Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

У серпні 2024 року керівник Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай» про припинення права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Обухівської окружною прокуратурою за результатами вивчення законності використання громадянкою російської федерації [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення на території колишньої Росавської сільської ради Миронівського району Київської області, виявлено порушення вимог земельного законодавства. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1-295 від 04.03.2021 року, набула права власності на 1/2 частину земельної ділянки із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 3222986700:04:207:0001 площею 2,6305 га, яка знаходиться на території Росавської сільської ради Миронівського району Київської області, про що прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №56926673 від 04.03.2021. Набувши право власності на 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки, [PERSON] протягом року не виконала покладений на неї обов`язок, а саме не відчужила земельну ділянку. Разом із цим,\~окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні [PERSON] 1/2 частини зазначеної земельної ділянки. В зв`язку з чим, позивач просить суд припинити громадянці російської федерації [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частину земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 3222986700:04:207:0001 площею 2,6305 га, яка знаходиться на території Миронівської міської територіальної громади Обухівського району Київської області, зареєстровану у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.03.2021, шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області. Стягнути понесені судові витрати за сплату судового збору. Ухвалою суду від 02 вересня 2024 року провадження у зазначеній справі було відкрито в загальному порядку та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року, справу розглядом відкладено в зв`язку з неявкою відповідачки, її виклик здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Ухвалою суду\~від 27\~лютого 2025\~року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 21 березня 2025 року задоволено заяву керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області про забезпечення позову. Накладено арешт на 1/2 частину земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із кадастровим номером 3222986700:04:207:0001 площею 2,6305 га, власником якої є [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), посвідка на постійне проживання в Україні № [NUMBER] , видана Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області, строком дії до 11.03.2030). Заборонено державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників на земельні ділянки з кадастровим номером 3222986700:04:207:0001, що належить [PERSON] . Ухвалою суду від 02 квітня 2025 року справу розглядом відкладено в зв`язку з неявкою відповідачки, її виклик здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Прокурор Фрей Р.А. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, на задоволенні позовних вимог наполягають. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай» в судове засідання не з`явилися, подали до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Товариство не заперечує проти задоволення позову Обухівської окружної прокуратури. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилася,\~повернувся конверт\~з відміткою\~«адресат відсутній», окрім цього виклик відповідача в судове засідання було здійснено через офіційний веб-портал судової влади, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. Однак, відповідач причину неявки суду не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило. Своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належним чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, з урахуванням положень ст.\~280,\~281 ЦПК України\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Так, відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами у визначених законом випадках. Представництво прокурором інтересів держави в суді відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Обґрунтування наведені прокурором в позові щодо представництва в суді суд вважає достатніми для його звернення у суд, оскільки порушуються питання захисту інтересів держави, і інші державні органи не здійснили ефективний захист інтересів держави щодо захисту її майнових прав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, набула права власності на 1/2 частину земельної ділянки із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 3222986700:04:207:0001 площею 2,6305 га, яка знаходиться на території Росавської сільської ради Миронівського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого в.о. державного нотаріуса Миронівської районної державної нотаріальної контори Полковніковою Т.А. 04 березня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-295. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №342833818 право власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 3222986700:04:207:0001 зареєстровано 04.03.2021 року за [PERSON] , країна громадянства російська федерація. [PERSON] надала в оренду належну їй 1/2 частку земельної ділянки\~з кадастровим номером 3222986700:04:207:0001, у розмірі 1, 3152 га товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай» в особі регіонального директора ВП Миронівка ТОВ НВФ Урожай Харченка В.М., строком на 10 років, що підтверджується договором оренди земельної ділянки №1 від 05.03.2021 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №259560966. Виконувач обов`язків керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області було звертався із запитом №56/3-9807 вих-23 від 15.08.2023 року до Державної міграційної служби України, про надання інформації щодо фактів документування посвідками на тимчасове або постійне проживання на території України для виїзду за кордон (із зазначенням наявних даних щодо вказаної особи, громадянства, номерів телефонів, адрес проживання на території іноземної держави та на території України), зокрема, стосовно відповідача [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] та отримано відповідь, в якій зазначено, що громадянка російської федерації [PERSON] , [INFO] , документована Центральним міжрегіональним управлінням ДМС України у м. Києві та Київській області посвідкою на постійне проживання № [NUMBER] , строком дії до 11.03.2030. також за наявною в ДМС інформацією, місце проживання [PERSON] зареєстровано у [ADDRESS] . Керівник Обухівської окружної прокуратури Київської області направив Головному управлінню Держгеокадастру у м. Киві та Київській області листа № 56/3-5097 вих-24 від 07.06.2024 року, в якому повідомив про виявлені порушення ст. ст. 81, 145 Земельного кодексу України. Просив вжити заходи щодо їх усунення, у тому числі в судовому порядку. Однак уповноваженим державним органом заходи щодо конфіскації земельної ділянки в дохід держави не вжито, листом № 10-10-0.61-5996/2-24 від 20.06.2024 повідомлено окружну прокуратуру про неможливість звернення до суду із відповідним позовом, у зв`язку з неможливістю сплати судового збору. У цій справі існує спір про перебування у власності іноземного громадянина особливо цінних земель сільськогосподарського призначення, що охороняються державою. Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Відповідно до ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Земельні відносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України. а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст. 3 Земельного кодексу України). Згідно ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних земель. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Відповідно до частини 4 статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно в ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 145 Земельного кодексу України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Підстави набуття права власності на землю громадянами визначені у ст. 81 Земельного кодексу України. Відповідно до положень ч. 2, ч.3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки вищевказаних категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. Отже, єдиною законною підставою отримання у власність іноземним громадянином земельної ділянки сільськогосподарського призначення є прийняття спадщини. Водночас, положення ч.4 ст. 81 Земельного кодексу України містить обмеження щодо володіння землями сільськогосподарського призначення, прийнятими у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, та зобов`язує їх протягом року здійснити відчуження таких земель. Дане положення Закону було чинним на час набуття відповідачем права власності на 1/2 частки спірної земельної ділянки. Вказана вище норма Закону є імперативною, і не дотримання таких приписів тягне за собою цивільну відповідальність, передбачену Законом. Так, за нормами земельного законодавства не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених Земельним кодексом України, є підставою для припинення права власності на земельну ділянку (пункт «е» ч.1 ст. 140 ЗК України). Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до пункт «в» ч.1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду (ч.2 ст. 145 ЗК України). Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18.09.2013 (справа № 6-92цс 13), основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення ЄС від 11.03.2003 р. «Новоселецький проти України», від 01.06.2006 «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Нормами Земельного кодексу України чітко визначені права іноземців щодо спадкування земельних ділянок сільськогосподарського призначення та обов`язок припинити право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом її відчуження протягом року. Захищаючи права іноземців на отримання земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність шляхом спадкування, українським законодавством встановлений річний термін на відчуження такої земельної ділянки. При цьому, слід зазначити, що пункт 15 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, яким встановлено заборону купівлі-продажу або іншим способом відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, не поширюється на ці правовідносини, оскільки положення ч.4 ст. 81 Земельного кодексу України є імперативними. (Лист-роз`яснення Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013р. № 10-71/0/4-13). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , яка є громадянкою російської федерації, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1-295 від 04.03.2021 року, набула права власності на 1/2 частку земельної ділянки із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 3222986700:04:207:0001 площею 1,3152 га, яка знаходиться на території Росавської сільської ради Миронівського району Київської області. Однак, протягом року після державної реєстрації права власності (04.03.2021 року) добровільно не відчужила земельну ділянку. Таким чином, [PERSON] не виконала вимоги ч.4 ст.81 Земельного кодексу України та протиправно залишається власником земельної ділянки, яка не може перебувати у власності відповідача згідно законодавства України. Пунктом 10 ч.1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію, як одну з підстав припинення права власності. Згідно ч.1 ст. 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що право власності відповідача на 1/2 частку земельної ділянки із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 3222986700:04:207:0001 площею 2,6305 га, яка знаходиться на території Росавської сільської ради Миронівського району Київської області - підлягає примусовому припиненню, шляхом конфіскації вказаної земельної ділянки. Отже, позовні вимоги керівника Обухівської окружної прокуратури підлягають задоволенню. При поданні позову за рахунок бюджетних коштів Київської обласної прокуратури, було сплачено судовий збір у розмірі 3\~028, 00 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь платника судового збору у відповідності до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved