Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, треті особи: [PERSON] ,\~ [PERSON] про встановлення факту належності та визнання права власності за спадкове майно. В обгрунтовання позову зазначено, що [INFO] помер [PERSON] , який на день смерті проживав в [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповітів на своє майно не складав. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, серед якого 1/2 частина житлового будинку в [ADDRESS] , яка належала йому як власнику, оскільки вказаний житловий будинок був ним побудований, він був у ньому зареєстрований місцем проживання та в ньому проживав, а також здійснював догляд. Інша 1/2 частина вказаного житлового будинку належить [PERSON] , оскільки вказане майно було побудовано (набуто) під час шлюбу спадкодавця та [PERSON] , що в розумінні статті 60 Сімейного кодексу України є спільним майном подружжя. Грошові кошти для будівництва вищевказаного будинку були витрачені спільні [PERSON] та [PERSON] , оскільки відносини подружжя ґрунтувалися на принципі взаємної довіри. Відповідно до технічного паспорта від 16.12.2024 року житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , складається з: літ. «А1»- житловий будинок (загальна площа 171,7 кв. метра, житлова площа 47,8 кв. метра), літ. «Б1»-гараж, літ. «Г»- сарай, літ. «Д» навіс, літ. «Е1»- сарай, літ. «И1»- сарай літ. «Л» убиральня, №1-4;I - надвірні споруди. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла спадкоємець першої черги дружина [PERSON] . Діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] спадщину не приймали. Оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні, то оформити право власності в нотаріальному порядку позивач не може. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд: - визнати житловий будинок [ADDRESS] спільним майном подружжя - [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] в рівних частках по 1/2 частині за кожним. - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] право власності на весь житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , який складається з: літ. «А1» - житловий будинок (загальна площа 171,7 кв. метра, житлова площа 47,8 кв. метра), літ. «Б1»-гараж, літ. «Г»- сарай, літ. «Д» навіс, літ. «Е1»- сарай, літ. «И1»- сарай літ. «Л» убиральня, №1-4;I - надвірні споруди, в тому числі на 1/2 частину як власнику в спільному майні подружжя та на 1/2 частину, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась. Представник позивача [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги визнав у повному обсязі. Третя особа: [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Третя особа [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований 20.05.1978 року м. Кілія р/о ЗАГС Кілійського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 71. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.04.1979 року м. Кілія р/о ЗАГС Кілійського району Одеської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 77. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.08.1983 року м. Кілія райвідділ ЗАГС Одеської області, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 338. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований 20.06.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 68. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.12.2021 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 717. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, складений 16.12.2024 року Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] складається, з: : літ. «А1» - житловий будинок (загальна площа 171,7 кв. метра, житлова площа 47,8 кв. метра), літ. «Б1»-гараж, літ. «Г»- сарай, літ. «Д» навіс, літ. «Е1»- сарай, літ. «И1»- сарай літ. «Л» убиральня, №1-4;I - надвірні споруди. Відповідно до довідки за вих. № 1122 від 19.12.2024 року, виданої Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» вбачається, що по даним реєстрації на паперових носіях КП КМР «БТІ» станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Згідно будинкової книги за адресою: [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з листопада 1978 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно\~\~статті\~\~41 Конституції України\~\~кожен\~\~має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,визначеному законом. Статтями\~15\~та\~16 ЦК України\~передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3\~ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4\~ст. 3 зазначеного Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене\~наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5\~і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до частини першої\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України\~передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За правилами частини першої статті\~69, частини першої статті\~70 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст.\~370\~та ч. 2 ст.\~372 ЦК України\~з урахуванням положень п. 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»\~частка учасника спільної сумісної власності визначається при відкритті після нього спадщини. За відсутності доказів про те , що участь когось із учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою, частки визначаються рівними. «У разі виділу частки із майна , що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними, законом або рішенням суду . За приписами статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.\~1261\~ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України\~ 22.02.2012 року за №\~282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу, виданого з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач\~ не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту\~ в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved