Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради №345/2 від 18 листопада 2005 року «Про відселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] , розташованого у обвально-зсувній зоні». На обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , якій належало частини домоволодіння [ADDRESS] . За життя матір позивача склала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачу. Після смерті матері позивач у строки передбачені чинним законодавством подала до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Разом з цим, домоволодіння, у якому позивач успадкувала частку, перебувало в аварійному стані та підлягало знесенню та у подальшому було знесено. Позивач зверталася до виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради для вирішення цього питання і дотримання її майнових прав, як особи, яка отримала право на це майно. Службові особи вказаного органу місцевого самоврядування інформували позивача, що після знесення успадкованого нею домоволодіння їй буде надано інше житло. З огляду на те, що позивачу тривалий час не надавалося інше житло у замін знесеному домоволодінню, право на частку у якому вона успадкувала, позивач повторно звернулася до виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради (станом на дату звернення у 2021 році орган місцевого самоврядування перейменовано у виконавчий комітет Чечелівської районної у місті Дніпрі ради), де їй повідомили, що ще у 2005 році цим органом місцевого самоврядування було прийнято рішення від 18 листопада 2005 року «Про відселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] , розташованого у обвально-зсувній зоні». Згідно пункту 1 цього рішення вирішено отриману від Дніпропетровської міської ради двокімнатну квартиру [ADDRESS] надати відповідачу [PERSON] на склад родини 2 чоловіка, з яких відповідач [PERSON] - дочка, відселивши їх з аварійної квартири [ADDRESS] , розташованої в обвально-зсувній зоні. Також службовими особами було повідомлено, що у провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебувала справа №2а-262/07, у якій прийнято постанову від 23 квітня 2007 року та ухвалу про виправлення описки від 30 травня 2007 року, згідно до яких припинено право власності позивача на частини домоволодіння [ADDRESS] . Після ознайомлення з матеріалами вказаної справи було виявлено, що у позовній заяві у якості позивача зазначена, у тому числі, [PERSON] , інша позивач - [PERSON] , однак позов жодною з них не підписаний. Крім того, у справі наявні документи, які підписані та складені від імені [PERSON] , і начебто містять її підпис, хоча насправді позивач їх не підписувала. За фактом підроблення цих документів позивач 20 червня 2023 року звернулася до Чечелівського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровський області із заявою про злочин. За наслідками розгляду апеляційної скарги позивача постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2007 року скасовано, позовну заяву [PERSON] , [PERSON] залишено без розгляду. Однак скасування судового рішення не відновлює права на це домоволодіння позивача, як спадкоємця власника, так як воно було знесеним, а іншим особам - відповідачам [PERSON] та [PERSON] - надано інше житло замість вказаного вище домоволодіння, хоча останні не були власниками цього домоволодіння та не отримували його у спадок. Тому позивач вважає, що для відновлення житлових та майнових прав позивача потрібно визнати недійним та скасувати рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради №345/2 від 18 листопада 2005 року «Про відселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] , розташованого у обвально-зсувній зоні». Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження. 09 серпня 2024 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи Дніпровської міської ради, у яких представник Максименко С.М. просила відмовити у задоволенні позову, оскільки підставою для оскаржуваного рішення є рішення виконкому районної ради від 10 червня 1994 року №164/2 «Про затвердження списку сімей мешкаючих в будинках, розташованих у обвально-зсувній зоні» та пропозиція районної громадської комісії з житлових питань при виконкомі, яка оформлена протоколом від 17 листопада 2005 року №11. Тобто фактично в 1994 році проведено моніторинг будівель, які перебувають у зсувонебезпечних зонах і які увійшли у реєстр відселення жителів. Враховуючи, що відселенню підлягають громадяни, які мешкають у будинках, що розташовані у зсувонебезпечній зоні, здоров`ю та життю яких загрожує небезпека, відселення відповідачки [PERSON] з донькою, які проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , не суперечить жодному акту цивільного законодавства. В той час, як вбачається з матеріалів справи, позивач на дату прийняття рішення мешкала у Київській області. Оскаржуючи рішення виконкому від 18.11.2005 №345/2, позивач не зазначила жодної норми, чинного на час прийняття спірного рішення, законодавства, яку б порушило це рішення. Також не навела жодного доказу на підтвердження своїх порушених прав. 04 грудня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, яка є правонаступником Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, у якому представник Захаренко А.В. просить відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки відселенню підлягають громадяни, які проживали у будинках, розташованих в обвально-зсувних зонах, та здоров`ю і життю яких загрожувала небезпека. Зокрема відповідачі [PERSON] та [PERSON] відселені, так як були зареєстровані та проживали у будинку, який знаходився у обвально-зсувній зоні. На момент відселення позивач не проживала у вказаному будинку. Таким чином, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування спірного рішення є необґрунтованими. 05 лютого 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просить позов задовольнити, оскільки у відзиві повністю ігнорується саме рішення Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради №345/2 від 18.11.2005, де зазначено у п.2, що у зв`язку з одержанням житла, власнику кв. [ADDRESS] анулювати право власності на житло. Натомість власник квартири [PERSON] померла станом на момент винесення спірного рішення виконкому, а спадщину після її смерті прийняла позивач, яка у встановлений законом строк написала заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори. Але, складаючи списки для відселення сімей з обвально-зсувної зони представники Красногвардійського виконкому не поцікавилися чи не бажали цікавитись власником будинку, та в рішенні зобов`язали померлого власника житла анулювати право власності на житло у зв`язку з одержанням нової квартири. Більш того, у рішенні прописано про прохання анулювати право власності КП ДМБТІ чомусь не за заявою власника нерухомого майна, а за заявою мешканця квартири, хоч це протирічить нормам закону. Також у відзиві проігноровано, що відповідач [PERSON] звернулася до КП «ДМБТІ» із заявою про анулювання права власності на частин будинку, що належав її матері та був успадкований позивачем, але їй відмовили. Далі відповідач [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом про анулювання права власності померлої спадкодавця без залучення до судового процесу позивача і таким чином вивела зі спадщини частину будинку. На сьогодні рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2007 року у справі №2а-262/07 скасовано. Також вказує, що представником Центральної адміністрації Дніпровської міської ради проігноровано, що право позивача порушено незаконним рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради №345/2 від 18 листопада 2005 року. Положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно чітко зазначає, що для анулювання права власності у випадку смерті власника необхідна ще й відмова спадкоємців від спадщини, чого у випадку з позивачем не було вчинено. У результаті незаконно анульованої спадщини у вигляді частки домоволодіння позивач була позбавлена права на спадщину. 25 грудня 2024 року Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, яка підтверджує порушення права позивача на спадкове майно, оскільки воно анульовано, у тому числі і завдяки незаконному рішенню виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради №345/2 вид 18 листопада 2005 року. Позивач та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовну заяву та просили її задовольнити, оскільки спірним рішенням порушено право позивача на отримання компенсації через знесення домоволодіння, яке перебувало у обвально-зсувній зоні, що належало позивачу. Інші учасники до судового засідання не з`явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань не подавали. Суд, вислухавши представника позивача та її представника [PERSON] , дослідивши письмові докази, встановив такі фактичні обставини. Матір`ю позивача є [PERSON] , якій належали частини домоволодіння [ADDRESS] (т.1 а.с.10,11,28). Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради народних депутатів №164/2 від 10 червня 1994 року «Про затвердження списку сімей мешкаючих в будинках, розташованих у обвально-зсувній зоні» затверджено список сімей, що мешкають в будинках розташованих в зонах обвально-зсувних явищ, і в зонах підтоплення ґрунтовими водами, до яких, у тому числі, увійшла адреса - [ADDRESS] (т.1 а.с.227-257). 24 лютого 2005 року матір позивача склала заповіт, посвідчений нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Янковою І.В. та зареєстрований у реєстрі за №5-305, яким усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла позивачу (т.1 а.с.14). [INFO] матір позивача [PERSON] померла (т.1 а.с.13). 21 червня 2005 року позивач звернулася до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (т.1 а.с.12, т.2 а.с.96). 18 листопада 2005 року виконавчим комітетом Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради винесено рішення №345/02 «Про відселення гр. [PERSON] із квартири [ADDRESS] , розташованої у обвально-зсувній зоні», яким отриману від Дніпропетровської міської ради (наряд від 04.11.05 №1/67) двокімнатну квартиру [ADDRESS] надано відповідачу [PERSON] на склад родини 2 чоловіка, з яких: відповідач [PERSON] - дочка, відселивши із аварійної квартири [ADDRESS] , розташованої у обвально-зсувній зоні; у зв`язку з одержанням житла власнику квартири [ADDRESS] анулювати право власності на житло; просити КП ДМБТІ (Кривошеєва) анулювати ліквідаційно-реєстраційний запис права власності за адресою: [ADDRESS] , після відповідної заяви мешканця квартири; просити виконком Ленінської районної у місті ради видати ордер згідно з п.1 рішення (т.1 а.с.225-226). Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2007 року у справі №2а-262/07 позов [PERSON] , [PERSON] до Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради, третя особа - комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» про припинення права власності задоволено; припинено право власності [PERSON] на частини домоволодіння [ADDRESS] та скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на частини домоволодіння [ADDRESS] (т.1 а.с.17). Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року у справі №2а-262/07 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково; постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2007 року в адміністративній справі №2а-262/07 скасовано, а позовну заяву [PERSON] , [PERSON] залишено без розгляду. Залишаючи указаний позов без розгляду судом апеляційної інстанції було встановлено, що суд першої інстанції ухвалою від 03 квітня 2007 р. відкрив провадження по справі №2а-262/07 за адміністративним позовом [PERSON] , [PERSON] , який не підписано позивачками (т.1 а.с.18). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 грудня 2024 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Янковою І.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] матері [PERSON] , оскільки відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02.12.2024 за №406194936 право власності на будинок не зареєстровано; таким чином неможливо встановити склад спадкового майна (т.2 а.с.96). Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з такого. Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права, зокрема шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Кожен має право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону (частина друга статті 47 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Згідно з частинами першою, четвертою статті 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Положеннями статті 31 ЖК України визначено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством України), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради (стаття 36 ЖК України). Загальні підстави для визнання громадян потребуючими поліпшення житлових умов визначені статтею 34 ЖК України, відповідно до положень якої потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному цим Кодексом та іншими актами законодавства України; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках. Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей (стаття 150 ЖК України). Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України, статті 156 ЖК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. За змістом зазначених правових норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Предметом даного позову є рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради №345/2 від 18 листопада 2005 року «Про відселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] , розташованого у обвально-зсувній зоні», проте таке рішення вже реалізовано та відповідно вичерпало свою дію фактом його виконання. Вирішуючи даний спір судом враховується, що підставою позову є порушення права позивача на отримання компенсації через знесення домоволодіння, що перебувало у обвально-зсувній зоні та яке належало позивачу. З огляду на підставу позову позивачу слід звертатися з відповідними позовними вимогами до відповідного органу місцевого самоврядування щодо одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або щодо одержання грошової компенсації за належне їй для отримання жилого приміщення, а тому у позові слід відмовити у зв`язку з обранням неналежноо способу захисту. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52). Відмовляючи у задоволенні даного позову судом також враховується, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є належними відповідачами у спорі щодо права позивача на одержання компенсації через знесення домоволодіння, що перебувало у обвально-зсувній зоні. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в його задоволенні. З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити повністю. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі статті 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed