Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

22.11.2024 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість загальною сумою 49000,00 гривень та судові витрати по справі. Свій позов мотивує тим, що 27.09.2023 року між ТОВ «Лінеура\~Україна» та\~ [PERSON] \~укладено договір\~№ 4011880\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту. Кредитний\~договір укладено\~на таких\~умовах:тип кредиту кредит, сума кредиту складає 7000 гривень, строк кредиту 360 днів: з 27.09.2023 року по 21.09.2024 року Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура\~Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 7000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису. Відповідно до реквізитів Договору № 4011880 від 27.09.2023 року, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «T369». Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через систему iPay.ua, на підставі укладеного договору про переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». За даними поденного розрахунку заборгованості за договором № 4011880 від 27.09.2023 року у період з 27.09.2023 року по 24.05.2024 року включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 33600 грн.. Враховуючи зазначене, станом на 24.05.2024 року загальна сума заборгованості відповідача за договором № 4011880 від 27.09.2023 року склала: тіло кредиту 7000,00 грн., заборгованість за процентами 33\~600,00 грн., загальною сумою 40\~600,00 грн. 24.05.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 24/05/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача. Отже, до ТОВ ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу 24/05/2024 від 24.05.2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Враховуючи зазначене, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», відповідно до укладеного договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024 року, перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 4011880 від 27.09.2023 року загальна сума заборгованості склала 40600,00 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 7000,00 грн., заборгованості за процентами 33600,00 грн. Позивач зазначає, що в даній справі, окремої уваги потребує пункт 1.1. договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року: за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 договору № 4011880 строк кредиту 360 днів: з 27.09.2023 року по 21.09.2024 року. Станом на дату укладання договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024, строк дії договору № 4011880 від 27.09.2023 року не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у період з 24.05.2024 року по 22.07.2024 року (60 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 8400 грн. 7000 грн * 2% = 140 грн*60 календарних дні = 8400 грн. У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. договору № 4011880 від 27.09.2023 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 42000 грн. (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 33600 грн., проценти нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у сумі 8400 грн.). Враховуючи вищевикладене, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 4011880 від 27.09.2023 року загальною сумою 49000 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 7000 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 33600 грн., нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за 60 календарних днів 8400 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] \~ на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» вищевказану заборгованість, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 листопада 2024 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с. 97). 30.01.2025 року на адресу суду надійшла заява про зміну найменування позивача - з ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 109-110). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Так, ухвала суду про відкриття провадження у справі була надіслана відповідачу за вихідним № 963953/2024 від 02.12.2025, (а.с. 98). 02.01.2025 року ухвала суду про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем [PERSON] про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення поштового рекомендованого відправлення (а.с.108). Окрім цього, відповідача повідомлено про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду (а.с. 121). Відзив на позов відповідачем у визначений в ухвалі суду термін не надано. Представник позивача 30.01.2025 року подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, але не подав письмового відзиву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Статтею 12 та частиною 1статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи з положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі, якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6 статті 11 Закону, передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. \~ \~ \~ \~ Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (Закон України «Про споживче кредитування»). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 27.09.2023 року між ТОВ «Лінеура\~Україна» та\~ [PERSON] \~укладено договір\~№ 4011880\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту. Кредитний\~договір укладено\~на таких\~умовах:тип кредиту кредит, сума кредиту складає 7000 гривень, строк кредиту 360 днів: з 27.09.2023 року по 21.09.2024 року Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, зі стандартною процентною ставкою 2 % в день На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору ТОВ «Лінеура\~Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору (а.с.22-30). Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 7000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] (а.с.15). Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису. Відповідно до реквізитів договору № 4011880 від 27.09.2023 року, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «T369» (а.с.30 зворот). Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через систему iPay.ua, на підставі укладеного договору про переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» (а.с.15). В ході розгляду справи судом, із урахуванням принципу дотримання прав учасників процесу та засад змагальності, було задоволено клопотання представника позивача, та ухвалою суду від 18.12.2024 року було витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» письмові докази, що містять офіційну інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 27.09.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у сумі 7000 грн. від ТОВ «Лінеура Україна» (код ЄДРПОУ 42753492) (а.с.102). На виконання вимоги ухвали суду від 18.12.2024 року, банком надано відповідь, в якій зазначено, що в ході перевірки було підтверджено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 27.09.2023 року здійснено переказ коштів на суму 7000 гривень (а.с.106). За даними поденного розрахунку заборгованості за договором № 4011880 від 27.09.2023 року у період з 27.09.2023 року по 24.05.2024 року включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 33600 гривень (а.с.37-41) Враховуючи зазначене, станом на 24.05.2024 року загальна сума заборгованості відповідача за договором № 4011880 від 27.09.2023 року склала: тіло кредиту 7000грн., заборгованість за процентами 33 600 грн., загальною сумою 40 600 гривень (а.с.37-41). 24.05.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 24/05/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги до відповідача (а.с. 78-82). Отже, до ТОВ ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу 24/05/2024 від 24.05.2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Враховуючи зазначене, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 4011880 від 27.09.2023 року загальна сума заборгованості склала 40600 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 7000 грн., заборгованості за процентами 33600 грн. Відповідно пункт 1.1. договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року: за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.78 зворот). Відповідно до умов строк дії п. 1.3 договору № 4011880 строк кредиту 360 днів: з 27.09.2023 року по 21.09.2024 року (а.с. 22 зворот). Станом на дату укладання договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024, строк дії договору № 4011880 від 27.09.2023 року не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у період з 24.05.2024 року по 22.07.2024 року (60 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 8400 грн. 7000 грн * 2% = 140 грн*60 календарних дні = 8400 гривень (а.с.42) У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. договору № 4011880 від 27.09.2023 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 42000 грн. (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 33600 грн., проценти нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у сумі 8400 грн.). На підставі рішення № 251124/1 від 25 листопада 2024 року змінено найменування ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» - на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 129). Враховуючи вищевикладене, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 4011880 від 27.09.2023 року загальною сумою 49000,00 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 7000,00 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 33600,00 грн., нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за 60 календарних днів 8400,00 грн. Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач до суду не подав. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено судом, відповідач не виконує своїх зобов`язань за кредитним договором № 4011880 від 27.09.2023 у зв`язку з чим у нього існує заборгованість загальною сумою 49000 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 7000 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 33600 грн., нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 60 календарних днів 8400 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені умови кредитного договору, позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», є обґрунтованими, а тому із [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4011880 від 27.09.2023 в загальному розмірі 49000 гривень. Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що 17.07.2024 року між [PERSON] та позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»), було укладено договір про надання правничої допомоги № 17/07-2024 24, за умовами якого [PERSON] взяв на себе зобов`язання з приводу надання правничої допомоги у спорі, який є предметом здійснення даного судового провадження. Як вбачається із акту прийому-передачі наданих послуг від 13.11.2024 року до вищевказаного правочину вартість правничої допомоги склала 10000 грн (а.с. 43). З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при розгляді справи, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та належним чином підтвердженими. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог ч. 5 ст. 137 ЦПК України за наявності клопотання іншої сторони. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.09.2021 року при розгляді справи № 160/12268/19. Разом з тим, відповідачем не було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, попри ту обставину, що про наявність судового провадження останню було повідомлено своєчасно, а тому він мав можливість в належний спосіб розпорядитися своїми процесуальними правами. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що понесені позивачем та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 2422,40 грн., а також понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн., у зв`язку із задоволенням позову, підлягають компенсації за рахунок відповідача. На підставі ст.ст. 509,\~526,\~527,\~530,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України,

Outcome: approved