Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за електронним договором позики на умовах фінансового кредиту в сумі 60619,00 гривень; а також витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 гривень та понесені витрати на правову (правничу) допомогу в сумі 17000,00 гривень. Рух справи. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 08.10.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано у АТ "Державний ощадний банк України" інформацію чи видавалась [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , платіжна картка [NUMBER] ; надати докази зарахування на картку [NUMBER] кредитних коштів у сумі 5000 грн, які 29.01.2021 о 18:24 були перераховані; надати ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки [NUMBER] в тому числі із зазначенням ПІБ, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, серію та номер паспорту, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо) та інші відомості про власника вказаної картки. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи, проведеного в зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади у відставку, головуючим для розгляду справи визначено суддю В.Філіп`єву. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 05.02.2025 року цивільну справу прийнято до провадження судді В.Філіп`євої, задоволено клопотання представника позивача та повторно витребувано з АТ "Державний ощадний банк України" (ЄДРПОУ: 00032129, місцезнаходження: вул.Госпітальна, 12-г, м.Київ,01001), виписку по рахунку за номером картки № [NUMBER] за період з 29.01.2021 року по 08.02.2021 року. 25.02.2025 року від представника позивача М.Ткаченко надійшло клопотання/заява про заміну відповідача у справі № 621/1089/24 та передачу справи за підсудністю. (а.с.200-205) 28.03.2025 року від представника відповідача С.Сергієнко надійшла заява, в якій сторона відповідача заперечувала проти заміни належного відповідача, передачі справи за підсудністю, та просила визнати зловживанням позивачем процесуальними правами під час подання позову за неіснуючим договором позики, залишити позовну заяву без розгляду та стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 гривень. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.04.2025 року відмовлено позивачеві в задоволенні клопотання/заяви про заміну відповідача у справі № 621/1089/24 та передачу справи за підсудністю, розгляд справи продовжено. Позиції сторін. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (далі ТОВ «Інфінанс», первісний кредитор) та відповідачем [PERSON] на підставі Заявки-анкети № 3458263 шляхом підписання електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) Відповідача був укладений Договір надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, № 0502773392/1 (далі Договір позики), за умовами якого Позичальнику (відповідачеві [PERSON] ) було надано кредит в розмірі 5000,00 гривень, строком користування 7 днів з відсотковою ставкою 1,75% за один день користування кредитом, строком дії Договору 3 роки. Вчинивши всі необхідні дії, передбачені Законом України «Про електронну комерцію», та спрямовані на укладення Договору позики, Відповідач підтвердила свої ознайомлення та згоду з умовами кредитування, Правилами надання коштів у позику, а також внесла свої особисті відомості до Заявки-Анкети про надання позики , зокрема, прізвище, ім`я, по-батькові, РНОКПП, номер мобільного телефону та номер банківської картки. ТОВ «Інфінанс» свої зобов`язання за Договором позики виконав в повному обсязі та перерахував на зазначені реквізити грошові кошти в сумі 5000,00 гривень. В свою чергу, відповідач порушила виконання зобов`язання, суму позики та обумовлені проценти не повернула, внаслідок чого утворилася заборгованість за укладеним Договором позики. 11.02.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений Договір факторингу, за яким первісний кредитор відступив за оплату право вимоги заборгованості, в тому числі й за Договором позики, укладеним з відповідачем [PERSON] , Новому кредитору. В свою чергу, ТОВ Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (позивачеві) відповідно до Договору про відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі й за Договором позики, укладеним з відповідачем [PERSON] , і таким чином позивач набув право звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за Договором надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, № 0502773392/1 від 29.01.2021 року. Посилаючись на норми статей 1054, 1050, 525, 526, 611 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитом в розмірі 5000,00 гривень, заборгованість за відсотками в розмірі 55619,00 гривень, а всього заборгованість в загальній сумі 60619,00 гривень; , витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень, та витрати на правову допомогу в сумі 17000,00 гривень (а.с. 1-3) Відповідач [PERSON] не погодилася з пред`явленим позовом та просила відмовити у його задоволенні. 07.05.2024 року від представника відповідача - адвоката С.Сергієнко до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Інфінанс» ніколи не укладалося ніякого Договору, жодних Договорів з первісним кредитором вона ніколи не підписувала. В позовній заяві зазначено номер телефону, через який, нібито, І.Картавцева згенерувала Заявку-Анкету, та підписала Договір на отримання позики одноразовим ідентифікатором. Однак вказаний в заявці номер телефону НІКОЛИ не належав [PERSON] , електронна пошта, вказана в Заявці-анкеті, також їй не належить. Відповідач ніколи не створювала електронну поштову скриньку з таким адресом. Крім того, позивачем до позовної заяви не надано доказів про належність банківської картки з номером № [NUMBER] , а також доказів перерахування грошових коштів на цю картку. З Довівдки про перерахування коштів, наданої до позовної заяви, вбачається, що грошрві кошти в сумі 5000,00 гривень перераховані з вказаної картки, а одержувачем коштів є ТОВ «Інфінанс». Відповідач наполягає на тому, що їй ніколи не належала така банківська картка і ніяких кредитних коштів вона не отримувала. Оскільки відповідач [PERSON] не укладала ніяких Договорів позики, не отримувала чужих грошових коштів, вона не несе жодних зобов`язань перед позивачем, а тому вимоги про стягнення з неї заборгованості, судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу, задоволенню не підлягають, в зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.68-73) В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні клопотання про заміну відповідача та передачу справи за підсудністю, вказавши, що предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за укладеним кредитним договором, а факт перерахування грошових коштів іншій особі за невстановлених обставин, з`ясувався тільки під час розгляду справи і не може бути підставою для відмові у захисті прав позивача Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти клопотання про заміну відповідача та передачу справи за підсудністю, просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати. Вказала, що справа перебуває в провадженні судуз квітня 2024 року, і відповідач в усіх заявах по суті заперечувала укладення будь-яких кредитних правочинів. Однак, не зважаючи на це, позивач не приймав до уваги вказані твердження, не перевіряв вказану відповідачем інформацію, а навпаки наполягав на наявності зобов`язань у відповідача, та фактично ввів суд в оману, надавши письмові докази, які містять недостовірну інформацію щодо підписання Договору позики відповідачкою, що спростовано отриманими доказами в ході судового розгляду. Обставини, встановлені судом. На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивачем до матеріалів справи надано: - Заявку-Анкету на отримання кредиту № 3458263, заповнену від імені [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з зазначенням номеру мобільного телефону та банківської картки № [NUMBER] ; яка підписана електронним одноразовим ідентифікатором 0d0j8j (а.с.5) - копію Пропозиції про укладення Договору надання позики на умовах фінансового кредиту №0502773392/1 від 29.01.2021 року, та Акцепт оферти від 29 січня 2021 року, які є складовою Договору між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] , та містять умови кредитування відповідно до вище вказаної Заявки-Анкети, а також передбачають відповідальність за невиконання Сторонами взятих на себе зобов`язань (а.с.6-7) - Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Інфінанс» (а.с.8 22), - копію Довідки про ідентифікацію клієнта, надану ТОВ «Інфінанс», згідно якої Товариство підтверджує, що клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уклала Договір позики № 0502773392/1 від 29.01.2021 року шляхом підписання одноразового ідентифікатора 0d0j8j (а.с.22, зв.бік) Яким чином первісним кредитором встановлювалася (підтверджувалася) особа позичальника (відповідача [PERSON] ), окрім введення одноразового ідентифікатора, з даної Довідки визначити неможливо. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості щодо надсилання відповідачем [PERSON] на адресу кредитора копій документів, що посвідчують особу, що підтверджують належність банківської картки, тощо. - квитанцію про сплату№ 78933194 від 29.01.2021 року про перерахування грошових коштів в сумі 5000,00 гривень за допомогою платіжної системи ipay.ua При цьому платником коштів зазначений користувач платіжної картки № [NUMBER] (без ідентифікуючих відомостей), а одержувач коштів ТОВ «Інфінанс», код ЄДРПОУ 39083990, тобто первісний кредитор. (а.с.23) - копію Довідки ТОВ «Інфінанс» та Договором факторингу про відступлення права вимоги за договором онлайн-позики з [PERSON] . Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (а.с.23, зв.бік 33) - копію Договору факторингу про відступлення прав вимоги, укладеним між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Фінанс» від 10.03.2023 року, в тому числі, за договором онлайн-позики з [PERSON] . Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (а.с.34 40); Повноваження позивача на здійснення фінансових послуг підтверджуються Статутом ТОВ «Коллект Центр», Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, установчими документами ТОВ «Сільвестр Інвестмент» (а.с.41 54) На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи надано Заявку на надання юридичної допомоги № 1253 від 07.02.2024 року, укладену між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» на загальну суму 17000,00 гривень (а.с.55 56) Згідно відповіді АТ «Ощадбанк», одержаної судом 01.11.2024 року, за результатами ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 08.10.2024 року про витребування доказів, встановлено що банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в установах АТ «Ощадбанк» не відкривалася (а.с.142) Крім того, на виконання ухвали суду від 05.02.2025 року, від АТ «Ощадбанк» 21.02.2025 року надійшла запитувана інформація, згідно якої банківська платіжна картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та надано виписку про рух коштів за вказаною платіжною карткою, з якої вбачається, що банківська картка відкрита 25.01.2024 року, а 29.01.2024 року на неї від ТОВ «Інфінанс» перераховано грошові кошти в сумі 5000,00 гривень (а.с.193-197). Мотиви суду та норми права, що підлягають застосуванню. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне: Відповідно до пунктів 1-4 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд має вирішити: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» були мотивовані тим, що між первісним кредитором ТОВ «Інфінанс» та позичальником, яким вказана відповідач [PERSON] , на підставі Заявки анкети № 3458263 на умовах Пропозиції (оферти) шляхом підписання електронним підписом Відповідача був укладений Договір надання позики на умовах фінансового кредиту № 0502773392/1, який належним чином не виконано, а отже позивач має право на стягнення суми заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків за його використання. В ході судового розгляду було встановлено й підтверджено належними доказами, що банківська платіжна картка № [NUMBER] , випущена АТ «Ощадбанк», була емітована на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] . 29 січня 2021 року на вказану банківську картку від ТОВ «Інфінанс» було зараховано грошові кошти в сумі 5000,00 гривень. Таким чином, в судовому засіданні належними й допустимими доказами спростовані твердження позивача про отримання кредитних коштів в сумі 5000,00 гривень відповідачем [PERSON] , а твердження щодо укладення відповідачкою Договору он-лайн позики від 29.01.2021 року шляхом одноразового ідентифікатора, з огляду на вище наведені обставини, викликають обґрунтований сумнів. За таких обставин, у відповідача [PERSON] відсутні будь-які договірні зобов`язання перед позивачем, в зв`язку з чим вимоги про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками за його використання задоволенню не підлягають. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Крім того, відповідно до пункту 6 ч.1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд, крім іншого, вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Згідно положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до положень статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч.1, ч.4, ч.5 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно частин 1-4 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Позивачем при поданні позову заявлено вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень та витрат на правову (правничу) допомогу в розмірі 17000,00 гривень, які в зв`язку з відмовою у задоволенні позову покладаються на позивача, згідно вище наведених положень статті 141 ЦПК України. Представником відповідача під час судового розгляду заявлено вимогу про відшкодування відповідачеві витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 10500, 00 гривень, в обґрунтування якого зазначено, що позивач, на підставі сфальсифікованих документів (підроблено анкету-заяву та інші письмові докази) про укладення кредитного договору, ввів суд в оману щодо фактичних обставин справи, та намагався безпідставно стягнути з відповідача коштів, які вона не отримувала, що є зловживанням процесуальними правами, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.4 статті 43 ЦПК України. Позивач не міг не знати про те, що кредитного договору з [PERSON] не існує, а подані письмові докази є підробними. Для захисту від необґрунтованих вимог відповідач уклала Договір з адвокатом про надання правничої допомоги, витрати за яким, згідно Акту приймання склали 10500,00 гривень. Адвокат на протязі всього судового розгляду приймала участь у судовому засіданні, складала необхідні процесуальні документи (клопотання, заперечення, відзив, заяви), які містяться в матеріалах справи, формувала правову позицію, збирала докази, а отже такий розмір витрат є обґрунтованим, тому на підставі статті 137 ЦПК України, просила стягнути понесені витрати з позивача. Представник позивача заперечувала проти стягнення на користь відповідача витрат на правову допомогу, вказавши, що такі вимоги не були заявлені відповідачем під час подання відзиву на позовну заяву, крім того, не надано детальний розрахунок вартості таких вимог та доказів їх сплати позивачем на користь адвоката. Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved