Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Заявник звернувся з заявою до суду та просить призначити його опікуном [PERSON] , 1996р.н. Свої вимоги мотивує наступним. 26.12.2013 року Сокальським районним судом Львівської області ухвалено рішення про визнання недієздатним його рідного брата [PERSON] , 1996р.н. та призначено йому опікуна [PERSON] батька. Згодом за рішенням суду додатково опікуном брата призначено маму [PERSON] (рішення №454/1630/16-ц від 22.06.2016р.). Станом на сьогоднішній день судові рішенні не скасовані та згідно вимог чинного законодавства строк дії рішення не обмежувався певним відрізком часу. На даний час братові виповнилося 28 років, однак він через хворобу він перебуває у важкому фізичному стані. а батьки через свій вік та проблеми зі здоров`ям більше не взмозі забезпечувати синові повноцінний догляд. Зважаючи на вказане заявник змушений звернутися до суду із даною заявою. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та в наданих суду поясненнях посилався на подання виконавчого комітету Сокальської міської ради про доцільність призначення його опікуном. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Сокальської територіальної громади в судове засідання не прибув, не повідомив суд про причини неявки, заяви чи клопотань щодо предмету справи суду не надано. Дослідивши докази в справі\~ та заслухавши доводи заявника суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 26.12.2013р. №454/3055/13-ц визнано недієздатним [PERSON] , [INFO] та встановлено над ним опіку, призначивши опікуном [PERSON] . Положеннями ст.4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.3,11,13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з Рішення виконавчого комітету Сокальської міської ради від 14.01.2025р. №13 «Про надання суду подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення опікуна» було взято до уваги протокол засідання опікунської ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки та вирішено надати до суду подання щодо доцільності призначення [PERSON] опікуном недієздатним [PERSON] . Також у матеріалах справи наявна заява [PERSON] у якій вона просить суд звільнити її від обов`язків опікуна\~ над її недієздатним сином [PERSON] через стан її здоров`я, та долучено довідку від 19.04.2023р. про встановлення їй інвалідності 1 групи. Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Відповідно до ч.ч.4, 5ст.63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічними, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів. Як встановлено судом, [PERSON] звертався до опікунської ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки при виконавчому комітеті Сокальської міської ради з заявою про призначення опікуном над рідним братом [PERSON] . Правилами опіки та піклування, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 р. за №387/3680 передбачено, що опіка (піклування) встановлюється також для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. Органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається у межах їх компетенції на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад (п.1.3 Правил). Згідно з пунктом 3.1 Правил опіки та піклування, при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. В ході розгляду даної справи судом установлено, що при винесенні Подання про можливість призначення [PERSON] опікуном над рідним братом Віталієм опікунською радою було проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання у [ADDRESS] проте не доведено з посиланням на докази неможливості здійснення догляду і бути опікуном його батьків [PERSON] та [PERSON] . Виконавчий комітет Сокальської міської ради Львівської області приймаючи рішення №13 від 14.01.2025р. «Про надання суду подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення опікуна» не довів доцільність призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] . При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне рішення та висновок щодо доцільності призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20). Крім того, станом на сьогоднішній день, саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати усі обставини і необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати висновок про доцільність чи недоцільність призначення заявника опікуном. Звертаючись до суду із заявою про призначення опікуном над недієздатним братом [PERSON] не надав доказів, що батьки заявника належним чином відмовилися\~ бути опікунами за станом здоров`я а підстав того, що батько заявника [PERSON] через проблеми зі здоров`ям не може виконувати обов`язки опікуна не береться судом до уваги, оскільки такі докази не надані до матеріалів справи а оглянуті в судовому засіданні виписки з історії його хвороби свідчать про наявний у нього остеохондроз, не є у переліку захворювань,\~ за наявності яких особа не може бути кандидатом в опікуни. Звертаю увагу, що законом не заборонено встановлення опіки над недієздатною особою кільком опікунам, проте в даній заяві [PERSON] не ставить даного питання. Частиною другою статті 300 ЦПК України визначено, що суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Указаною нормою права врегульовано питання звільнення судом піклувальника або опікуна від повноважень та призначення недієздатній особі нового піклувальника або опікуна. У свою чергу, у частині п`ятій Правил опіки та піклування надано чітке розмежування правового механізму звільнення опікунів (піклувальників) від їх обов`язків та підстави і умови припинення опіки (піклування). Також суд враховує, що згідно з пунктом 3.1 Правилами опіки та піклування, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 р. за №387/3680, при призначенні опікуна (піклувальника) беруться також до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки. При призначенні опікуна обов`язково повинна враховуватися можливість особи здійснювати повноваження опікуна, що відповідно перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 336/5652/18 (провадження № 61-1595св20) звернуто увагу на те, що відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Із заявою про призначення опікуна може звернутися лише вичерпне коло осіб, а саме: орган опіки та піклування або особа, призначена опікуном. Подання про призначення опікуна особі, яка рішенням суду вже визнана недієздатною, подається у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦК України органом опіки та піклування, до якого повинен був звернутися заявник. Аналогічна позиція висвітлена у постанові Черкаського апеляційного суду від 21.06.2022 у цивільній справі 753/25044/21. Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги пояснення надані під час розгляду справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed