на матеріали фарбування за запасні частини), без урахування зносу. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу). Відтак, реальний розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу, згідно з звіту, становить 52 972,54 грн. Після ДТП, яке мало місце з транспортним засобом відповідач залишив транспортний засіб на парковці, а позивач та відповідач вели діалог щодо спільної організації ремонту транспортного засобу. Проте, домовленості так і не були досягнуті, відповідач перестав виходити на зв`язок. Оскільки, транспортний засіб застрахований у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно з Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів «Автозахист» AZ.00054724 від 22.02.2024р., позивач звернувся до страхової компанії для отримання страхового відшкодування. Проте, Страхова компанія відмовила, мотивуючи відмову тим, відповідно до розділу 5 Акцепту Договору страхування, мінімальний вік водіїв має становити 23 роки, а мінімальний стаж водіїв 2 роки. На момент ДТП водій [PERSON] не досяг 23 років, а водійський стаж складав менше 2 років. Згідно з Розділом 4 п. 4.2. Оферти (публічної частини) Договору страхування, страховим випадком не визнається подія, що відбулася при керуванні застрахованим ТЗ особою, яка не підпадає під критерії водіїв, вказані в Акцепті Договору страхування. На підставі вищевикладеного страхова компанія повідомила, що заявлена ДТП не є страховим випадком, а отже у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відсутні підстави для виплати страхового відшкодування. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з [PERSON] на його користь 52972,54,67 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, 3500 грн. витрат на проведення експертизи матеріального збитку, 4000 грн. витрат на правничу допомогу та ти 1211,20грн. витрат зі сплати судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задоволити у повному обсязі, щодо ухвалення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзиву, а також жодних заяв та клопотань на адресу суду не подав. У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Nissan ZE0/EAAZA0 LEAF, 2014 року випуску, колір сірий, тип ТЗ загальний легковий хетчбек, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] д.н.з. № [NUMBER] , власником транспортного засобу є [PERSON] . 25 березня 2024 року між [PERSON] , як наймодавцем, та [PERSON] , як наймачем, укладено договір найму транспортного засобу, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Якимів Н.Б., зареєстрований в реєстрі за №2381, згідно з умов якого, наймодавець передав, а наймач прийняв в тимчасове, платне користування транспортний засіб марки Nissan ZE0/EAAZA0 LEAF, 2014 року випуску, колір сірий, тип ТЗ загальний легковий хетчбек, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] реєстраційний № [NUMBER] , який перебуває на обліку у ТСЦ 4641 з 16 березня 2024 року. Відповідно до п. 2 Акту приймання-передачі транспортного засобу до договору найму транспортного засобу від 23.03.2024 року стан автомобіля, що орендується: задовільний в технічно справному стані. 29.04.2024 у м. Львові на перехресті вул. Козельницька та вул. Луганська сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Nissan LEAF д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Volvo-V50, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що підтверджується наявним в матеріалах справи Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду ("Європротоколом"). У вищевказаному Повідомленні зазначено, що водій транспортного засобу Nissan LEAF д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] свою вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнав. Таким чином, факт вчинення відповідачем [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.04.2024 у м. Львові перехресті вул. Козельницька та вул. Луганська, доказуванню не підлягає. Відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів «Автозахист» AZ.00054724 від 22.02.2024 транспортний засіб Nissan LEAF д.н.з. [NUMBER] , був застрахований у ПрАТ СК «ПЗУ» Україна. Відповідно до відповіді від 15.05.2024 за вих. №918-31 ПрАТ СК «ПЗУ» Україна вбачається, що відповідно до розділу 5 Акцепту Договору страхування, мінімальний вік водія має становити 23 роки, а мінімальний стаж водіїв - 2 роки. Із матеріалів страхової справи вбачається, що на момент настання події за кермом застрахованого автомобіля знаходився водій [PERSON] , [INFO] . Згідно даних із посвідчення водія серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , право керування транспортним засобом він отримав 03.10.2023 року. На момент ДТП вік водія [PERSON] не досяг 23 років, а водійський стаж складав менше двох років. Тобто вік та стаж водія не відповідають вимогам до водіїв, встановлених в Акцепті (Індивідуальній частині) Договору страхування. Відповідно до Розділу 4 п.4.2 Оферти Договору страхування страховим випадком не визнається подія, що відбулася при керуванні застрахованим ТЗ особою, яка не підпадає під критерії водіїв, вказаних в Акцепті Договору страхування. Відповідно до умов Договору страхування, заявлена подія не є страховим випадком, а тому відсутні підстави для виплати страхового відшкодування. Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України, Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до Звіту №ФД-0374 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу від 09.06.2024 року виконаного оцінювачем [PERSON] на замовлення [PERSON] , ринкова вартість КТЗ до пошкодження 416195,24 грн., вартість відновлювального ремонту становить 52972,54 грн. (включаючи ПДВ на матеріали фарбування та запасні частини), вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу 28227,97 грн. (включаючи ПДВ на матеріали фарбування та запасні частини), вартість відновлювального ремонту без врахування ПДВ становить 24370,31 грн. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу). За таких обставин саме відповідач [PERSON] , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити позивачу матеріальну шкоду заподіяну внаслідок пошкодження транспортного засобу, яка згідно з звіту становить 52 972,54 грн. Крім того, з урахуванням положень ст.ст. 133, 137 ЦПК України, слід також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. З метою визначення розміру збитків залучено суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] , яким складено звіт №ФД-0374 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу від 09.06.2024, вартість якого відповідно до квитанції №544Р-88КК-4ВНО-ЕОТХ від 07.06.2024 становить 3500 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано договір про надання правової допомоги від 01.05.2024, укладений між [PERSON] та адвокатом Пашук Андрієм Володимировичем, предметом якого є надання професійної правничої допомоги, відповідно до якого отримання винагороди адвокатом за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Відповідно до квитанції №НКЗС-60В9-95ХМ-8519 від 30.07.2024 [PERSON] оплачено [PERSON] 4000 грн. за підготовку позовної заяви. Згідно з приписами ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач будь-яких доказів на доведення неспівмірності понесених позивачем витрат не подав. Суд визначає, що заявлені позивачем витрати є співмірними зі складністю справи та відповідають критерію реальності, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правову допомогу та витрати на залучення експерта. Окрім цього, відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при поданні позову судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved