Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

24.02.2025 року представник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Ухвалою суду від 26.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В обгрунтування заявлених вимог представник заявника [PERSON] , вказує, що у лютому 2025 році заявниця звернулася до нотаріуса про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, однак їй було відмовлено, оскільки пропустила строк для прийняття спадщини, а докази про те, що вона фактично прийняла спадщину відсутні, оскільки на час смерті [PERSON] не був зареєстрований разом із заявницею.Тому просить встановити юридичний факт, що [PERSON] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном прийняла спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Представник заявника [PERSON], яка представляє інтереси [PERSON] , на підставі ордера серії СЕ № 1105476 від 24 лютого 2025 року, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заяву підтримує і просить суд задовольнити її в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Кам`янець-Подільської міської ради в судове засідання не з`явився, через електронний суд подав заяву про розгляд справи у його відсутності, при винесенні рішення покладається на думку суду. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, на адресу надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутності.Не заперечують проти задоволення заяви. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін. Суд розглядає справу у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно із ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зокрема, ч.1 ст.315 ЦПК України містить перелік категорій справ про встановлення факту, однак цей перелік не є вичерпним, оскільки згідно ч.2 цієї ж статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено,що [INFO] помер чоловік заявниці [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яке видане 02.10.2002 року Ходоровецькою сільською радою, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, актовий запис № 41. За життя [PERSON] був членом коллективного сільськогосподарського підприємства «Урожай», с. Княгинин, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області. За життя чоловікові заявниці [PERSON] належало майно, у тому числі право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Урожай», розміром 1,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії XM № 0270457, який виданий на підставі розпорядження Кам?янець-Подільської райдержадміністрації від 28.12.1996 року за № 572. Вартість земельної частки (паю) на момент видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) становила 7295 грн. Даний сертифікат 12.02.1997 року зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Урожай», с. Княгинин за № 205; взамін вказаного сертифікату державний акт на право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім?я [PERSON] станом на 01.01.2013 року не видавався, що підтверджується листом Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 31.01.2025 року. Після смерті чоловіка заявниці [PERSON] [INFO] майно останнього перейшло в її володіння і вона фактично прийняла спадщину, вступивши в управління майном протягом 6 місяців з дня його смерті. Відповідно до погосподарського обліку за 1996-2000 та 2001-2005 роки в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: заявниця [PERSON] , її чоловік [PERSON] , син [PERSON] та син [PERSON] , що підтверджується випискою з погосподарського обліку № 63, яка видана Ходоровецьким старостинським округом № 2 Кам?янець-Подільської міської ради 17.02.2025 року. У лютому 2025 року [PERSON] , звернулася із заявою до нотаріуса про видачу їй свілоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , однак приватний нотаріус Кам?янець-Подільського районного нотаріального округу Тимофєєва Г.В. їй відмовила, посилаючись на те, що заявниця пропустила шестимісячний строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а докази про те, що вона фактично прийняла спадщину відсутні, оскільки на час смерті [PERSON] не був зареєстрований разом із заявницею, тому для оформлення спадщини їй слід встановити даний факт, що підтверджується листом № 13/01-16 від 13.02.2025 року. Відповідно до довідки Кам?янець-Подільської міської ради від 12.02.2025 року за № 62 з дня смерті [PERSON] в управління майном померлого вступила його дружина, яка протягом шести місяців з дня відкриття спадщини і до цього часу користувалася і користується майном померлого. Таким чином заявниця прийняла спадщину після смерті чоловіка, проте свідоцтво про право на спадщину не отримала. Частиною 1 ст.315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів. Водночас, нормою ч.2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз?яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 зокрема у пункті 1 звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов?язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 16 вищевказаної постанови звернуто увагу на те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов?язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Так, відповідно до ст.525 ЦК УРСР (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Нормою ст.527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоемцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що метою встановлення такого факту є врегулювання заявниками юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення юридичного факту,що [PERSON] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, прийняла спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved