Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

18.03.2025 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 06.05.2023 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 622; після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] »; судові витрати стягнути з відповідача; стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя у сторін не склалося, в них різні погляди на сімейне життя, між ними практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Окрім того, вказує, що оскільки при реєстрації шлюбу змінила прізвище, тому після розірвання шлюбу бажає відновити його на дошлюбне. Ухвалою судді від 20.03.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 14.04.2025. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити та не надавати строк на примирення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши відзив на позов, у якому просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити частково, щодо розірвання шлюбу не заперечує, в решті вимог просить відмовити. Водночас, вимоги позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень вважає безпідставними, оскільки у справі відсутні дані про те, що ТОВ «Центр правової допомоги «Консультація юриста» є адвокатським бюро чи адвокатським об`єднанням, а правова допомога, надана не суб`єктом адвокатської діяльності, не підлягає відшкодуванню в порядку ст.ст.137, 141 ЦПК України. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.05.2023 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 622, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.05.2023. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] . Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя в сторін не склалося, між ними припинилися подружні стосунки, та вони перестали вести спільне господарство. Сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що сторони не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, оскільки позивачка підтримує викладені в позові обставини, натомість відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору. Окрім того, відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що до державної реєстрації шлюбу з [PERSON] , дошлюбним прізвищем позивачки було « [PERSON] » та остання бажає відновити своє дошлюбне прізвище,суд вважає, що позов в цій частині також підлягає задоволенню. Також, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивачки слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування (частина п`ята статті 135 ЦПК України). За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про розірвання шлюбу. Отже, у малознічній справі здійснювати представництво особи в суді може особа, яка не є адвокатом. Проте поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року № 4-в/2019). Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 тачастини третьої статті 141 ЦПК України. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Як вбачається з наданого позивачем акту приймання-передачі наданих послуг № 07032505 до Договору про надання юридичних послуг/правничої допомоги № 07032505 від 13.03.2025, «Центр правової допомоги» (ТОВ «Центр правової допомоги «Консультація юриста») підготував для [PERSON] проект позовної заяви на суму 10 000 гривень. Водночас, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що юридичні послуги надавалися позивачу адвокатом, тому відсутні підстави віднесення таких витрат до витрат на професійну правничу допомогу. Від-так, вони не підлягають відшкодуванню у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 тачастини третьої статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved