Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 05 липня 2024 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У зв`язку з початком повномасштабного вторгнення рф у 2022 році відповідач разом з неповнолітніми дітьми дочкою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] виїхали до Федеративної Республіки Німеччина. Від сумісного проживання з [PERSON] . [INFO] у них народився син [PERSON] , місце народження місто Нордхаузен ФРН. Вказав, що він є біологічним батьком дитини, проте у зв`язку з тим, що на момент народження [PERSON] він не перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та перебував на території України, у свідоцтві про народження [PERSON] , виданого відповідним компетентним органом ФРН у графі батько відсутні відомості про нього, як про батька дитини. Тому, просив суд визнати його батьком громадянина України [PERSON] , який народився [INFO] у місті Нордхаузен Федеративної Республіки Німеччина. Позивач та його представник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав суду письмову заяву, згідно якої просив розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву згідно якої позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву згідно якої просила розглянути справу без її участі та ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.07.2024, сторони з 05 липня 2024 року перебувають у шлюбі, що був зареєстрований Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 977. Згідно свідоцтва про народження серії Г № 535/2022 (німецькою: G 535/2022), виданого 13 липня 2023 року уповноваженим органом реєстрації актів цивільного стану в місті Нордхаузен Федеративної Республіки Німеччина, [PERSON] народився [INFO] у м. Нордхаузен Федеративної Республіки Німеччина, мати [PERSON] , відомості про батька відсутні. Згідно довідки № 927 від 23 серпня 2023 року, виданою Посольством України у ФРН, [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Нордхаузен Федеративної Республіки Німеччина, згідно рішення Посольства України у ФРН від 23.08.2023 набув громадянства України на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України». Відповідно законодавства України [PERSON] є громадянином України з 29.09.2022. Згідно з ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Преамбула та ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов`язків по вихованню дітей. В рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» (п. 54) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Позивач [PERSON] вважає себе батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Нордхаузен Федеративної Республіки Німеччина, оскільки проживав з матір`ю дитини [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу на момент народження дитини, з якою на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі. В свою чергу, відповідач [PERSON] , яка є дружиною позивача визнає батьківство та вважає [PERSON] батьком її дитини - [PERSON] . Проте, оскільки на момент народження дитини батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою та не подали заяви про визнання батьківства, до документу про народження дитини, виданого компетентним органом іноземної держави не були внесені відомості про батька дитини. Верховний Суд зазначає, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у справі про визнання батьківства можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. За загальним правилом визнання батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для визнання батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Вказане відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц, провадження № 61-6030св18. Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, а також те, що мати дитини визнала позовні вимоги в повному обсязі, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про визнання батьківства обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved