Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] , від імені якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в обґрунтування якого зазначив, що 27 червня 2024 року о 13 год 30 хв відбулося залиття холодною водою квартири [ADDRESS] , власником якої позивач, внаслідок чого майну завдано наступні пошкодження: на кухні залита стеля площею 1,5 м. кв., піднявся паркет, на правій частині стіни відійшли шпалери на площі 2 м. кв.; у ванній кімнаті деформований дверний отвір, на стелі видно сліди залиття площею 1 м. кв.; залита підлога в коридорі. Згідно з висновку комісії у складі: головуючого Трубаєва С.М. (голова правління ОСББ «Культурн-3»), членів комісії: Сідоволосої Т.Є. (керуюча справами ОСББ «Культури-3»), Фролова С.М. (електрик), [PERSON] (майстер по обслуговуванню будинків), залиття відбулося з верхнього поверху, тобто з квартири [ADDRESS] . Власником цієї квартири є [PERSON] . Під час обстеження квартири відповідача було виявлено, що витікання холодної водопровідної води відбулося на з`єднанні водопровідної труби на кухні під мийкою. Подання холодної води до даної квартири було призупинено із зазначенням необхідності усунути наявний дефект. З метою визначення розміру завданої шкоди позивач звернувся до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України із заявою про призначення будівельно-технічного дослідження. Згідно з висновком експерта, складеного за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 19.12.2024 року, розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу, станом на грудень 2024 року складає 150378 грн. Крім того, як зазначає позивач, внаслідок залиття квартири він зазнав душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього, переніс емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили гармонійні адаптовані умови його життєдіяльності, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від нього додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль. Позивач наголошує, що в даному випадку моральна шкода полягає у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири. Саме через залиття квартири було порушено звичний та розмірений спосіб життя позивача, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання власного часу для вирішення проблем, пов`язаних з усуненням наслідків залиття та пошкодження квартири, яка стала непридатною для проживання без проведення ремонту. Позивач зазначив, що 09.01.2025 року ним було направлено на адресу відповідача письмову претензію про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в якій висловлено прохання сплатити [PERSON] на банківський рахунок грошові кошти в сумі 150378 грн - матеріальної шкоди; та 30000 грн моральної шкоди, проте відповідач дану претензію проігнорував, з невідомих підстав листа не отримав. З метою захисту цивільних прав [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача завдану шкоду внаслідок залиття квартири в розмірі 180378 грн, з яких 150378 грн - матеріальна шкода завдана внаслідок залиття квартири, 30000 грн - моральна шкода; покласти на відповідача судові витрати у розмірі 16797,92 грн, з яких 1803,78 грн судовий збір, 14994,14 грн інші судові витрати на проведення експертизи. 05 березня 2025 року [PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , за допомогою системи «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву. Проте ухвалою суду від 27 березня 2025 року відзив на позовну заяву залишено без розгляду, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 10 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Ухвалою суду від 27 березня 2025 року, постановленою без окремого документа, задоволено клопотання представників сторін та долучено до матеріалів справи надані сторонами докази фотоматеріали. Ухвалою суду від 27 березня 2025 року залишено без розгляду клопотання [PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , про витребування доказів та відзив на позовну заяву; відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , про заміну відповідача. Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року, постановленою без окремого документа, задоволено клопотання [PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , про долучення до матеріалів справи додаткових доказів та долучено до матеріалів справи надані стороною відповідача докази. Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , про залучення третьої особи, виклик свідка та допита відповідача як свідка. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, зазначила, що залиття квартири сталося не внаслідок неправомірних дій відповідача, а внаслідок російської агресії, оскільки у зв`язку з обстрілами м. Харкова було пошкоджено будинок [ADDRESS] , а саме дах будинку. У зв`язку з цим, у квартиру відповідача, яка розташована на останньому поверсі, через пошкоджену крівлю будинку потрапляли у великій кількості атмосферні опади (талий сніг, дощ), що врешті-решт призвело до пошкодження майна відповідача та залиття квартири відповідача. Зазначила, що залиття квартири відбулося раніше, ніж 27 червня 2024 року, тоді як обстеження проведено та акт складено лише 27.06.2024. Крім того просила визнати долучений позивачем дефектний акт недопустимим доказом, оскільки під час обстеження квартири, за результатом якого складено акт, не був присутній фахівець сантехнік. Також представник відповідача вважає, що пошкодження квартири позивача зумовлені несвоєчасним проведення ремонту в квартирі позивача. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування № 657 від 23.07.2010 року, Витягом з Державного реєстру правочинів №8800685 від 23.07.2010 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26956563 від 09.08.2010 року. 27\~червня 2024\~року о\~13\~год 30\~хв відбулося\~залиття холодною\~водою квартири\~ [ADDRESS] ,\~про що комісією у складі: головуючого Трубаєва С.М. (голова правління ОСББ «Культурн-3»), членів комісії: Сідоволосої Т.Є. (керуюча справами ОСББ «Культури-3»), Фролова С.М. (електрик), [PERSON] (майстер по обслуговуванню будинків), складено [PERSON] акт від 27.06.2024 року. Згідно з Дефектним актом від 27 червня 2024 року при залитті квартири [ADDRESS] постраждало: на кухні залита стеля площею 1,5 м. кв., піднявся паркет, на правій частині стіни відійшли шпалери на площі 2 м. кв.; у ванній кімнаті деформований дверний отвір, на стелі видно сліди залиття площею 1 м. кв.; залита підлога в коридорі. Згідно з висновком комісії, залиття відбулося з верхнього поверху, тобто з квартири [ADDRESS] ; під час обстеження даної квартири було виявлено витікання холодної водопровідної води відбулося на з`єднанні водопровідної труби на кухні під мийкою. Подання холодної води до квартири було призупинено із зазначенням необхідності власнику квартири [ADDRESS] усунути дефект. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 411686558 від 05 лютого 2025 року власником квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . За заявою\~ [PERSON] головним експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» Кириленко С.А. 31 жовтня 2024 проведено експертне будівельно-технічного дослідження методом візуально-інструментального обстеження об`єкту в натурі та методом вивчення наданих на дослідження матеріалів, під час якого встановлено, що оздоблювальні покриття внутрішніх поверхонь стін, стель приміщень кухні, ванної мають сліди від залиття, характерні пошкодженням, що утворюються внаслідок попадання води (рідини) з вище розташованих приміщень, які мають вигляд патьоків та плям жовтого кольору. Внаслідок залиття пошкоджено шари штукатурного, шпаклювального опорядження та оздоблювального фарбування водоемульсійними сумішами вертикальних та горизонтальних поверхонь приміщень квартири. Місцями зазначене опорядження відшарувалося та потріскалося, гіпсокартон стелі кухні зіпсовано, мають іржаві плями та потьоки. Згідно з Висновком експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» №7772 за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 19.12.2024 року розмір матеріальної шкоди, завданої власнику квартири [ADDRESS] внаслідок залиття, станом на грудень 2024 року складає 150378 грн (сто п`ятдесят тисяч триста сімдесят вісім гривень). Долученими позивачем до позовної заяви фотоматеріалами візуально підтверджується наявність пошкоджень квартири позивача, зазначених у дефектному акті та висновку експерта. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (ч. 1 ст. 11, п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України). За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб (ч. 2 ст. 13 ЦК України). Згідно зі ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пунктами 8, 9 частини другої статті 19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №759/4781/16-ц, від 11.09.2019 у справі № 203/2378/14-ц та від 28.08.2019 у справі № 638/20603/16. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України). За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, при цьому доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житловокомунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю головного інженера, голови комісії майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка (слюсаря-електрика), представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Водночас, враховуючи динамічність та розвиток суспільних відносин у сфері надання житлово-комунальних послуг та управління багатоквартирними будинками, створення та подальше правове регулювання діяльності об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, що не мало значного поширення на час затвердження Правил № 76, суд вважає, що залучення до складу комісії голови та членів ОСББ при комісійному обстеженні залиття є допустимим та не є порушенням Правил № 76. До того ж суд враховує, що при проведенні обстеження до складу комісії було залучено фахівця майстра по обслуговуванню будинків, що також свідчить про дотримання встановленого законом порядку складання акту. Таким чином, наданий позивачем Дефектний акт відповідає вимогам Правил № 76, зазначеним в Додатку 4, складений уповноваженими на це особами, у ньому зазначено характер залиття та його причини, завдану матеріальну шкоду (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей), а тому є належним, допустимим та достовірним доказом підтвердження факту залиття квартири позивачів, характеру пошкоджень майна позивачів, вини відповідача у залитті квартири позивачів. Зі змісту Дефектного акту від 27 червня 2024 року вбачається, що його складено за відсутністю відповідача, проте сам факт складання акту про залиття квартири без участі відповідача не спростовує його вину. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 727/6631/17, провадження № 61-11357св18. Суд відхиляє доводи представника відповідача про недопустимість дефектного акту від 27 червня 2024 року у зв`язку з відсутністю під час огляду сантехніка, оскільки зі змісту акту вбачається, що у складі комісії був присутній спеціаліст майстра по обслуговуванню будинків, кваліфікації якого, на переконання суду, було достатньо для визначення причини залиття квартири та припинення постачання холодної води у квартиру відповідача. Доводи відповідача\~про те,\~що огляд\~проведено не\~відразу після\~залиття квартири\~не заслуговують\~на увагу,\~оскільки відповідно\~до правового\~висновку Верховного\~Суду,\~викладеного у\~постанові від\~19\~лютого 2020\~року у\~справі №\~201/658/16-ц,\~провадження №\~61-40389св18,\~Правила не\~вимагають обов`язкового складення актів безпосередньо у момент залиття. Крім того, судом враховано, що пошкодження майна позивача внаслідок залиття квартири 27 червня 2024 року підтверджується висновком експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження методом візуально-інструментального обстеження об`єкту в натурі, яким встановлено пошкодження майна позивача аналогічні тим, що встановлені Дефектним актом, та зазначено причину пошкодження внаслідок залиття. Поданий позивачем в порядку ст. 106 ЦПК України висновок експерта складено відповідно до вимог закону уповноваженою особою, експерт попереджений про кримінальну відповідальність згідно зі ст. 384 КК України, об`єкти дослідження узгоджуються з дефектним актом від 27 червня 2024 року, а тому висновок експерта від 19 грудня 2024 року є належним, допустимим та достовірним доказом розміру матеріальної шкоди, завданої позивача, внаслідок залиття квартири. Таким чином, позивачем належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами доведено факт залиття квартири 27 червня 2024 року, розмір завданої шкоди - 150378 грн, протиправну поведінку відповідача, яка полягала у неналежному виконанні своїх обов`язків щодо утримання майна та недопустимості використання майна на шкоду іншим, та причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та протиправними діями відповідача, оскільки саме внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків відбулося витікання холодної водопровідної води на з`єднанні водопровідної труби на кухні під мийкою у квартирі відповідача, внаслідок чого завдано шкоду майну позивача. На підтвердження тих обставин, що залиття квартири відбулося не з вини [PERSON] , а внаслідок російської військової агресії, стороною відповідача надано наступні докази: - витяг від 29.04.2024 з державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації, - лист до Фонду енергоефективності програми ВІДНОВИ ДІМ, - лист ОСББ «Культури -3» про події ракетного обстрілу 17.04.202 р., - витяги від 03.04.2025 р. з державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації, - акт комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації від 02.12.2022 р., - акт комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації від 17.01.2023 р., - дефектний акт ОСББ «Культури-3» від 17.07.2023 р., - дефектний акт ОСББ «Культури-3» від 17.07.2023 р., - дефектний акт ОСББ «Культури-3» від 10.03.2025 р. - відео та фото слідів пошкодження майна [PERSON] та покрівлі житлового будинку по [ADDRESS] . Надаючи оцінку наданим стороною відповідача доказам на відповідність критеріям належності та допустимості, судом встановлено наступне: 1) витяг від 29.04.2024 з державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією РФ, - містить інформацію про незначні пошкодження в будинку [ADDRESS] несучих конструкцій та огороджувальних конструкцій (потребує виконання робіт з поточного ремонту) 17 квітня 2022 року, проте не містить відомостей про суттєве пошкодження квартири відповідача, даху будинку, що могло спричинити залиття квартир відповідача та позивача через атмосферні опади, про що зазначає сторона відповідача; 2)\~лист ОСББ\~«Культури -3»\~про події\~ракетного обстрілу\~17.04.2022\~ не\~ містить\~відомостей про\~пошкодження даху\~будинку та\~таких пошкоджень квартири відповідача, даху будинку, що могло спричинити залиття квартир відповідача та позивача через атмосферні опади, про що зазначає сторона відповідача; 3) лист до Фонду енергоефективності програми ВІДНОВИ ДІМ містить інформацію про пошкодження покрівлі будинку та часткове усунення наслідків влучання снаряду в дах будинку, проте не містить відомостей про пошкодження стелі в квартирі відповідача та спричинення таких пошкоджень квартирі відповідача, що могло спричинити залиття квартир відповідача та позивача через атмосферні опади, про що зазначає сторона відповідача; 4) акти комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації від 02.12.2022 та від 17.01.2023 не містять інформації щодо суттєвих пошкоджень у квартирі відповідача; згідно з висновками обстеження - наявні незначні пошкоджень несучих та огороджувальних конструкцій (потребує виконання робіт з поточного ремонту); 5) дефектні акти ОСББ «Культури-3» від 17.07.2023 та від 10.03.2025 містять інформацію про те, що з 24 лютого 2022 року до 17 липня 2023 року внаслідок чисельних обстрілів в результаті суттєвого пошкодження покрівлі над квартирою 21-22 призвело до залиття: в коридорі площею 7,4 кв.м залита стеля 1 кв.м., стіна 3 кв.м, піднявся паркет; на кухні площею 9,8 кв.м. залита стеля 2.5 кв.м, стіна 4 кв.м., піднявся паркет. Разом з тим, акт не містить відомостей про те, що зовнішнє залиття квартири відповідача було настільки суттєвим, що могло призвести до залиття квартири позивача, враховуючи залізобетонне перекриття між поверхами. Крім того, зі змісту актів вбачається, що зазначені пошкодження та сліди залиття квартири відповідача утворилися до 17 липня 2023 року, тобто майже за рік до залиття квартири позивача, що виключає причинно-наслідковий зв`язок між цими подіями; 6) відео та фото слідів пошкодження майна [PERSON] та покрівлі житлового будинку по [ADDRESS] не містять відомостей того, що у квартирі відповідача наявні такі пошкодження (зокрема наскрізний отвір в стелі тощо), наявність яких могла би призвести до потрапляння у квартиру відповідача атмосферних опадів в такій кількості, що це могло би призвести до залиття квартири позивача у червні 2024 року. Крім того,\~оцінюючи надані\~представником відповідача\~докази в\~сукупності,\~судом встановлено,\~що дефектними\~актами підтверджено,\~що пошкодження\~та сліди\~залиття у\~квартирі відповідача\~виникли не\~пізніше 17\~липня 2023\~року,\~а залиття\~квартири відповідача\~відбулося у\~червні 2024\~року.\~При цьому,\~як вбачається\~з листа\~ОСББ «Культури-3»\~від 19\~березня 2024\~року,\~тобто посередині\~між цими\~подіями,\~ОСББ власними\~силами частково\~усунуло наслідки\~«прильотів» та\~здійснило частковий\~ремонт покрівлі\~будинку.\~Доказів того,\~що після\~17\~липня 2023\~року і\~до залиття\~квартири позивача\~27\~червня 2024\~року відбувалося\~залиття квартири\~відповідача,\~матеріали справи\~не містять.\~Навпаки,\~у дефектному\~акті від\~10\~березня 2025\~року зафіксовано такі пошкодження квартири відповідача, які аналогічні тим, що були зафіксовані 17 липня 2023 року, що свідчить про те, що в період з липня 2023 року до березня 2025 року, тобто і станом на 27 червня 2024 року, пошкодження квартири відповідача залишалися незмінними. Таким чином, надані стороною відповідача докази не містять інформації щодо предмету доказування, а саме щодо обставин залиття квартири позивача 27 червня 2024 року, тобто є неналежними доказами. Підсумовуючи, суд зазначає, що з наданих стороною відповідача доказів вбачається, що дійсно у квітні 2022 року та у липні 2023 року будинок [ADDRESS] постраждав від артилерійських обстрілів та ракетно-бомбових ударів РФ по місту, проте ці пошкодження будинку, зокрема даху, не були настільки суттєвими, що призвели до залиття квартири відповідача атмосферними опадами, що врешті призвело до залиття квартири позивача, про що зазначає сторона відповідача. Крім того, такий висновок суду ґрунтується на значному часовому проміжку між часом виявлення пошкоджень у квартирі відповідача (липень 2023 року) та залиттям квартири позивача (червень 2024 року) та причиною залиття квартири, яка зазначена у дефектному акті від 27.06.2024, а саме витікання холодної водопровідної води відбулося на з`єднанні водопровідної труби на кухні під мийкою, що вочевидь не пов`язано з пошкодженням даху будинку [ADDRESS] . Доводи сторони відповідача про те, що залиття квартири сталося внаслідок того, що в квартирі позивача не зроблено ремонту, не стосуються предмету спору і предмету доказування. Таким чином, доводи сторони відповідача про те, що залиття квартири сталося не з вини [PERSON] всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, та спростовуються матеріалами справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ст. 15-16 ЦК України). Таким чином, [PERSON] , з вини якої сталося залиття квартири [PERSON] , зобов`язана відшкодувати йому майнову шкоду у розмірі 150378,00 грн. Тому, враховуючи відсутність доказів добровільного відшкодування в позасудовому порядку завданої майнової шкоди, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди у повному обсязі. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст. 23, 1167 ЦК України. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності, інших цивільних прав при настанні негативних наслідків. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Згідно з частиною третьої цієї статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. На переконання суду, внаслідок залиття квартири позивача, останній зазнав душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього, переніс емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили гармонійні адаптовані умови його життєдіяльності, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від нього додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль для відновлення попереднього становища, враховуючи обсяг та характер заподіяної шкоди. Суд наголошує, що моральна шкода полягає у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири. Вочевидь залиття квартири порушило звичний та розмірений спосіб життя позивача, викликало необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання власного часу для вирішення проблем, пов`язаних з усуненням наслідків залиття та пошкодження квартири, яка стала непридатною для проживання без проведення ремонту. Враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок залиття належної йому, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 5000 грн, оскільки, на переконання суду, компенсація моральної шкоди у такому розмірі буде відповідати принципам справедливості, добросовісності та розумності. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що з вини відповідача, а саме внаслідок незабезпечення нею належного стану своєї квартири, відбулося залиття холодною водою квартири [ADDRESS] , внаслідок чого [PERSON] завдано матеріальну та моральної шкоди, що свідчить про наявність підстав для судового захисту цивільних прав відповідача в обраний ним спосіб, у зв`язку з чим суд задовольняє частково позовні вимоги та стягує з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 150378 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди та 5000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього стягує 155378,00 грн. У зв`язку з частковим задоволенням позовних, суд на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1553,78 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до платіжної інструкції від 25.10.2024 позивачем понесено інші судові витрати, а саме на залучення експерта, у розмірі 14994,14 грн. Враховуючи, що судом під час розгляду справи визнано належним та допустимим доказом наданий позивачем висновок експерта, враховано під час розгляду справи та покладено в основу рішення, суд вважає, що наявні підстави для відшкодуванню позивача його вартості в порядку розподілу судових витрат. При цьому, оскільки позовні вимоги щодо частині стягнення майнової шкоди, саме на підтвердження якої позивачем було понесено інші судові витрати на залучення експерта, було задоволено у повному обсязі, тому суд на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача інші судові витрати, пов`язані із залученням експерта, у розмірі 14994,14 грн.

Outcome: partial