Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Позивач у січні 2025 р. звернулась до суду із вказаним вище позовом посилаючись на те, що 02.08.2006 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб. [INFO] у подружжя народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 01.02.2007 року. Згідно з рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.01.2015 року шлюб між сторонами - розірвано. У зв`язку з тим, що відповідач ухилявся від утримання сина, у серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Відповідно до рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01.10.2014 року позовну заяву про стягнення аліментів було - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 22.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час повнолітній син позивача та відповідача досяг повноліття у зв`язку з чим стягнення аліментів - припинено. Однак, повнолітній син позивача та відповідача - [PERSON] навчається та є студентом 1 курсу Національного транспортного університету, денної форми навчання, що підтверджується договором про навчання № Т - 152 від 13.08.2024 року, договором між Національним транспортним університетом та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу № 1391 - 24 від 14.08.2024 року та довідкою № 1057 від 08.01.2025 року виданою за підписом декана ФТІТ Віктора Данчука . Термін закінчення університету 2028 рік. Навчається [PERSON] за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб. Таким чином, оскільки відповідач ухиляється від свого батьківського обов`язку щодо матеріального утримання свого сина, останній перебуває на повному утриманні своєї матері, яка не в змозі самостійно гідно утримувати та належно забезпечувати життя сина, у зв`язку з чим позивач просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня звернення із заявою й до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Ухвалою від 23.01.2025 відкрито провадження по справі у спрощеному порядку без виклику сторін. Згідно відзиву на позовну заяву, відповідач заперечує проти задоволення позову, оскільки нею не доведена потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням. 11.03.2025 від третьої особи надійли пояснення, згідно яких останній просить суд задовольнити позов. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] у подружжя народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 01.02.2007 року. Судом встановлено, що згідно з рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.01.2015 року шлюб між сторонами - розірвано. Судом встановлено, що відповідно до рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01.10.2014 року позовну заяву про стягнення аліментів було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 22.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що на даний час повнолітній син позивача та відповідача досяг повноліття у зв`язку з чим стягнення аліментів - припинено. Судом встановлено, що повнолітній син позивача та відповідача - [PERSON] навчається та є студентом 1 курсу Національного транспортного університету, денної форми навчання, що підтверджується договором про навчання № Т - 152 від 13.08.2024 року, договором між Національним транспортним університетом та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу № 1391 - 24 від 14.08.2024 року та довідкою № 1057 від 08.01.2025 року виданою за підписом декана ФТІТ Віктора Данчука . Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Судом встановлено, що [PERSON] навчаючись на денній формі навчання не має можливості працевлаштуватися та отримувати власний дохід, у зв`язку з чим перебуває на повному утриманні своєї матері [PERSON] .. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання, чи потребує повнолітній син [PERSON] матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, суд виходить з того, що, враховуючи стаціонарну форму навчання у навчальному закладі, що знаходиться у м. Київ, відсутність джерела доходів, не отримання стипендії, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] в зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Судом встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Судом встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України за минулий час аліменти можуть бути стягнуті, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Обставинами, які свідчать про ухилення відповідача від сплати аліментів, можуть бути приховування розміру заробітку, місця проживання, тимчасовий виїзд за кордон тощо. Заходи, які свідчать про дії позивача щодо одержання аліментів, можуть полягати у спробах встановити місце проживання, місце роботи, справжній розмір заробітку відповідача (зобов`язаної особи). Причини, з яких позивач раніше не звергався щодо примусового стягнення аліментів, юридичного значення не мають. Визначаючи розмір аліментів за минулий час, суд керуватиметься обставинами, які наведені у ст. 182 СК України. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан сторін, повнолітнього сина [PERSON] , потреби особи даного віку, потреби по навчанню, враховуючи встановлені судом обставини справи, та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів . Враховуючи те, що згідно довідки навчального закладу, термін навчання до 20.06.2028року, тому суд присуджує аліменти, відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України, до моменту закінчення навчання. З урахуванням ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд приходить до висновку, що позивачем доведені позовні вимоги, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved