Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 січня 2011 року виконавчим комітетом Волицької сільської ради Славутського району Хмельницької області, актовий запис № 1, так як вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи у спрощеному провадженні без участі сторін, відзив на позов не подав. \~ \~ \~ \~В письмових поясненнях [PERSON] вказав, що раніше їздив на заробітки та утримував сім`ю. Але здоров`я погіршилося, він став інвалідом ІІІ групи, не може заробляти гроші. Тому у 2023 році позивачка і теща вигнали його з квартири в м. Славута. Він проживає у матері в с.Губельці Шепетівського району. Спору з позивачкою про майно та місце проживання дитини немає. Не заперечує проти розірвання шлюбу. Ознайомившись з позовною заявою, письмовими поясненнями відповідача, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 січня 2011 року у виконавчому комітеті Волицької сільської ради Славутського району Хмельницької області, актовий запис № 1, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 30 січня 2021 року (а.с.5); мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 30 червня 2011 року (а.с.7) . Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Встановлено, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, відносини як чоловік і дружина не підтримують, втратили почуття любові і поваги один до одного, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, спору про поділ майна та про місце проживання дитини між ними немає, тому суд знаходить, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті немайнові та майнові права сторін і неповнолітньої дитини. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підялгає стягненню на користь позивачки сплачений судовий збір.

Outcome: approved