Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Адвокаткою Зарічною В.С. було подано до суду позов [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , ТОВ «DAC-TRANS-SERVICE» S.R.L., FIRMA DE PRODUCTIE SI COMERT DAC-TRANS-SERVICE S.R.L., акціонерне товариство DONARIS VIENNA INSURANCE GROUP, про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП, пені, 3% річних та інфляційних витрат на загальну суму 231628,43 грн, а також судових витрат по справі. Позов мотивований тим, що 21.06.2021 близько 4 год. 00 хв. на 127 км+100 м автодороги М-02 поблизу м.Батурин Чернігівської області, внаслідок порушення правил дорожнього руху [PERSON] - водієм транспортного засобу Mercedes 0404-15R, р.н. [NUMBER] , належного ТОВ «DAC-TRANS-SERVICE» S.R.L, відбулося зіткнення зазначеного транспортного засобу з автомобілем Volkswagen Caddy, р.н. [NUMBER] , належним [PERSON] , під керуванням [PERSON] . Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, зупинено, а [PERSON] оголошено у розшук. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.12.2022 позовні вимоги [PERSON] до МТСБУ про відшкодування шкоди задоволено. Стягнуто з МТСБУ на користь [PERSON] в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з доставкою, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої у відповідному закладі охорони здоров`я, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів - 95395,74 грн, які складаються з витрат на придбання лікувальних засобів - 75800,34 грн, 19585,40 грн - пов`язані із транспортуванням до лікувальних закладів, 108000,00 грн - в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з отриманням інвалідності, 4769,78 грн - в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 208165,52 грн. Також стягнуто з МТСБУ на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 4431,20 грн. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 02.06.2023 рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області змінено. Позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з МТСБУ на користь [PERSON] в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з доставкою, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої у відповідному закладі охорони здоров`я, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів - 47064,74 грн, які складаються з витрат на придбання лікувальних засобів у сумі 36764,74 грн та витрат, пов`язаних із транспортуванням до лікувальних закладів, у сумі 10300 грн, 108000,00 грн - витрат, пов`язаних з отриманням інвалідності, та 1838,23 грн - моральної шкоди. Також стягнуто з МТСБУ на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 12812,90 грн. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.12.2022 позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «DAC-TRANS-SERVICE» S.R.L та в частині стягнення з МТСБУ витрат на відновлення автомобіля Volkswagen Caddy, р.н. [NUMBER] , залишено без розгляду. З 22.02.2023 по 22.02.2025 [PERSON] встановлено 3 групу інвалідності внаслідок ДТП. Вона досі продовжує лікування та реабілітацію в закладах охорони здоров`я. Ще 12.07.2021 [PERSON] на адресу МТСБУ направляла заяву про здійснення відшкодування шкоди, заподіяної майну у результаті вищезазначеної ДТП. Відповідно до висновку №169 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу ринкова вартість легкового автомобіля Volkswagen Caddy, р.н. [NUMBER] , на дату ДТП становила 137846,65 грн, вартість відновлювального ремонту на дату огляду - 463876,36 грн, вартість відновлювального ремонту, необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 21.06.2021, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників (0,70), включно із сумою податку на додану вартість у вартості робіт, ремонтних матеріалів та складників, станом на день огляду - 14.07.2021 складає 203565,53 грн. З висновку експерта №006/24 від 24.01.2024 вбачається, що утилізаційна вартість аварійно пошкодженого в ДТП від 21.06.2021 автомобіля Volkswagen Caddy, р.н. [NUMBER] , відновлення якого визначено як економічно недоцільне, станом на день дослідження 14.07.2021 становить 42610,05 грн. [PERSON] були виконані всі вимоги та протягом трьох робочих днів з дня настання ДТП, 23.06.2021 була направлена письмова заява-повідомлення про ДТП, 12.07.2021 - вимога про виплату страхового відшкодування шкоди, завданої майну, та 31.01.2024 - вимога про виплату страхового відшкодування шкоди, завданої здоров`ю. Строк виплати страхового відшкодування шкоди, заподіяної майну, сплив 09.10.2021, однак регламентну виплату у сумі 102745,99 грн відповідач здійснив лише 12.02.2024. Розмір пені за невиплату страхового відшкодування шкоди, заподіяної майну, з 10.10.2021 по 09.10.2022 становить 30691,49 грн. Також за період з 10.10.2021 по 11.02.2024, у зв`язку з невиплатою страхового відшкодування майнової шкоди, розмір трьох процентів річних складає 7219,40 грн, розмір інфляційних втрат - 37673,99 грн. У зв`язку з простроченням МТСБУ виплати 108000,00 грн в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з отриманням [PERSON] інвалідності 2 групи та втратою працездатності за період 15.06.2022-14.06.2023, розмір пені складає 54000,00 грн, розмір трьох процентів річних складає 3240,00 грн, розмір інфляційних втрат - 16568,97 грн. Розмір страхового відшкодування на витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, діагностикою, лікуванням, реабілітацією [PERSON] , медичним піклуванням, лікуванням в домашніх умовах та придбанням лікарських засобів становить 9747,22 грн, та виходячи з цього моральна шкода у розмірі 487,36 грн. Також наявні всі правові підстави для стягнення зі страхової компанії витрати на відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності у сумі 72000,00 грн. 17.04.2024 до суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов відзив, згідно з яким представник відповідача заперечував проти задоволення позову, мотивуючи це тим, що позивачкою не надано жодного медичного документа, з якого б вбачалася необхідність придбання медикаментів, зазначених у наданих позивачкою чеках. Позов заявлений у частині стягнення з МТСБУ коштів у розмірі 72000,00 грн за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності, було вже вирішено при розгляді справи №742/1048/22, а тому дані позовні вимоги заявлено повторно. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.12.2023 було остаточно визначено розмір шкоди, яка підлягала стягненню з МТСБУ. У зв`язку з розглядом справи у МТСБУ виник обов`язок призупинити розгляд заяви потерпілої. Отже, строк на виплату страхового відшкодування припиняється до постановлення рішення, що і відбулося у червні 2023 року. Таким чином, обрахунок пені, інфляції та 3% річних повинен починатися з моменту постановлення рішення до моменту виконання рішення суду (а.п.117-119). 25.04.2024 до суду від представниці позивачки надійшла відповідь на відзив, згідно з якою представниця підтримала позов, мотивуючи це тим, що 02.12.2021 [PERSON] було встановлено 2 групу інвалідності внаслідок ДТП, 22.02.2023 при повторному огляді [PERSON] було встановлено 3 групу інвалідності внаслідок ДТП. Впродовж 2022-2023 років позивачка продовжувала лікування та реабілітацію після отриманих травм внаслідок ДТП. Причинно-наслідковий зв`язок між діагнозом [PERSON] внаслідок ДТП та її подальшим діагнозом підтверджується виписками з КНП «Прилуцька центральна міська лікарня». Чеки про придбання ліків відповідають переліку ліків, визначених у виписках. Подані позивачкою у якості доказів чеки, не були предметом розгляду справи №742/1048/22. Окрім того, страхове відшкодування за заподіяну шкоду майну потерпілої - автомобіль Volkswagen Caddy, р.н. [NUMBER] , не було предметом розгляду справи №742/1048/22, оскільки рішення судом в цій частині не приймалося, тобто страхове відшкодування за заподіяну шкоду майну було виплачене страховиком не на виконання рішення суду, а добровільно у сумі 102745,99 грн, однак лише 12.02.2024. Тобто відповідач, здійснюючи добровільну регламентну виплату за шкоду, заподіяну майну, визнав своє зобов`язання перед потерпілою, що не звільняє його від виплати штрафних санкцій у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання (а.п.133-137). У судовому засіданні позивачка та її представниця підтримали позов, просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Вислухавши думку позивачки та її представниці, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність їх задоволення з наступних підстав. Відповідно до копій постанов слідчого СВ відділення поліції №1 Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 13.07.2021, [PERSON] та [PERSON] було визнано потерпілими у кримінальному провадженні №12021270310000259 від 21.06.2021 (а.п.151,152). Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.12.2022, позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «DAC-TRANS-SERVICE» S.R.L та в частині стягнення з МТСБУ витрат на відновлення автомобіля Volkswagen Caddy, р.н. [NUMBER] , залишено без розгляду (а.п.13). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.12.2022 позовні вимоги [PERSON] до МТСБУ про відшкодування шкоди задоволено. Стягнуто з МТСБУ на користь [PERSON] в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з доставкою, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої у відповідному закладі охорони здоров`я, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів - 95395,74 грн, які складаються з витрат на придбання лікувальних засобів - 75800,34 грн, 19585,40 грн - пов`язані із транспортуванням до лікувальних закладів, 108000,00 грн - в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з отриманням інвалідності, 4769,78 грн - в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 208165,52 грн. Також стягнуто з МТСБУ на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 4431,20 грн (а.п.14-24). Постановою Чернігівського апеляційного суду від 02.06.2023 рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області змінено. Позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з МТСБУ на користь [PERSON] в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з доставкою, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої у відповідному закладі охорони здоров`я, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів - 47064,74 грн, які складаються з витрат на придбання лікувальних засобів у сумі 36764,74 грн та витрат, пов`язаних із транспортуванням до лікувальних закладів, у сумі 10300 грн, 108000,00 грн - витрат, пов`язаних з отриманням інвалідності, та 1838,23 грн - моральної шкоди. Також стягнуто з МТСБУ на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 12812,90 грн (а.п.25-35). Відповідно до копії висновку №169 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 29.07.2021, ринкова вартість легкового автомобіля Volkswagen Caddy, р.н. [NUMBER] , на дату ДТП становить 137846,65 грн, вартість відновлювального ремонту на дату огляду - 463876,36 грн, вартість відновлювального ремонту, необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 21.06.2021, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників (0,70), включно із сумою податку на додану вартість у вартості робіт, ремонтних матеріалів та складників, станом на день огляду - 14.07.2021 складає 203565,53 грн (а.п.37-57). З висновку експерта №006/24 від 24.01.2024 вбачається, що утилізаційна вартість аварійно пошкодженого в ДТП від 21.06.2021 автомобіля Volkswagen Caddy, р.н. [NUMBER] , відновлення якого визначено як економічно недоцільне), станом на день дослідження 14.07.2021 становить 42610,05 грн (а.п.58-63). Згідно з копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12 ААГ №444066, 22.02.2023 [PERSON] було встановлено 3 групу інвалідності внаслідок ДТП до 22.02.2025 (а.п.79). Відповідно до копій медичних виписок №6723, №3375, № [NUMBER] та копії індивідуальної програми реабілітації інваліда, впродовж 2022-2023 років позивачка продовжувала лікування та реабілітацію після отриманих травм внаслідок ДТП (а.п.73-74, 75,76,77). 20.02.2023 між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів легковими автомобілями на замовлення (а.п.84-85). Та відповідно до копії акта прийому-передачі наданих послуг від 22.02.2023, ФОП [PERSON] здійснив перевезення [PERSON] (а.п.85). 31.01.2024 [PERSON] зверталася до МТСБУ з заявою про здійснення відшкодування їй витрат, пов`язаних із втратою працездатності (а.п.82). Відповідно до копії листа, МТСБУ 15.06.2023 здійснило регламентну виплату у сумі 169715,87 грн (відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого), відповідно до постанови Чернігівського апеляційного суду від 02.06.2023 (а.п.88). Відповідно до копії листа, МТСБУ прийнято рішення про здійснення регламентної виплати у сумі 102745,99 грн (відшкодування шкоди заподіяної власнику транспортного засобу Volkswagen Caddy, р.н. [NUMBER] ) (а.п.88), що підтверджується копією скриншоту (а.п.89). Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч. 1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною 2 ст.1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У постанові від 5 грудня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в порядку регресу, зазначивши таке. Особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18). Аналогічні висновки містяться у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі № 654/4218/15-ц (провадження № 61-1192св18), постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 534/872/16-ц. Відповідно до постанови Судової палати Верховного Суду України у цивільних справах від 20 січня 2016 року по справі № 6-2808цс15: «..право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.» Пунктом 2 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена карта», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентована виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка». Відповідно до ч.1 ст.1166, ст.1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 1192 ЦК України встановлено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом або договором передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно зі ст.6 Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з вимогами ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Відповідно до ст.40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є гарантом відшкодування шкоди на території України, заподіяної водіями - нерезидентами, на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за інших обставин, визначених чинним законодавством про цивільно- правову відповідальність. Положеннями ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентовано, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, Моторне (транспортне) страхове бюро України у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту 1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавана за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Згідно з п.33.1.4. ст.33 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка...». Відповідно до вимог статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно з п.24.1. ст.24 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів». У разі прострочення виконання МТСБУ грошового зобов`язання зі здійснення регламентної виплати у нього виникає передбачений ч.2 ст.625 ЦК обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат і три проценти річних від простроченої суми. У зв`язку з простроченням регламентної виплати з МТСБУ підлягає до стягнення пеня, з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, 3 проценти річних та інфляційні втрати. З наданих позивачкою розрахунків вбачається, що розмір пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 10.10.2021 по 09.10.2022 за невиплату страхового відшкодування майнової шкоди складає 30691,49 грн (а.п.90). За період з 10.10.2021 по 11.02.2024 у зв`язку з невиплатою страхового відшкодування майнової шкоди, розмір 3% річних складає 7219,40 грн, розмір інфляційних втрат - 37673,99 грн (а.п.91). У зв`язку з простроченням МТСБУ виплати 108000,00 грн в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з отриманням [PERSON] інвалідності II групи та втратою працездатності, за період з 15.06.2022 по 14.06.2023 розмір пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України складає 54000,00 грн, розмір 3% річних складає 3240,00 грн, розмір інфляційних втрат - 16568,97 грн (а.п.92-93). Пунктом 26.1. статті 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Пункт 26.2 ст. 26 Закону визначає, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим - наслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Відповідно до ст.26-1 Закону № 1961-IV страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Таким чином, зважаючи на те, що обвинуваченого у кримінальному провадженні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, [PERSON] оголошено у розшук, Моторне (транспортне) страхове бюро України зобов`язане провести виплату [PERSON] матеріальної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Беручи до уваги, що потерпілою [PERSON] були виконані всі вимоги, передбачені ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування, однак Моторне (транспортне) страхове бюро України прострочило виконання грошового зобов`язання зі здійснення регламентної виплати, то разом із сумою страхового відшкодування стягненню підлягає також сума інфляційних втрат, 3% річних від простроченої суми та пені, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, то з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати. На підставі викладеного, ст.23, 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ,

Outcome: approved