Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 13.01.2025 року через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] , яка подана адвокатом Іноземцевим Олексієм Володимировичем, до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31.08.1996 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу [PERSON] серед іншого майна зокрема було придбано за власні кошти наступне нерухоме майно: квартира [ADDRESS] , загальною площею 80,7 кв.м., житловою площею 29, 2 кв.м.; нежитлове приміщення - комора № 1K у будинку [ADDRESS] , загальною площею 8,1 кв.м.; машино-місце [ADDRESS] , загальною площею 15 кв.м. Вказане майно було придбане [PERSON] за власні кошти, які були нею отримані від рідного батька на підставі договору дарування грошей у розмірі 2\~500\~000 грн. від 15.01.2019 року. Таким чином зазначене майно є особистою приватною власністю [PERSON] . Матеріали позову отримано суддею 14.01.2025 року. Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 1034343 від 15.01.2025 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16.01.2025 року позов було залишено без руху, та надано час для їх усунення недоліків. Недоліки позову були усунуті 27.01.2025 року. 28.01.2025 року та 29.01.2025 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у відпустці. Заяву про усунення недоліків разом з уточненою позовною заявою суддя отримала 30.01.2025 року. Ухвалою суду від 30.01.2025 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 17.03.2025 року. У підготовче засідання 17.03.2025 року [PERSON] не з`явилася, представник позивачки адвокат Іноземцев О.В. через систему «Електронний суд» надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглядати за відсутністю сторони позивачки. [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, представник відповідача адвокат Зудіхін О.В. через систему «Електронний суд» надав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував, справу просив розглядати за відсутністю сторони відповідача. Ухвалою суду від 17.03.2025 року підготовче засідання закрито та справу призначено до розгляду по суті на 25.03.2025 року. У судове засідання 25.03.2025 року з`явився представник [PERSON] адвокат Іноземцев О.В., просив відкласти розгляд справи у зв`язку з неявкою сторони відповідача розглядати. Протокольною ухвалою суд, у зв`язку з неявкою представника відповідача, враховуючи клопотання представника позивачки та першу неявку відповідача та його представника, відклав розгляд справи на 03.04.2025 року. У судове засідання 03.04.2025 року Романько А.М. не з`явилася, представник позивачки адвокат Іноземцев О.В. надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглядати за відсутністю сторони позивачки. [PERSON] у судове засідання не з`явився, представник відповідача адвокат Зудіхін О.В. через систему «Електронний суд» надав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував, справу просив розглядати за відсутністю сторони відповідача. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України та з урахуванням того, що суддя Домусчі Л.В. з 07.04.2025 року по 11.04.2025 року перебувала у відпустці, датою складення цього судового рішення є 14.04.2025 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено,\~що з 31.08.1996 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 31.08.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Приморської районної Ради народних депутатів м. Одеса, актовий запис № 459 (а.с. 7). Під час шлюбу [PERSON] було придбано наступне майно: - квартира [ADDRESS] , загальною площею 80,7 кв.м., житловою площею 29, 2 кв.м. Підставою виникнення права власності за титульним власником - [PERSON] був Договір № Р/А-2.6.6-2.6.7-1 від 25.09.2020 року про купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна на 3-кімнатну квартиру будівельний номер № 2.6.6-2.6.7 загальною площею 83,15 кв.м., що розташована на 6 поверсі в секції № 2 Об`єкту будівництва - багатоквартирного житлового будинку зі стилобатом і підземним паркінгом, розташованого на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 15-17) 07.02.2022 року укладено додаткову угоду про викладення Договору № Р/А-2.6.6-2.6.7-1 від 25.09.2020 року про купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна у НОВІЙ РЕДКАЦІЇ де згідно п.2 договору об`єкт- це 3-кімнатна квартиру номер [ADDRESS] , загальною площею 80,70 кв.м., що розташована на 6 поверсі в секції № 2 Об`єкту будівництва - багатоквартирного житлового будинку зі стилобатом і підземним паркінгом, за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 18-20) Відповідно до Додаткової угоди від 07.02.2022 року сума договору станом на 07.02.2022 року становить 1\~735\~661,61 грн. у т.ч. ПДВ 20% 289\~276,94 грн. (а.с. 20 зв.) Відповідно до Акту приймання-передачі від 07.02.2022 року продавець передав, а покупець [PERSON] отримала майнові права - безумовне право на Новозбудоване майно - квартиру [ADDRESS] відповідно до Договору № Р/А-2.6.6-2.6.7-1 в редакції від 07.02.2022 року. (а.с. 21) Згідно технічного паспорту, виготовленого 15.02.2022 року та 18.02.2022 року, квартира [ADDRESS] ,має загальну площу 80,70 кв.м., житлову площу 29,2 кв.м., розташована на 6 поверсі та складається з 2 житлових кімнат (а.с. 23-27) Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права власності № 301031551 від 23.02.2022 року та від 03.04.2025р. право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] з 17.02.2022 року (а.с. 22). - нежитлове приміщення - комора № 1K у будинку [ADDRESS] , загальною площею 8,1 кв.м. Підставою виникнення права власності за титульним власником - [PERSON] був Договір № Р/КП-2 від 07.05.2021 року про купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна (НОВА РЕДАКЦІЯ від 07.02.2022 року) на нежитлове приміщення комору (кладовка) номер № 1К, загальною площею 8,10 кв.м., що розташована на -1 поверсі в Об`єкті у багатоквартирному житловому будинку зі стилобатом і підземним паркінгом, за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ Україна» (а.с.28-29). Відповідно до Додаткової угоди від 07.02.2022 року сума договору станом на 07.02.2022 року становить 149\~552,46 грн. у т.ч. ПДВ 20% 24\~925,41 грн. (а.с. 30) Відповідно до Акту приймання-передачі від 07.02.2022 року продавець передав, а покупець [PERSON] отримала майнові права - безумовне право на Новозбудоване майно - нежитлове приміщення комору номер № 1К, загальною площею 8,10 кв.м за адресою: [ADDRESS] відповідно до Договору № Р/КП-2 в редакції від 07.02.2022 року. (а.с. 30 зв.) Згідно технічного паспорту, виготовленого 15.02.2022 року та 18.02.2022 року, нежитлове приміщення № 1К, загальною площею 8,1 кв.м., розташоване на 1 поверсі (а.с. 32-36) Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 301009845 від 23.02.2022 року та від 03.04.2025 нежитлове приміщення комору номер № 1К зареєстроване за [PERSON] з 17.02.2022 року. (а.с. 31) - машино-місце [ADDRESS] , загальною площею 15 кв.м. Підставою виникнення права власності за титульним власником - [PERSON] був Договір № Р/П-8-1 від 25.09.2020 року, кладений між [PERSON] та ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ Україна» про купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна на машино-місце № 8 загальною площею 15 кв.м., що розташоване в Паркінгу Об`єкту будівництва - багатоквартирного житлового будинку зі стилобатом і підземним паркінгом, розташованого на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 37-39) Відповідно до Договору № Р/П-8-1 від 25.09.2020 року про купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна (НОВА РЕДАКЦІЯ від 23.02.2022 року) на машино-місце\~№ [NUMBER] загальною площею 12,5 кв.м., що розташоване в Паркінгу (залі для зберігання авто) Об`єкту будівництва - багатоквартирного житлового будинку зі стилобатом і підземним паркінгом, за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 40-41) Відповідно до Додаткової угоди від 23.02.2022 року сума договору станом на 23.02.2022 року становить 213\~940,03 грн. у т.ч. ПДВ 20% 35\~656,67 грн. (а.с. 42) Відповідно до Акту приймання-передачі від 23.02.2022 року продавець передав, а покупець [PERSON] отримала майнові права - безумовне право на Новозбудоване майно - машино-місце № [NUMBER] , загальною площею 15 кв.м. за адресою: [ADDRESS] відповідно до Договору № Р/П-8-1 в редакції від 23.02.2022 року. (а.с. 42 зв.) Згідно технічного паспорту, виготовленого 13.05.2022 року, машино-місце № [NUMBER] , загальною площею 15 кв.м., розташоване у підвалі (а.с. 44-45) Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 301443631 від 23.05.2022 року та від 03.04.2025 право власності на машино-місце № [NUMBER] зареєстроване за [PERSON] з 18.05.2022 року. (а.с. 43) Отже загальна\~вартість спірно\~майна становить 2\~099\~154,10 грн. Статтею 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Крім того, як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України від 25.11.2015 року по справі №6-2333цс15, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто, критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за яке таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Аналогічна правова позиція також викладена й в постанові Верховного Суду України від 02.10.2013 року по справі № 6-79цс13. Норми ст.ст. 60, 70 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Водночас ст. 57 СК України визначає підстави, за яких майно, в тому числі і набуте за час шлюбу, є особистою приватною власністю дружини чи чоловіка. Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 зазначеної норми особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. За обставинами справи установлено, що спірне майно було набуто під час шлюбу сторін. Позивачка обґрунтовує вимоги позову тим, що спірне майно хоча й була набуто сторонами під час зареєстрованого шлюбу, водночас є її особистою власністю, оскільки джерелом походження вкладених у його придбанні коштів були кошти, одержані нею від рідного батька на підставі договору дарування грошей від 15.01.2019 року у розмірі 2 500 000 грн.. Суд погоджується з доводами позивачки з огляду на наступне. Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно договору дарування грошей від 15.01.2019 року [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у дар гроші у сумі 2\~500\~000 грн. (а.с. 12). Споріднення [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження від 08.05.1985 року серії [NUMBER] , актовий запис № 217. (а.с. 14) Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам факт придбання спірного майна в період шлюбу\~не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя. Таким чином суд приймає як належний доказ джерело походження коштів - належних особистих коштів, а саме договір дарування батьком коштів позивачці, за рахунок яких позивачкою було придбано спірне майно, що є предметом позову. За результатами оцінки вищенаведених доказів в їх сукупності, з урахуванням погодження відповідачем з позовом, суд дійшов висновку, що спірне майно є особистою приватною власністю [PERSON] , оскільки було придбане нею за грошові кошти, які були отримані у дар на підставі Договору дарування грошей. Відповідач не заперечував проти позовних вимог. За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже на підставі оцінки викладених у позову та вищенаведених законодавчих норм суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved