Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Адвокат Мельник С.Є. в інтересах [PERSON] звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою до Сільськогосподарського приватного підприємства «РВД-Агро» в якій просить: - розірвати договір оренди землі № 989 від 20 вересня 2012 року, укладений між [PERSON] та Сільськогосподарським приватним підприємством «РВД-Агро»; - зобов`язати Сільськогосподарське приватне підприємство «РВД-Агро» повернути земельну ділянку загальною площею 1,0991 га, кадастровий номер 7124989000:03:001:0255, розташовану в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, власнику [PERSON] із користування Сільськогосподарським приватним підприємством «РВД-Агро»; - розірвати договір оренди землі № 990 від 20 вересня 2012 року, укладений між [PERSON] та Сільськогосподарським приватним підприємством «РВД-Агро»; - зобов`язати Сільськогосподарське приватне підприємство «РВД-Агро» повернути земельну ділянку загальною площею 1,1202 га, кадастровий номер 7124989000:03:001:0257, розташовану в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, власнику [PERSON] із користування Сільськогосподарським приватним підприємством «РВД-Агро»; - стягнути із Сільськогосподарського приватного підприємства «РВД-Агро» на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі за договором оренди № 989 від 20 вересня 2012 року у сумі 3 463,40 грн. - стягнути із Сільськогосподарського приватного підприємства «РВД-Агро» на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі за договором оренди № 990 від 20 вересня 2012 року у сумі 3 529,90 грн. - стягнути із Сільськогосподарського приватного підприємства «РВД-Агро» на користь [PERSON] понесені витрати на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн. В обґрунтування позову позивачем вказано, що на теперішній час відповідач порушує істотні умови договорів оренди земельної ділянки, які передбачені самими договорами (в частині сплати орендної плати) та Законом України «Про оренду землі» у зв`язку з чим договори мають бути розірваним. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 07 січня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 04 лютого 2025 року. Підготовче судове засідання 04 лютого 2025 року було відкладено до 05 березня 2025 року у зв`язку з неявкою сторін по справі. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 05 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 04 квітня 2025 року. Сторони були\~належним чином\~повідомлені про\~дату,\~час та\~місце проведення\~розгляду справи,\~проте не\~з`явилися,\~представник позивача\~ адвокат\~Мельник С.Є.\~подав до\~суду заяву\~в якій\~просить розглянути\~справу без\~його участі,\~позовні вимоги\~підтримує та\~просить задовольнити,\~проти винесення\~заочного рішення\~не заперечує. Зокрема, відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцезнаходженням, проте конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Факт неотримання відповідачем у справі кореспонденції, яка направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою, суд вважає таким, що зумовлений не об`єктивними причинами, а є наслідком суб`єктивної поведінки відповідача. Також, слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до постанови КЦС ВС від 10 травня 2023 року № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Після чого відповідача було повторно повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцезнаходженням, який було отримано 14 лютого 2025 року, про що свідчить відмітка в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Також, відповідача було повідомлено про призначення справи до судового розгляду по суті шляхом направлення копії ухвали суду за місцезнаходженням, яку було прийнято 14 березня 2025 року, про що свідчить відмітка в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд ухвалює рішення у заочному порядку відповідно до вимог статті 280 ЦПК України за наявними у справі доказами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності, підставою якого є Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 364309 від 27 серпня 2012 року належить земельна ділянка загальною площею 1,0991 га в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 20 вересня 2012 року між [PERSON] та Сільськогосподарським приватним підприємством «РВД-Агро» укладено Договір оренди землі № 989. Відповідно до пунктів 1,2 вказаного Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Червонослобідської сільської ради та належить орендодавцеві на праві власності, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку, загальною площею 1,0991 га. Пунктом 8 Договору визначено, що цей договір укладено строком на 15 років. Згідно з п. 9, 10 вищевказаного Договору розмір орендної плати становить 4,5% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата може сплачуватись як в грошовій так і натуральній формі. У випадку виплати в грошовій формі вона проводиться у готівковій або безготівковій формі. У випадку виплати в натуральній формі вона проводиться передачею сільськогосподарської продукції за місцезнаходженням орендаря. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Згідно з п. 11, 12 вищевказаного Договору орендна плата вноситься у такі строки: не пізніше 31 грудня за поточний рік. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами або іншими офіційними документами. Згідно з п. 14 вищевказаного Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, орендар несе відповідальність згідно з чиним законодавством. Відповідно до п. 37 вищевказаного Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Пунктом 38 Договору закріплено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 367150123 від 23 лютого 2024 року встановлено, що 21 вересня 2017 року зареєстровано договір оренди землі № 989 від 20 вересня 2012 року. Також, позивачу [PERSON] на праві власності, підставою якого є Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 364310 від 27 серпня 2012 року належить земельна ділянка загальною площею 1,1202 га в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 20 вересня 2012 року між [PERSON] та Сільськогосподарським приватним підприємством «РВД-Агро» укладено Договір оренди землі № 990. Відповідно до пунктів 1,2 вказаного Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Червонослобідської сільської ради та належить орендодавцеві на праві власності, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку, загальною площею 1,1202 га. Пунктом 8 Договору визначено, що цей договір укладено строком на 15 років. Згідно з п. 9, 10 вищевказаного Договору розмір орендної плати становить 4,5% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата може сплачуватись як в грошовій так і натуральній формі. У випадку виплати в грошовій формі вона проводиться у готівковій або безготівковій формі. У випадку виплати в натуральній формі вона проводиться передачею сільськогосподарської продукції за місцезнаходженням орендаря. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Згідно з п. 11, 12 вищевказаного Договору орендна плата вноситься у такі строки: не пізніше 31 грудня за поточний рік. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами або іншими офіційними документами. Згідно з п. 14 вищевказаного Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, орендар несе відповідальність згідно з чиним законодавством. Відповідно до п. 37 вищевказаного Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Пунктом 38 Договору закріплено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 367150268 від 23 лютого 2024 року встановлено, що 23 квітня 2014 року зареєстровано договір оренди землі № 990 від 20 вересня 2012 року. Дані обставини не спростовано відповідачем. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України та частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Подібна норма знайшла закріплення і у ЦПК України. Так, відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Предметом спору у даній справі є вимога про дострокове розірвання договорів оренди землі, у зв`язку з істотним порушенням їх умов, а саме систематичною несплатою орендної плати, а також повернення земельних ділянок. За змістом статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Положеннями частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частинами першою та другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» (тут і надалі у редакції, чинній на момент укладання договорів) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, справляється виключно у грошовій формі. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати у орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду, зокрема, в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України (у редакції, чинній на момент укладення договору) зазначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, законодавство передбачає, як необхідну умову для розірвання договору оренди землі систематичне невиконання умов договору, в тому числі і щодо несплати орендної плати. Зазначений правовий висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18), від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17. Верховний Суд у постанові від 07 грудня 2022 року у справі № 479/210/21 дійшов до висновку, що систематична (два та більше випадків) несплата орендної плати, передбаченої договором, є істотним порушенням умов договору та підставою для розірвання такого договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. За приписами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, тягар доказування обставин у справі лежить на сторонах цивільного процесу, та враховуючи, що відповідачем відзив на позовну заяву не подано, також не подано жодних доказів, які б мали значення для правильного вирішення справи, позивачем вказано, що орендна плата за 2022-2023 рік відповідачем, сплачена не була. Пунктом 9 Договорів розмір орендної плати становить 4,5% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата може сплачуватись як в грошовій так і натуральній формі. У випадку виплати в грошовій формі вона проводиться у готівковій або безготівковій формі. У випадку виплати в натуральній формі вона проводиться передачею сільськогосподарської продукції за місцезнаходженням орендаря. Згідно витягу №НВ-9931178702024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, вартість земельної ділянки кадастровий номер 7124989000:03:001:0255 складає 38 482,60 грн. Тобто СПП «РВД-Агро» має заборгованість зі сплати орендної плати за 2022 та 2023 роки по договору оренди землі №989 від 20.09.2012 в сумі 3 463,40 грн. Згідно витягу №HB-9931178362024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, вартість земельної ділянки кадастровий номер 7124989000:03:001:0257 складає 39 221,37 грн. Тобто СПП «РВД-Агро» має заборгованість зі сплати орендної плати за 2022 та 2023 роки по договору оренди землі №990 від 20.09.2012 в сумі 3 529,90 грн. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до правового висновку Верховного Суду від 04 листопада 2022 року у справі № 131/891/19, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відтак, судом встановлено, що відповідач Сільськогосподарське приватне підприємство «РВД-Агро» не виконує належним чином умови договору оренди землі, а саме систематично, тобто двічі і більше, не виплачує орендну плату у строк встановлений в договорі оренди землі, чим порушує права позивача, як власника земельної ділянки. Відповідно до статті 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищевикладене, на підставі досліджених судом доказів, суд вважає доведеним факт систематичної невиплати орендної плати у погоджені строки, яка призвела до істотного негативного впливу на інтереси позивача, позбавивши його законних сподівань отримати очікуване в строки та на умовах укладених договорів оренди землі, а тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання договорів оренди землі, повернення земельних ділянок та стягнення заборгованості по орендній платі підлягають до задоволення. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 4 844,80 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження факту понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача до матеріалів справи було надано попередній розрахунок правничої допомоги наданої адвокатом Мельником С.Є. від 30.12.2024; квитанція №б/н про сплату [PERSON] на суму 10 000 грн; договір про надання правової допомоги від 30.12.2024. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на вищенаведене, оцінюючи наявні у справі докази, задоволення позову, суд уважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Outcome: approved