Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

26.03.2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Кравченко В.В., звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: визнати відповідача батьком [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису №730 від 25 березня 2016 року про народження [PERSON] , [INFO] , вказавши батьком дитини - [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ; стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача усі понесені документально підтверджені судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що певний період часу позивач - [PERSON] , та відповідач - [PERSON] , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та побут, мали спільний бюджет, тобто фактично виконували права та обов`язки подружжя. [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №730. Відомості в свідоцтві про народження дитини стосовно батька, були записані зі слів матері, позивача по справі, у відповідності до приписів ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Вказує, що з часом сторони зрозуміли, що є діаметрально протилежними людьми, мають різні погляди на життя, шлюб та сім`ю, в зв`язку із чим сімейні відносини були припинені. Дитина народилася у позивача після розірвання стосунків. На даний час сторони проживають окремо одна від одної, спільне господарство не ведуть, будь-які сімейні стосунки не підтримують, відповідач батьком дитини себе не визнає. Дитина сторін проживає разом із позивачем по справі за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на повному утриманні своєї матері, що підтверджується, зокрема, витягом Менської міської ради Чернігівської області Корюківської області №1668/17-13 від 19 березня 2024 року, відповідач добровільно матеріальної допомоги дитині не надає. Так, обов`язки по забезпеченню інтересів дитини, її духовного і внутрішнього розвитку, освіти, виховання, лікування, тощо, повністю лежать на позивачу по справі - [PERSON] . Відповідач по справі - [PERSON] , матеріальної допомоги на забезпечення утримання спільної дитини не надавав та не бажає надавати, посилаючись на те, що він не є біологічним батьком дитини, а тому це не є його обов`язком. Враховуючи викладені обставини, позивач з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, вимушена звернутися до суду з позовом про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька та стягнення аліментів. Ухвалою судді від 20.05.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання (а.с. 29). Ухвалою суду від 31.05.2024 року призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу (а.с. 38-39). Ухвалою суду від 12.03.2025 року відновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням до суду з висновку експерта за результатами проведеної судово-медичної експертизи (а.с. 70). 18.03.2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому повідомляє про визнання позовних вимог, викладених у позовній заяві під №№ 1 та 2 (визнання батьком та зобов`язання внести зміни до актового запису). Позовну вимогу про стягнення аліментів визнає частково. Стверджує, що не відповідає дійсності твердження позивача про відсутність у нього утриманців. Просить визначити розмір аліментів у частині 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) (а.с. 72-73). Ухвалою суду від 26.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 101-102). Учасники справи в судове засідання не з`явились. Про час та місце його проведення повідомленні належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява, у якій просить судовий розгляд проводити без участі сторони позивача. Заявлені позовні вимоги та клопотання сторони позивача підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Звертає увагу, що поданий стороною відповідача відзив проти позову було подано з пропуском строків, передбачених ч. 7 ст. 178 ЦПК України. Крім того, додані стороною відповідача до свого відзиву проти позову докази жодним чином не свідчать про наявність підстав для зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини у сіх видів заробітку доходу відповідача, а також про наявність на його утриманні інших осіб (а.с. 108-109). Відповідач надав до суду клопотання про проведення судового розгляду у його відсутність за наявними доказами (а.с. 110). Від третьої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Додатково зазначають, що заперечень проти прийняття рішення не мають і покладаються на розсуд суду (а.с. 114). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Відповідно до ст. 7 Конвенції «Про права дитини» - дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків. Судом встановлено, що [INFO] у м. Чернігові народилась [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , де матір`ю дитини зазначено [PERSON] , а батьком - [PERSON] (а.с. 16). [PERSON] зареєстрована та проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00016476663 від 25.03.2016 року, державна реєстрація народження дитини [PERSON] , [INFO] , була проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України, яка передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою (а.с. 17). Отже, підставою актового запису про народження дитини є заява її матері, у зв`язку із чим запис про батька дитини вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, або за рішенням суду. Визнання батьківства - це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно з ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю дитини. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial