Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою в інтересах дитини [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , Орган опіки та піклування районної адміністрації по Дніпровському району Запорізької міської радипро позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними доказами, доданими до позовної заяви. Також вказує, що відповідач вже була позбавлена батьківських прав відносно чотирьох дітей, що свідчить про низький рівень її батьківського потенціалу. Ухвалою про відкриттяпровадження у справі від 04.12.2024 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у загальному провадженню, призначено підготовче засідання. Ухвалою від 16.01.2025 залучено до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування районної адміністрації по Дніпровському району Запорізької міської ради.Зобов`язано Орган опіки та піклування районної адміністрації по Дніпровському району Запорізької міської радинадати суду висновок щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON] був поданий до суду 30.01.2025. Ухвалою про призначення судового розгляду від 19.02.2025 закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в позові, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являлася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву не надала. Клопотань про відкладення розгляду чи зупинення розгляду справи не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила наступне. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином причини неявки суду не повідомив. Допитана, відповідно до вимог ст. 232 ЦПК України, малолітня [PERSON] (4 роки), в судовому засіданні суду пояснила, що проживає з бабою та татом, тато на війні. Баба та тітка купує їй одяг, готує смачні блюда займається з нею. Маму бачила давно, вона приходила у гості. Жити з нею не звала. З днем народження та святами не вітає. Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, допитавши малолітню, дослідивши матеріали справи та документи надані на обґрунтування позову, висновок органу опіки та піклування, суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 14 січня 2021 року. Батько дитини [PERSON] , [INFO] , перебував в лавах ЗСУ, відповідно до сповіщення сім`ї від 10.06.2024 №4776, виданим [INFO] , зник безвісті 05.10.2024 поблизу н.п. Вєсьолоє Глушковського району Курської області російської федерації, що підтверджується копією сповіщення сім`ї №4776. Мати дитини [PERSON] , [INFO] , проживає окремо від дитини, участі у її житті та вихованні не бере, не допомагає їй матеріально, іноді у стані з ознаками алкогольного сп`яніння телефонує доньці. Згідно з листом відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 21.10.2024 №08-098/1622, спеціалістами відділу здійснений вихід за місцем реєстрації та останнього відомого проживання [PERSON] [ADDRESS] . Скласти акт обстеження умов проживання не виявилось можливим, оскільки двері ніхто не відчинив. З пояснень сусідів, жінка не мешкає за вказаною адресою близько двох років, іноді приходить переночувати, про фактичне місце проживання [PERSON] нічого не відомо. [PERSON] заочним рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13.03.2024 (справа №334/11743/23) позбавлена батьківських прав по відношенню до чотирьох своїх дітей. Відповідно до вироку Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24.10.2017 року (справа №334/46/17), [PERSON] визнана винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 Кримінального кодексу України, їй призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» [PERSON] звільнена від відбування покарання призначеного за ч.1 ст.289 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. Згідно з вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 07.11.2018 року (справа №332/2080/18) [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 Кримінального кодексу України і їй призначене покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. 17.10.2024 до відділу по району звернулась бабуся дитини [PERSON] із заявою про тимчасове влаштування онуки в її родину, оскільки та опинилась без батьківського піклування. Наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 17.10.2024 №4378 малолітня [PERSON] тимчасово влаштована в родину бабусі та проживає з нею за адресою: [ADDRESS] . 17.10.2024 відділом по району здійснений вихід за місцем проживання дитини разом за місцем мешкання бабусі: [ADDRESS] . За підсумками виходу встановлено, що умови проживання задовільні, в житлі створені всі належні умови для проживання та виховання дитини. Згідно з оцінкою рівня безпеки дитини від 17.10.2024, ознаки небезпеки в родині відсутні, є потреба в проведенні оцінки потреб родини. Відповідно до оцінки потреб Запорізького міського центру соціальних служб, складеним з 17.10.2024 по 18.10.2024, в родині наявні складні життєві обставини через ухилення матері дитини від виконання батьківських обов`язків. Згідно з листом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» від 24.10.2024 №2581/01-08, малолітня [PERSON] перебуває під спостереженням центру з народження. За період спостереження дитина - добре розвивалась і зростала, на диспансерному обліку не перебувала. Зазвичай дитину приводили на прийом обидва батьки, останній раз мати була з дитиною на прийомі 08.07.2022. До 08.07.2022 мати з дитиною своєчасно проходила планові огляди та вакцинації. В період з липня 2022 по липень 2023 року дитина була з бабусею за межами області, за медичною допомогою до лікарів центру не зверталися. З липня 2023 року дитина приходила у супроводі батька та бабусі [PERSON] . Протягом останнього року мати дитини, [PERSON] станом, здоров`я дитини не цікавилась, з адміністрацією закладу не спілкувалась. Відповідно до листа закладу дошкільної освіти №155 «Калинка» від 21.10.2024 №01.15/88, малолітня [PERSON] зарахована до вказаного закладу 27.08.2024, документи про зарахування дитини надавалися бабусею, батьківські збори відвідувала бабуся, з якою також підтримує зв`язок вихователь групи. Мати дитини [PERSON] не підтримує зв`язок ані з адміністрацією закладу, ані з вихователями групи. Вона у закладі не з`являлась, батьківські збори не відвідувала. Вихованням дитини займається бабуся [PERSON] 31.10.2024 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району розглядалось клопотання відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про доцільність - або недоцільність звернення до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її доньки [PERSON] . Питання розглядалось в присутності бабусі дитини [PERSON] . Запросити матір на засідання не виявилось можливим через відсутність зв`язку з нею та інформації щодо ї фактичного місцезнаходження. З висновку органу опіки та піклування, районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району №17.01/01-27/97 від 29.01.2025 вбачається, що розглянувши ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2025 року, позовну заяву органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, подання відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради щодо позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] . [INFO] , надані та зібрані документи, рішення комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради подніпровському району від 23.01.2025 протокол № 2/5, орган опіки та піклування дійшов висновку: Мати гр. [PERSON] . [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , не бере участі у вихованні та розвитку дитини, матеріально не забезпечує, життям та здоров`ям доньки не цікавиться, іноді у стані з ознаками алкогольного сп`яніння телефонує доньці. До суду або органів опіки та піклування з приводу встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні матері з донькою не зверталася. Батько - [PERSON] , [INFO] , перебував в лавах ЗСУ, відповідно до сповіщення сім`ї від 10.06.2024 №4776, виданим [INFO] , зник безвісті 05.10.2024 поблизу н.п. ВєсьолоєГлушковського району Курської області російської федерації. Спеціалісти відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської здійснили вихід за місцем реєстрації та останнього відомого місця проживання гр. [PERSON] , але скласти акт обстеження умов проживання не виявилось можливим, оскільки двері ніхто не відчинив. З пояснень сусідів, жінка не мешкає за вказаною адресою близько двох років, іноді приходить переночувати, про фактичне місце проживання гр. [PERSON] нічого не відомо. Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2017 року (справа №334/46/17) гр. [PERSON] визнана винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 Кримінального кодексу України, їй призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три)роки. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» гр. [PERSON] звільнена від відбування покарання призначеного за ч.1 ст. 289 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. Згідно з вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2018 року (справа №332/2080/18) гр. [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України і їй призначене покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2024 (справа №334 11743/23) гр. [PERSON] позбавлена батьківських прав по відношенню до чотирьох своїх дітей. 17.10.2024 до відділу по Вознесенівському району звернулась бабуся дитини [PERSON] із заявою про тимчасове влаштування онуки в її родину, оскільки та опинилась без батьківського піклування. Наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 17.10.2024 № 4378 малолітня [PERSON] тимчасово влаштована в родину бабусі та проживає з нею за адресою: [ADDRESS] . 17.10.2024 відділом по району здійснений вихід за місцем проживання дитини разом за місцем мешкання бабусі. За підсумками виходу встановлено, що умови проживання задовільні, в житлі створені всі належні умови для проживання та виховання дитини. Згідно з оцінкою рівня безпеки дитини від 17.10.2024, ознаки небезпеки в родині відсутні, є потреба в проведенні оцінки потреб родини, в родині наявні складні життєві обставини через ухилення матері дитини від виконання батьківських обов`язків. Згідно з листом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» від 24.10.2024 №2581 01-08, малолітня [PERSON] перебуває під спостереженням центру з народження. За період спостереження дитина добре розвивалась і зростала, на диспансерному обліку не перебувала. Зазвичай дитину приводили на прийом обидва батьки, останній раз мати була з дитиною на прийомі 08.07.2022. До 08.07.2022 мати з дитиною своєчасно проходила планові огляди та вакцинації. В період з липня 2022 по липень 2023 року дитина була з бабусею за межами області, за медичноюдопомогою до лікарів центру не зверталися. З липня 2023 року дитина приходила супроводі батька та бабусі [PERSON] . Протягом останнього року мати дитини гр. [PERSON] станом здоров`я дитини не цікавилась, з адміністрацією закладу не спілкувалась. Відповідно до листа закладу дошкільної освіти № 155 «Калинка» від 21.10.2024 №01.15/88, малолітня [PERSON] зарахована до вказаного закладу27.08.2024, документи про зарахування дитини надавалися бабусею, батьківські збори відвідувала бабуся, з якою також підтримує зв`язок вихователь групи. Мати дитини [PERSON] не підтримує зв`язок ні з адміністрацієюзакладу, ні з вихователями групи. Вона у закладі не з`являлась, батьківські збори не відвідувала. Вихованням дитини займається бабуся [PERSON] . Відповідно довимог ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повно: загальної середньої освіти. Передача дітей на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку піклування про них. Порушуючи зазначені вимоги, матиухиляється та самоусунулася від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини. Згідно зі ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, є хронічними алкоголіками або наркоманами, не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Враховуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги, що гр. [PERSON] , [INFO] неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до доньки, права та інтереси якої повинні бути захищені у встановленому законом порядку, з метою захисту її прав та інтересів, вважати за доцільне позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Окрім того, позивачем до матеріалів справи на підтвердження низького рівня батьківського потенціалу відповідача надано копію заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2024 у справі №334/11743/23 (провадження №2/334/750/24) за позовом органу опіки і піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про позбавлення батьківських прав. Вказаним заочним рішенням позов задоволено та позбавлено відповідача батьківських прав відносно чотирьох дітей. Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2024 у справі №334/11743/23 набрало законної сили 13.04.2024. Також позивачем в якості характеризуючих матеріалів відповідача надано копії: - вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2017 у справі №334/46/17, яким [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» у 2016 році» звільнено [PERSON] від відбування покарання призначеного за ч. 1 ст. 289 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Цивільний позов задоволений. Вирок набрав законної сили 24.11.2017 р. - вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 07.11.2018 у справі №332/2080/18, затверджено по кримінальному провадженню №42018080000000238 угоду про визнання винуватості від 26 червня 2018 року, укладену між прокурором прокуратури Запорізької області та обвинуваченою [PERSON] . Визнано [PERSON] винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено їй із застосуванням ст.69 КК України узгоджене покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України засуджені від відбування покарання звільнено, якщо вона протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України. З метою захисту прав дитини [PERSON] , [INFO] , позивач звернувся до суду з позовом в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до вказаної дитини та стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою в розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточені. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-учасниці дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»). Із роз`яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 від 19.12.2008 року) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження аргументи позову щодо ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Суд вважає неналежним виконання батьківських обов`язків відповідачки. Суд прийшов до висновку про необхідність застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, якою передбачено, що батько, матір можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Суд прийшов до такого висновку, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що матір дитини - [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: покинула дитину, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, проживає не відомо де, свідомо нехтувала своїми батьківськими обов`язками. Крім того, судом прийнято до уваги, що відповідач також позбавлена батьківських прав по відношенню до чотирьохдітей. Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки остання тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). З урахуванням встановлених судом обставин, наданих доказів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь опікуна (піклувальника) чи установи, під опікою яких буде перебувати дитина, на її утримання аліменти у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку щомісячно, від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ст. 430 ЦПК України, стягнення аліментів за один місяць підлягає зверненню до негайного виконання. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачем заявлено дві вимоги майнового та немайнового характеру, а саме: стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. У зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі та тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 2 422,40 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, із відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved