Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, ЄДРПОУ: 44559822) через свого представника звернулося до Ленінського районного\~суду м.\~Дніпропетровськаз позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: невідомо) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 29.03.2023 року [PERSON] уклала з ТОВ «Авентус Україна» електронний договір про надання споживчого кредиту №6509401, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підставі укладеного договору на платіжну карту № [NUMBER] , яка належить відповідачу, було перераховано кредитні кошти у сумі 20000 грн. Відповідач умови укладеного договору не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 78940 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 20000 грн та заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 58940 грн. 27.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія\~«Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №27.11/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором №6509401. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2024 року вказана цивільна справа була передана на розгляд до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2025 року, головуючим суддею по даній справі обрано Журавель Т.С. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.02.2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.04.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 29.03.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна», за допомогою Інформаційно- телекомунікаційної системи\~ ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №6509401, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С3049. Для безпосереднього оформлення кредиту [PERSON] пройшла реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» та обрала бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомився з текстом примірного кредитного договору, що пропонувався для укладання, інформацією зазначеною в частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою необхідною інформацією, шляхом перенаправлення (відсилання) до них/неї, що повністю відповідає частині 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Після прийняття ТОВ «Авентус Україна» позитивного рішення щодо надання кредиту [PERSON] , ТОВ «Авентус Україна» зробив пропозицію в Особистому кабінеті укласти електронний Кредитний договір, який містив усі істотні умови,\~з якими [PERSON] ознайомилася до моменту укладання. Згідно п. 1.3. Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн. Пунктом 1.4. Кредитного договору визначений строк кредиту - 360 днів. На підставі укладеного договору на платіжну карту № [NUMBER] , яка належить відповідачу, було перераховано кредитні кошти у сумі 20000 грн. Як вбачається\~з відповіді\~АТ КБ\~«ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-\~240814/62922\~від 18.08.2024\~року,на ім?я [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 29.03.2023 року здійснено переказ коштів на суму 20000,00 грн. Згідно п. 1.4 Кредитного договору процентна становить 1,99 % в день. 05.05.2023 року [PERSON] здійснила частково оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 760 грн 00 коп. Згідно картки обліку (розрахунку заборгованості) договору про надання споживчого кредиту від 29.03.2023 року, у [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 78940 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 20000 грн та заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 58940 грн. 27.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія\~«Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №27.11/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором №6509401. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 628 ЦК України Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.\~ Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Положеннями ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано договір про надання споживчого кредиту №6509401, який містить, зокрема, узгоджені відсотки за користування кредитними коштами та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також надано підтвердження про зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Таким чином [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» дійшли згоди щодо всіх істотних умов укладених кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Відповідно до положень ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно змісту ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази, суд доходить висновку, що позивач набув право вимоги до відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп.\~ Щодо витрат на правову допомогу, суд виходив з наступного. Крім того, згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» витрат на правничу допомогу надано платіжне доручення на оплату правової допомоги на суму 10000 грн. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved