Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Великомостівської міської ради Львівської області, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективній власності ТзОВ "Джерело" розміром 2,48 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку пай серія ЛВ № 021920. Свої позовні вимоги позивач мотивує наступним. Вказує, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] (в минулому Жовківського району Львівскої області) в будинку, який станом на 30.06.1990 належав до колгоспного типу двору, головою якого значилася померла [PERSON] , а членами двору її син [PERSON] , невістка [PERSON] та внуки [PERSON] (після одруження [PERSON] ) і [PERSON] . Зазначає, що згідно технічного паспорта загальна площа будинку в [ADDRESS] становить 72.2 кв.м., житлова 55,6 кв.м., допоміжна 11.8 кв.м. з господарськими будівлями. Право власності на будівлі зареєстровано за колгоспним двором, головою якого була [PERSON] згідно із рішенням райвиконкому №156 від 19 травня 1988 року. Вказує, що на день смерті її бабусі - голови двору [PERSON] з нею проживав її син та батько позивачки [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після її смерті, але юридично не оформив. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, а [INFO] померла і мати позивачки [PERSON] . Після смерті батьків із заявою про прийняття спадщини в ДНК звернувся брат позивачки - [PERSON] , де було відкрито спадкову справу, але не оформивши спадщини, [INFO] брат позивачки також помер. Після смерті брата [PERSON] вона звернулася до Червоноградської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В ДНК було заведено спадкову справу 172/2022, однак позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її брата [PERSON] , що помер [INFO] , на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її брата [PERSON] , що помер [INFO] , на земельну ділянку (пай), яка перебувала в колективній власності ТзОВ "Джерело" Боянецька сільська рада Жовківський район, Львівська область, розміром 2,48 в умовних кадастрових гектарах без визначення еж цієї частки в натурі (на місцевості). Про вказані відмови у вчиненні нотаріальних дій нотаріусом видано постанови. Зважаючи на наведене просить задоволити позов. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Огорілко Ю.В. в судове засідання не прибули, однак від представника на адресу суду надійшла заява, в якій просить розглядати справу у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача, Великомостівської міської ради Львівського району Львівської області, в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Великомостівської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Позовних вимог не заперечили, при розгляді справи поклалися на думку суду. На виконання вимог ухвали суду з Червоноградської ДНК Львівської області надійшла копія спадкової справи № 172/2022 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Окрім цього, на виконання вимог ухвали суду з Жовківської ДНК Львівської області надійшла копія спадкової справи № 716/2017 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] . Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачки, її представника та представник відповідача, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Із довідки № 1133, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 17.03.2023, вбачається, що в КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Боянецької сільської ради 22.08.1988, згідно рішення райвиконкому № 156 від 19 травня 1988 року і записано 22.08.1988 року в реєстрову книгу за № 194. Відповідно до нового адміністративно-територіального устрою України село Боянець належить до Великомостівської територіальної громади Червоноградського району Львівської області. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Судом встановлено, що [INFO] помер брат позивачки [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим Великомостівсьокю міською радою Львівської області. [PERSON] проживав в [ADDRESS] та станом на 30.06.1990 року значився членом колгоспного типу двору, головою якого була його бабуся [PERSON] , яка померла [INFO] , що стверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим Боянецькою сільською радою. До смерті [PERSON] , [INFO] помер його та позивачки батько [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим Боянецькою сільською радою. [INFO] померла і мати позивачки та [PERSON] - [PERSON] . З свідоцтва про право особистої власності, яке видане виконкомом Боянецької сільської ради 22.08.1988 року згідно рішення Нестеровського райвиконкому № 156 від 19.05.1988 та записаного 22.08.1988 в реєстрову книгу за № 194, вбачається, що будинок [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] . З виписки із погосподарської книги, виданої старостою сіл Боянець, Верини, Лісове, Підріка 15.03.2023 за № 140, вбачається, що господарство в [ADDRESS] відносилося до колгоспного типу двору головою якого значилася [PERSON] . Членами двору значилися - син голови двору [PERSON] , його дружина [PERSON] та їхні діти [PERSON] , [PERSON] . Згідно із ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Оскільки [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] значилися в дворі станом на 30.06.1990 року та на 15.04.1991 року, а тому відповідно їм належало по 1/5 частці даного двору. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Боянецькою сільською радою Жовківського району Львівської області вбачається, що [INFO] померла голова двору [PERSON] . [INFO] помер син голови двору [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Боянецькою сільською радою, а [INFO] померла його дружина [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Боянецькою сільською радою. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 із змінами, внесеними згідно постанови ВС України №13 від 25.12.1992, № 15 від 25.05.1998 передбачено, що правила ст. 563 (в ред. 1963 року) про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Після смерті голови двору [PERSON] її частку фактично прийняв але не оформив її син [PERSON] , оскільки відповідно до положень ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) вступив у володіння та управління спадковим майном. З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 22.12.2017 року виданого Жовківською державною нотаріальною конторою вбачається, що після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу № 716/2017 за заявою його сина [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину, який прийнявши спадщину фактично, не оформив таку нотаріально і помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим Великомостівською міською радою (актовий запис №76). З копії спадкової справи №172/2022 надісланої Червоноградською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] вбачається що із заявою про прийняття спадщини, в передбачений законом шестимісячний строк, а саме 17.05.2022 звернулася позивачка [PERSON] , яка доводиться сестрою померлого [PERSON] та дочкою померлих [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про її народження Серія [NUMBER] , виданим сільзагс с. Боянець Нестеровського району Львівської області [INFO] . Дошлюбне прізвище [PERSON] позивач змінила у зв`язку з одруженням що стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданим Боянецькою сільською радою 01.06.1991 року. Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 09.04.2024 у справі №446/2989/23 встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . З постанови №133-02-31 від 20.03.2024 року Червоноградської державної нотаріальної контори вбачається, що для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] , на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , необхідно подати правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця на підставі яких право власності на вищевказане майно спадкодавця було б зареєстроване у встановленому законом порядку. Постановою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її брата [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] , на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З постанови №134-02-31 від 20.03.2024 року Червоноградської державної нотаріальної контори вбачається, що для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] , на земельну ділянку (пай), яка перебувала в колективній власності ТзОВ «Джерело» Боянецька сільська рада, Жовківський район Львівська область, розміром - 2,48 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), необхідно подати правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця на підставі яких право власності на вищевказане майно спадкодавця було б зареєстроване у встановленому законом порядку. Постановою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право йа спадщину після смерті її брата [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] , на право на земельну ділянку (пай), яка перебувала в колективній власності ТзОВ «Джерело» Боянецька сільська рада, Жовківський район, Львівська область, розміром - 2,48 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Отже, позивачка як спадкоємець після смерті батьків та брата [PERSON] має право на спадкування 4/5 часток будинку колишнього колгоспного типу двору. Крім того, як член двору, яка значилася в господарстві станом на 30.06.1990 року та 15.04.1991 року вона має право на 1/5 частку майна двору. Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. Відповідно до технічного паспорта виготовленого Червоноградським МБТІ загальна площа будинку в [ADDRESS] становить 67,4 кв.м., житлова 55,6 кв.м., допоміжна 11.8 кв.м., з господарськиим будівлями. З сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ № 021920 виданого на підставі розпорядження голови Жовківської РДА №352 від 22.05.2001, вбачається що такий видано на ім`я [PERSON] - члена колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського коперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) ТзОВ Джерело. Сертифікат зареєстровано за № 3564 від 09.08.2007, що стверджується Витягом з книги реєстрації сертифікатів на право на середню земельну частку (пай). Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] .

Outcome: approved