Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 05.03.2025 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. До ухвалення рішення суду представником позивача [PERSON] - адвокатом Дігтярь Л.А. було подано клопотання про вирішення питання щодо розподілу судових витрат у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 18 березня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Дігтярь Л.А. про ухвалення додаткового рішення у справі щодо розподілу судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 900,00 грн з доданими до неї документами на підтвердження понесення позивачем цих судових витрат. У цій заяві представник позивача також заявила клопотання про поновлення процесуального строку на подання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу разом із заявою про ухвалення додаткового рішення. Ухвалою суду від 18.03.2025 поновлено [PERSON] строк на подання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо цього. Прийнято до провадження заяву про ухвалення додаткового рішення та на підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України призначено справу до судового розгляду без виклику учасників справи в судове засідання. Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні за участі учасників справи до суду не надходили. У заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача просила розглянути цю заяву за її та позивача відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, чи будь-яких заперечень проти заявленого розміру цих витрат до суду не надав. Розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи відносяться витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесення позивачем [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу адвоката представником позивача надано суду: договір про надання правничої допомоги б/н від 04.08.2024, укладеного між [PERSON] та адвокатом Дігтярь Л.А., в якому вказано, що [PERSON] сплачено вартість послуг адвоката у розмірі 14 900,00 грн, додаток до цього договору - Розрахунок витрат на оплату адвоката (з детальним описом робіт), Акт прийому-передачі наданих послуг, копії квитанцій б/н від 05.01.2025 та від 06.03.2025 про сплату [PERSON] гонорару адвоката у загальному розмірі 14 900,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі ""East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На час розгляду справи в суді чинним законодавством не визначено обмежень чи граничного розміру компенсації витрат на правничу допомогу, проте він повинен бути співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлений представником позивача розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 14 900,00 грн є значно завищеним та неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), виходячи з такого. З огляду на поширеність вирішення питання в судовому порядку щодо поділу спільного майна подружжя, сталість законодавства, яке підлягає застосуванню при розгляді справ такої категорії, враховуючи те, що типові зразки цієї позовної заяви у великій кількості містяться у мережі Інтернет, надання адвокатом консультації, формування правової позиції та складення вказаної позовної заяви адвокатом не вимагає багато знань, сил та часу. Щодо складених представником позивача заяви про усунення недоліків позовної заяви, клопотання про участь представника позивача в судовому засіданні у режимі відеоконференції, клопотань про проведення підготовчого та судового засідання за відсутності сторони позивача, заяви про ухвалення додаткового рішення, то суд зауважує, що ці заяви та клопотання є типовими, нескладними та не вимагають багато професійних знань, сил та часу адвоката. Враховуючи вищевказані обставини в їх сукупності, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи обсяг та характер наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, беручи до уваги всі аспекти та складність справи, тривалість розгляду справи, те, що позов задоволено частково, суд дійшов висновку, що заявлений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14 900,00 грн є значно завищеним та належним чином не обґрунтованим, а тому суд вважає за необхідне заяву представника позивача задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial