Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що до 31.05.2024 позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Від шлюбу у них народилося двоє дітей - донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося і рішенням Виноградівського районного суду від 31.05.2024 по справі № 299/2592/24 шлюб між сторонами розірвано. Позивач вказує, що на даний час діти проживають разом з ним, відповідачка по мірі можливості допомагає дітям, однак витрати на утримання дітей зростають. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягувати з відповідачки аліменти на утримання дітей у розмірі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно. Позивач будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, та про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд такі задоволити. Відповідачка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що з 20.10.2012 по 31.05.2024 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей - донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя з відповідачкою не склалося і рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від від 31.05.2024 по справі № 299/2592/24 шлюб між сторонами розірвано та визначено місце проживання дітей з їх батьком [PERSON] за його місцем проживання: [ADDRESS] . На даний час діти сторін проживають з батьком, позивачем по справі. Між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дітей. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами\~Сімейного кодексу України. За змістом\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище\~дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей,\~непрацездатних\~чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.З Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи встановлено, що відповідачка є здоровою, працездатною людиною, аліментних зобов`язань перед іншими особами немає, а тому суд вважає, що вона, як мати зобов`язана брати участь в утриманні дочки та сина. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідачки, як аліменти на дітей сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини,

Outcome: approved