Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

У жовтні 2024 року адвокат Храмов М.П., що діє в інтересах позивача звернувся до суду із позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з вересня 2001 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають. Відповідач відмовляється у добровільному порядку розірвати шлюб. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що на теперішній час у позивача відсутні спідьні інтереси з відповідачем, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинені, сторони фактично проживали як сусіди в одній квартирі. Відновлення шлюбних відносин між сторонами неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін. Ухвалою суду від 04 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 09 січня 2025 року за клопотанням представника відповідача сторонам надано строк для примирення три місяці, провадження по вказаній справі було зупинено до закінчення строку для примирення. Ухвалою суду від 14 квітня 2025 року провадження по вказаній справі поновлено та справу призначено до розгляду на15 квітня 2025 року без виклику сторін. Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про повернення позову. Від представника\~відповідача \~адвоката Ратушної\~Р.П.\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~у якому\~вказано,\~що \~відповідач не\~погоджується зі\~змістом позовної\~заяви,\~оскільки позивачем\~не вірно\~вказано період,\~коли він\~виїхав з\~квартири.\~ 07 вересня 2023 року позивач вже подавав до суду позовну заяву про розірвання шлюбу і 14 листопада 2023 року [PERSON] подано зустрічний позов до позивача про поділ майна подружжя, після чого 01 жовтня 2024 року представником позивача подано заяву про залишення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу без розгляду. 23 жовтня 2024 року представником позивача повторно подана позовна заява про розірвання шлюбу і на думку відповідача, подання такого позову вдруге спрямовано лише на встановлення факту, що [PERSON] з початку вересня 2024 року виїхав з квартири за зареєстрованим місцем проживання для того, щоб у справі про поділ майна [PERSON] відмовили у задоволенні певних пунктів вимог. Позивач стверджує, що відповідач відмовилась розривати шлюб в органах ДРАЦС, що не відповідає дійсності, оскільки позивач не пропонував відповідачу розірвати шлюб добровільно. Відповідач вважає, що повторне подання позовної заяви про розірвання шлюбу є зловживанням процесуальними правами та підставою для постановлення судом ухвали про її повернення. Враховуючи викладнене, просить повернути позовну заяву про розірвання шлюбу без розгляду та не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст.247 ч.2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) уклали шлюб 22 вересня 2001 року, про що 22 вересня 2001 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 707, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Із позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства. Позивач зазначає, що фактично сім`я припинила своє існування. Задовольняючи позов, суд виходить\~\~з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. Відповідно до п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до\~ст.24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3,4\~ст.56 Сімейного Кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч.1\~ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть. Згідно до ч.2\~ст.114 Сімейного Кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved