Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 01.10.2022 року в м. Одеса, по вул. Михайлівський 8, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «BMW 535 D X Grand Turismo» номерний знак [NUMBER] та автомобілем «IVECO» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.12.2022 року відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП. Представник зазначає, що потерпіла звернулась до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, згідно страхового акту, потерпілій було виплачено страхове відшкодування у розмірі: 105\~516, 54 гривні. На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу в розмірі: 105\~516, 54 гривень, а також понесені судові витрати. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду та запропоновано відповідачу надати відзивна позовну заяву. Чергове судове засідання у справі призначено на 10 квітня 2025 року, сторони до суду не з`явились. Згідно прохальної частини позовних вимог п.3 представник позивача зазначив щодо можливості розгляду справи за відсутності позивача та ухвалення заочного рішення у разі не явки відповідача (а.с.3). Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся, до суду не з`явився, про причини не явки суду не повідомив. На адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.34-35). Крім іншого, відповідачу було направлено смс-повідомлення про виклик до суду, відповідно до роздруківки комп`ютерної програми документообігу загальних судів, відповідач виклик до суду отримав 14.02.2025 року (а.с.36), а відтак є таким, що обізнаний про наявність справи в провадження суду. Заяв від відповідача про розгляд справи за його відсутністю або відзиву на позов суду не надходило, про причини неявки суд не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Так, відповідно до положення ч. 1 ст. 131 ЦПК України - учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2025 року вирішено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані стороною позивача докази на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що 01.10.2022 року в м. Одеса, по вул. Михайлівський 8, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «BMW 535 D X Grand Turismo» номерний знак [NUMBER] та автомобілем «IVECO» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.12.2022 року відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова набрала законної сили 13.12.2022 року (а.с.13-14). Згідно ч 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач зазначає, що автомобіль потерпілої особи було застраховано договором добровільного страхування наземного транспорту № АМ 173622, предметом якого є забезпечення ТЗ «BMW 535 D X Grand Turismo» номерний знак [NUMBER] (а.с.18-20). Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП застрахована не була, що підтверджується витягом із ЦБД МТСБУ. Матеріалами справи встановлено, що власник пошкодженого ТЗ звернувся до страхувальника з заявою про настання випадку, що має ознаки страхового. Згідно рахунку фактури № ША-00001719 вартість відновлювального ремонту склала 105\~516, 54 гривні. Згідно страхового акту № 22272/1 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» прийняло рішення про відшкодування на підставі умов договору загальний розмір страхового відшкодування у сумі: 105\~516, 54 грн. (а.с.21). Відповідно до платіжної інструкції від 09.11.2022 року № 00084844 на рахунок ФОП [PERSON] було здійснено перерахування грошових коштів в сумі: 105\~516, 54 гривні (а.с.22). Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Згідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» обґрунтовано пред`явило позов до [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу), в розмірі: 105\~516, 54 грн. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі: 3\~028, 00 гривень.

Outcome: approved