Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про зменшення розміру аліментів. Позов мотивований тим, що 28.03.2017 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області було винесено рішення та стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , проживаючого в [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , проживаючої в [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] , виданий 02.03.2016 року, ІПН [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день у [PERSON] на утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Це сильно зменшує його спроможність сплачувати аліменти, оскільки на утримання цих дітей у [PERSON] йде значна частина його доходу. Враховуючи викладене, позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , а саме: з 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку замінити до 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення повноліття. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 12.03.2025 року відкрито провадження за даним позовом, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву у якій просить розгляд справи провести у її відсутність. Позовні вимоги не визнає повністю, оскільки вважає, що аліменти в розмірі 1/4 частини є найменшим розміром, що стягується на одну дитину. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 2010 по 2015 рік, за час перебування у шлюбних відносинах мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого у свідоцтві про народження (серія [NUMBER] видане 11.05.2010р.) записаний відповідач по справі [PERSON] (а.с.8). Вирішуючи вказаний спір суд керувався наступним. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя\~статті 181 СК України). За змістом статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення тощо. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Отже, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, зокрема, стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку\~\~підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 СК України, але й інші норми щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до\~статті 3,\~частин 1,\~2\~статті 27\~Конвенції ООН\~про права\~дитини від\~20\~листопада 1989\~року,\~яка ратифікована\~Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789ХІІ\~(78912)\~від 27\~лютого 1991\~року та\~набула чинності\~для України\~27\~вересня 1991\~року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 128 КЗпП,\~при кожній\~виплаті заробітної\~плати загальний\~розмір усіх\~відрахувань не\~може перевищувати\~двадцяти процентів,\~а у\~випадках,\~окремо передбачених\~законодавством України,\~-\~п`ятдесяти процентів\~заробітної плати,\~яка належить\~до виплати\~працівникові. При\~відрахуванні з\~заробітної плати\~за кількома\~виконавчими документами\~за працівником\~у всякому\~разі повинно\~бути збережено\~п`ятдесят\~процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Частиною третьою\~статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Дослідивши доводи сторін, письмові докази, встановивши обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Так, позивач є батьком трьох дітей: [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] сплачує аліменти на сина [PERSON] 1/4 частку його заробітку (доходу). Суд враховує стан здоров`я позивача, який не погіршився, стан здоров`я дітей. Суд приймає до уваги те, що у позивача [INFO] народилась ще дитини - [PERSON] , тобто доводи позивача, що його майновий стан погіршився, що він вважає підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів не підтверджено досліджуваними доказами. За встановлених обставин, доводи позивача про наявність підстав, визначених в ст. 192 СК України для зменшення стягуваних аліментів, судом не встановлено. Оцінюючи доводи позивача про зменшення розміру аліментів відповідно до ст. 128 КЗпП, ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», суд, у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, приймає до уваги правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 05.11.2018 у справі № 522/19526-16-ц, а також ураховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення майнового стану чи здоров`я позивача після винесення судових рішень про стягнення аліментів, які б стали підставою для зменшення розміру аліментів, відсутні підстави для задоволення позову. За таких обставин, позов задоволенню не підлягає. При цьому, суд приймає до уваги рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України», відповідно до якого суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, проте обсяг мотивування може бути різним залежно від характеру рішення, та Висновок Консультаційної ради європейських судів № 11 (2008), відповідно до якої виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення. Відповідно до пункту 41 зазначеного Висновку обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент сторін на підтримку кожної підстави. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed