Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

04.11.2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Маліннікова Д.К., звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, на обґрунтування якої зазначила, що позивач з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилась спільна дитина донька [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 24.04.2015 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільної дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. 24.04.2015 року був виданий виконавчий лист, однак під тиском та примусом відповідача він не був пред`явлений до виконання, через побоювання можливих перешкод щодо життя та виховання дитини. 18.06.2018 року між сторонами було підписано нотаріально засвідчений договір про здійснення батьківських прав та виконання обов`язків та визначення місця проживання дитини. Починаючи з 2018 року позивачка з дитиною проживають в Швейцарії, мають посвідку на проживання. В подальшому 05.10.2021 виконавчий лист було пред`явлено до виконання в виконавчу службу та 05.10.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та відповідний виконавчий лист перебуває на виконанні в Подільському ВДВС у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Станом на 26.12.2023 заборгованість зі сплати аліментів складає 70263,38 грн. На даний час постало питання про збільшення розміру аліментів на утримання доньки, оскільки вартість продуктів харчування, одягу, взуття, необхідних речей для розвитку та навчання дитини в Швейцарії значно перевищує той розмір аліментів які має сплачувати відповідач. На підставі викладеного, просить суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн., щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання від представника позивачки на адресу суду надійшла заява, у якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили. Статтею 280\~ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] до [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідцтвом про народження серії [NUMBER] . Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 24.04.2015 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільної дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Як встановлено судом, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , продовжує проживати разом зі своєю матір`ю - позивачкою [PERSON] та перебувати на її утриманні, а відповідач [PERSON] проживає окремо від них. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що розмір аліментів, який на даний час стягується з відповідача на утримання їх спільної доньки є недостатнім для її належного забезпечення, оскільки значно зросли ціни на продовольчі товари, а потреби збільшилися. Статтею 180\~СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст.\~192\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач проживає в Канаді та відповідно там отримує дохід, за період проживання в Україні був засновником компанії ТОВ «АВТО АРЕАЛ» В ході розгляду справи по суті, судом не встановлено обставин, зміни сімейного стану відповідача, або ж погіршення його здоров`я чи матеріального становища, з моменту ухвалення рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24.04.2015. Доказів іншого відповідачем суду надано не було. Натомість, суд вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріальний стан позивачки погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітньої доньки [PERSON] . Дитина має потребу в соціальному розвитку та навчанні, у збалансованому харчуванні, забезпеченні одягом та засобами особистої гігієни тощо, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити його в повній мірі. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2\~ст. 182 СК України, передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сума аліментів, яка стягується на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24.04.2015, є недостатньою для належного забезпечення її потреб, тому заявлені позивачкою [PERSON] вимоги про збільшення розміру аліментів підлягають до задоволення. За наведених обставин, суд приходить до переконання про збільшення розміру аліментів, які стягуються на спільну дитину сторін до 8000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На переконання суду, визначений вище розмір аліментів є достатнім та справедливим. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до\~ст. 192 СК\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі на користь позивача підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211,10 грн. Одночасно представник\~позивача просить\~стягнути з\~ [PERSON] ,\~витрати на професійну правничу допомогу з АО «Маліннікова, Курбала та партнери», що в орієнтовному розмірі складають 8\~000 грн. та зазначає, що докази оплати послуг надані у додатках до позовної заяви. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Однак, представник позивача не надала до позову жодного із зазначених доказів, тому суд не вбачає підстав для задоволення вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу. На підставі ст. ст.\~180-183,\~192 СК України,

Outcome: partial