Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Галицького районного суду Івано-Франківської області з вищевказаною позовною заявою в якій після відмови від частини позовних вимог та просить суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що [INFO] померла мама позивача - [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно. Спадкоємцями за законом майна [PERSON] є: позивач, її сестра [PERSON] та їхній брат [PERSON] , які фактично вступили в управління і володіння майном, оскільки проживали разом зі своєю матір`ю за однією адресою. Однак. До часу звернення позивачем до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ніхто окрім неї не звертався. За життя матері належала садиба - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок побудований у 1958 р. батьками [PERSON] , в подальшому зводилися господарські будівлі. Будинок числиться за її померлою мамою - [PERSON] . Має намір оформити спадкові права на 1/3 житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак перешкодою у нотаріальному оформлені є відсутність правовстановлюючих документів. Тому, приватним нотаріусом Засєдко Н.І. відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою суду від 13.09.2024 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с.34). Ухвалою суду від 22.10.24 року витребувано від приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Засєдко Н.І., копії спадкової справи №79/2024 зведеної 07.06.2024 р. після [PERSON] , яка померла [INFO] , закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.51). 05.03.2025 року представник позивача - адвоката Крохмалюк С. подала через канцелярію суду заяву, згідно якої позивач відмовляється від частини заявлених позовних вимог та просить: визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] (а.с.96). В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача - Крохмалюк С. через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила про підтримання позову, просила задовольнити позов (а.с.96). Відповідач - [PERSON] через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає в повному обсязі (а. с. 44). Відповідач - [PERSON] через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, щодо позовних вимог не заперечує, просить розгляд справи проводити без його участі (а. с.46). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Засєдко Н.І. через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.92). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, у в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть, [NUMBER] від 01.11.2002 р., копією свідоцтва про народження позивачки [NUMBER] та копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 10.09.1992 між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 8,9,13). Заповіту [PERSON] не залишила, що стверджується довідкою виданою Тустанським старостинським округом Дубовецької сільської ради від 03.06.2024 р. №281 (а.с.14). Спадкоємцями за законом майна [PERSON] , які прийняли спадщину та вступили у володіння спадковим майном, були: позивач, її сестра [PERSON] та їхній брат [PERSON] (факт родинних з`язків стверджується копіями свідоцтв про народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] (а.с.10,11,12)) які фактично вступили в управління і володіння майном, оскільки проживали разом зі своєю матір`ю за однією адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою виданою старостою Тустанського старостинського округу А. Гарматюком від 04.06.2024 №284 (а.с.15). Відповідно до даних наявної у справі копії технічного паспорта на будинок садибного типу по [ADDRESS] від 05.06.2024 року, виготовленого на замовлення позивача, загальна площа житлового будинку становить 40,4 м2, розмір житлової площі 19,1 м2 (16-18). Згідно виписки з облікової карти об`єкта погосподарського обліку №3 №01-0267-1 вищезазначений житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] числиться за померлою [PERSON] . Житловий будинок побудований в 1958 році (а.с.19). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.06.24 р. № 381253400 право власності на житловий будинок, по [ADDRESS] не зареєстроване (а.с.20). Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 15.07.2024 р., ринкова вартість домоволодіння, що знаходиться заадресою: [ADDRESS] , без врахування вартості земельної ділянки, становить 41700 грн. (а.с.21). Приватним нотаріусом Засєдко Н.І. заведено спадкову справу, що стверджується копією спадкової справи, заведеної 04.06.2024 р. №71/2024 (а.с. 59-75), проте постановою нотаріуса від 12 червня 2024 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутності права власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - Постанова ПВСУ від 30.05.2008 року № 7) відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР). Станом на день смерті спадкодавця, діяли норми Цивільного кодексу Української РСР, які передбачали наступне. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до статтей 529, 530 ЦК УРСР існує дві черги спадкоємців за законом: спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родичу. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та баба померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР). Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5, яка діяла на той час, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: - довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; - довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; - запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Крім цього, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Отже, позивачка є спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті своєї матері та фактично вступила у володіння спадковим майном. З огляду на викладене, суд приходить до висновку паро наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Outcome: approved