Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] , який мотивує тим, що 10.01.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, в якому у них народилося двоє дітей, син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося і рішенням Криворізького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.03.2020 року шлюб між ними був розірваний. І з того часу відповідач дітей не бачить, ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти, створилися умови, які шкодять інтересам дітей, не сплачує аліменти. Відповідач, покладених законом на батьків,не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Діти знаходяться на повному її утриманні. У зв`язку з чим, вона звернулася до служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області з проханням позбавити відповідача батьківських прав, на що їй було рекомендовано звернутися до суду. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 05.07.2024 року було відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 29.01.2025 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити, а також не заперечувала проти розгляду справи за відсутності позивачки [PERSON] та інших учасників справи. Крім того, представник позивачки пояснила, що відповідач з 2020 року повністю припинив спілкування із його спільними з позивачкою дітьми, не приймає жодної участі у їх вихованні та не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей, а аліменти на утримання дітей почали стягуватись з відповідача лише після призову його на військову службу. На даний час відповідач самовільно залишив військову частину та не проходить військову службу, однак з дітьми все одно не спілкується. Також, вважає висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] , будучи неодноразово належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання жодного разу не з`явились та про причини неявки не повідомили. Відповідач також не скористався правом на подачу відзиву на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання також не з`явився та про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області подала заяву, в якій просила розгляд справи провести без участі їхнього представника. Від представника третьої особи органу опіки та піклування Довгинцівської районної у місті ради надійшов лист, в якому просила проводити слухання справи без їхньої участі. Від представника третьої особи служби у справах дітей Буринської міської ради про надійшла заява, в якій просила розглянути справу без її участі. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справ, які не з`явились в судове засідання. Заслухавши пояснення представника позивачки, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , року народження, що вбачається з копій свідоцтв про народження (а.с.9, 10). Заочним рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26.03.2020 року шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 10.01.2013 виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис №1 - розірвано (а.с.7-8). 26.09.2020 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстрований Покровським районним у місті Кривому Розі ВДРАЦС Південо-Східного МУ МЮ (м. Дніпро), актовий запис №439. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.18). З копії постанови про передачу виконавчого провадження [NUMBER] винесеної 05.08.2021 року державним виконавцем Криворізького відділу ДВС у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного МУ МЮ (м. Дніпро) Щербаковою Л.Л. та супровідного листа №16334 від 05.08.2021 вбачається, що виконавчий лист №177/809/18 виданий 10.07.2018 року Криворізьким районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 27.04.2018 року до досягнення дітьми повноліття, з проведенням індексації аліментів відповідно до закону, передано до Буринського відділу ДВС у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного МУ МЮ (м. Суми) (а.с.11-12). Із довідки розрахунку заборгованості по аліментам, виданої Буринським ВДВС у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) 14.03.2024 року, слідує за період з 27.04.2018 по 11.03.2024 заборгованість [PERSON] по аліментах становить 209464,52 грн. (а.с.13). Із характеристики учня 5-Г класу Криврорізького ліцею №81 [PERSON] , [INFO] , вбачається, що мати приділяє належну увагу вихованню сина. Батько не приділяє увагу в вихованні сина (а.с.15). Відповідно психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , [INFO] , учня 1-В класу Криворізького НВК №128 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад (дитячий садок)» Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 27.03.2024 №87 мати, [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню сина. Вона забезпечує все необхідне для повноцінного розвитку і навчання хлопчика. Батько, [PERSON] , не цікавиться навчанням сина, не приймає участь у вихованні дитини (а.с.14). Згідно інформаційної довідки відділу «Центру надання адміністративних послуг «Держава і Я» Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області №145 від 03.04.2024 р. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Із копії акту від 17.04.2024 року слідує, що [PERSON] (син) та [PERSON] (син) проживають з матір`ю ( [PERSON] ) більше ніж 5 років. Батько дітей ( [PERSON] ) не з`являється за їх адресою: [ADDRESS] . Разом з дітьми не бачили більш ніж 5 років (а.с.16). Відповідно акту обстеження умов проживання проведеного 07.10.2024 року службою у справах дітей Довгинівської районної в місті ради за адресою [ADDRESS] , де проживають: [PERSON] , [INFO] - мати, без реєстрації; [PERSON] , [INFO] - чоловік матері; [PERSON] , [INFO] - син матері, без реєстрації; [PERSON] , [INFO] - син матері, без реєстрації; [PERSON] , [INFO] - спільна донька. Діти: [PERSON] та [PERSON] мешкають разом в одній кімнаті, мають окремі спальні місця, облаштовано навчальний куточок, для навчання он-лайн забезпечені комп`ютером, моб. телефоном. Одяг та взуття відповідно до віку та сезону. В наявності іграшки, розвиваючі ігри, канцелярське приладдя та книжки (а.с.80-81). Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст.150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У міжнародному та національному законодавстві (ст.3 Конвенції про права дитини 1989 року, ст.ст.51, 52 Конституції України, ст.ст.2-4, 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року) закріплено принципи пріоритету захисту прав та забезпечення інтересів дітей в усіх діях щодо них, у тому числі при вирішенні судових спорів. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України», оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 6 травня 2020 року у справі №753/2025/19, від 29 квітня 2020 року у справі №522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі №760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі №638/16622/17, від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14. Відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.81 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.4-6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З аналізу вказаних правових норм слідує, що при складенні письмового висновку щодо розв`язання спору саме на орган опіки та піклування покладається обов`язок по збиранню відомостей, одержаних на підставі документів, які стосуються справи, та у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні. Органом опіки та піклування Буринської міської ради складено висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Буринської міської ради Сумської області від 20.12.2024 №353, в якому орган опіки та піклування дійшов висновку, що [PERSON] є військовослужбовцем, що не дає йому в повній мірі брати участь у вихованні та розвитку дітей. Крім того, до втрати контакту батька з дітьми могло призвести те, що шлюб між батьками розірвано у березні 2020 року, а у вересні 2020 року позивачка зареєструвала шлюб з іншим чоловіком (а.с.127, 128). Із вказаного висновку слідує,що відповідач хоч і не з`явився на засідання комісії в зв`язку з проходженням військової служби, однак надав письмові пояснення, в яких заперечував проти позбавлення його батьківських прав, а тому суд вважає, що він на даний час не втратив інтерес до участі у вихованні дітей. Також, на думку суд даний висновок органу опіки та піклування не суперечить інтересам дітей. Жодних належних та достатніх доказів того, що відповідач протягом тривалого часу не свідомо та умисно не приймає участі у вихованні дітей, не спілкується з ними, не цікавиться їхнім навчанням та здоров`ям, [PERSON] та її представником у порядку та строки, передбачені ЦПК України, суду не надано. Крім того, з матеріалів справи слідує, що під час перебування у шлюбі сторони проживали в м. Кривий Ріг, а після розірвання шлюбу позивачка з дітьми деякий час проживала по місцю своєї реєстрації в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області та після укладення шлюбу з [PERSON] переїхала з дітьми проживати до нього в м. Кривий Ріг. Чи взагалі відомо відповідачу [PERSON] , який на даний час перебуває на військовій службі, місце проживання його малолітніх дітей, представник позивачки в судовому засіданні пояснити не змогла. Доказів на підтвердження своїх доводів про те, що відповідач самовільно залишив місце проходження військової служби представником позивачки також надано не було. Наведені у позові обставини не свідчать про безповоротну втрату зв`язку батька із дітьми та відсутність можливості його відновлення. Враховуючи викладене, оскільки позивачем не доведено, що [PERSON] свідомо та тривало нехтує своїми батьківськими обов`язками, не спілкується з дітьми, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, суд приходить до висновку, що застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, є передчасним, в зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed