Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

07 жовтня 2024 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про\~стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, 19 вересня 2019 року між акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачкою було укладено угоду № 491011486, за умовами якої відповідачці надано кредит у розмірі 24\~534,62 грн, строком до 20.09.2024, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 39,90 %. 17.05.2021 було укладено договір № 2 відповідно до якого акціонерне товариство «Альфа-Банк» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 491011486. 18.05.2021 товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 491011486. В свою чергу, товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за договором № 491011486. Станом на день формування позовної заяви загальний розмір заборгованості відповідача за договором становить 67 313,15 грн, з яких: 23\~630,15 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 26\~466,39 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Посилаючись на вищевикладені обставини, представник позивача просив суд стягнути з відповідачки заявлену заборгованість, витрати на правову допомогу в розмірі 16\~000 грн, та судовий збір. Представниця позивача\~Ткаченко М.\~у судове\~засідання не\~з`явилася,\~надала суду\~заяву про\~розгляд справи\~без її\~участі,\~позов підтримала\~у повному\~обсязі,\~не заперечувала\~проти заочного\~розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 19 вересня 2019 року між акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачкою було підписано анкету-заяву, оферту на укладення угоди про надання кредиту № 491011486, за умовами якої відповідачці надано кредит у розмірі 24\~534,62 грн, строком до 20.09.2024, зі сплатою процентної ставки в розмірі 39,90 % річних, тип ставки фіксована. Також, було погоджено та підписано відповідачкою графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. 17.05.2021 було укладено договір № 2 відповідно до умов якого акціонерне товариство «Альфа-Банк» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 491011486. Після цього, 18.05.2021 товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 491011486. В свою чергу, товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за договором № 491011486. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору, станом на 10.09.2024 загальний розмір заборгованості становить 67 313,15 грн, з яких: 23\~630,15 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 26\~466,39 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до\~частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Із положень ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановленні договором. Як передбачено ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно положень пункту 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 цього Кодексу\~визначає, щодо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі строки і на умовах, передбачених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2\~ст. 1050 ЦК України). За правилами, встановленими статтями\~526,\~530,\~611,\~629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу\~та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, враховуючи невиконання відповідачкою правомірних вимог позивача, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2024 рік, складала 3028 грн. Згідно вимог статті 137 ЦПК України,\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited»\~проти України», заява N 19336/04). Позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 16 000 грн, на підтвердження понесення яких надано договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», заявку про надання юридичної допомоги № 311 від 05.07.2024, та виписку з акту надання юридичної послуги від 05.09.2024, відповідно до яких АО «Лігал Ассістанс» надано ТОВ «Коллект Центр» наступну правову допомогу: надання усної консультації з вивченням документів тривалістю 2 години вартістю 4000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду тривалістю 4 годин вартістю 12 000 грн. Однак, з урахуванням критерію розумності, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги під час розгляду справи, суд не може погодитись із наведеним розрахунком в повному обсязі, та враховуючи співмірність складності справи, виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі N 922/1964/21 (провадження N 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial