Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

в позові вказано «…29.03.2024 року я зареєструвала свій шлюб з відповідачем [PERSON] у Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції актовий запис № 18 серія [NUMBER] . Від шлюбу маємо неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , який проживає зі мною. За сином я доглядаю з народження, оскільки перебуваю у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач у свідоцтво про народження записаний батьком. Відповідач не дає коштів на утримання дитини, постійні конфлікти в сім?ї, призвели до того, що ми з сином проживаємо окремо від нього. У відповідача є можливість нести матеріальні витрати, пов`язані з утриманням сина, непрацездатних батьків та інших дітей на його утриманні не має. Вважаю, що аліменти на утримання дитини повинні складати 6000,00 грн. в місяць, оскільки він займається підприємницькою діяльністю і має можливість утримувати сина…». Тому позивач просила суд стягувати аліменти з Відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 6000,00 гривень щомісяця до досягнення повноліття. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов, надала перед судом пояснення про те, що сторони спільно не проживають, син сторін проживає з позивачем, перебуває виключно на її утриманні, відповідач не надає допомогу в утриманні та забезпечення дитини. В судовому засіданні представник відповідача визнав позов в частині розміру аліментів 2500 гривень щомісячно, в іншій частині просив суд відмовити в позові, а також надав пояснення про те, що 6000 гривень є непомірним розміром аліментів, у сторін є син; офіційної роботи відповідач не має, працює у батька-підприємця; відповідач не заперечує обов?язку утримувати дитину. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже не підлягають доказуванню обставини, які визнаються сторонами. В ч. 1 ст. 206 ЦПК України вказано, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Разом з цим в ч. 4 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням нею процесуальних дій в тому числі щодо визнання позову в частині 2500 гривень. Позивач не подав суду жодного доказу наявності витрат, які б перевищували 5000 гривень щомісячно, що відповідало б частці відповідача понад 2500 гривень аліментів щомісячно. В ст. 2 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. В ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В п. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так само в п. 1 ст. 13 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому сторони спору рівні в їх правах та обов?язках. Отже зазначений позивачкою розмір аліментів з відповідача в сумі 6000 гривень передбачає доведення позивачем наявності відповідних витрат. Таким чином аліменти в розмірі 2500 гривень можуть забезпечити потреби дитини, про які представник позивача надала пояснення перед судом. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: partial