Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~У липні 2024 року адвокат Івашко В.В., в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати померлим сина заявника, [PERSON] , [INFO] , 24 грудня 2023 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що [PERSON] призваний за мобілізацією, який спочатку проходив службу у в/ч [NUMBER] [ADDRESS] , а наказом командира в/ч [NUMBER] № 345 від 26 листопада 2023 року був зарахований до списків особового складу. 27 грудня 2023 року заявник отримав сповіщення сім`ї, згідно якого [INFO] повідомив, що його син зник безвісти 24 грудня 2023 року під час штурмових дій противника в районі населеного пункту Синьківка Куп`янського району Харківської області, захищаючи волю та незалежність України. Згідно з наказом командира в/ч [NUMBER] № 193 від 11 січня 2024 року солдата [PERSON] визнано зниклим безвісті поблизу населеного пункту Синьківка Куп`янського району Харківської області за особливих обставин під час виконання службових (бойових) завдань за призначенням із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України з 24 грудня 2023 року. За заявою заявника через зникнення сина відкрито кримінальне провадження. В останнього є підстави вважати сина [PERSON] зниклим безвісти за обставин, що загрожували йому смертю. Вказані обставини позбавляють [PERSON] можливості здійснити державну реєстрацію смерті сина в органах ДРАЦС, а також оголошення сина померлим необхідне для отримання свідоцтва про смерть та соціальної грошової допомоги. Ухвалою судді від 09 серпня 2024 року прийнято до розгляду заяву та відкрито провадження у даній справі за правилами окремого провадження, якою з ініціативи суду залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб: військову частину [NUMBER] , Міністерство оборони України та Ічнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 28); 02 вересня 2024 року представником заінтересованої особи Міністерства оборони України подано клопотання, в якому останній просить проводити всі судові засідання по справі в режимі відеоконференції (а.с. 36-37, 45-53), яке ухвалою суду від 02 вересня 2024 року було задоволене (а.с. 54); 19.09.2024 року Ічнянськии відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано копію актового запису про народження [PERSON] (а.с. 118, 119); 12.12.2024 року заінтересованою особою в/ч [NUMBER] подане клопотання про зупинення провадження у справі (а.с. 174-175), яке ухвалою суду від 25.12.2024 року було задоволене (а.с. 189-191); 30 грудня 2024 року ухвалою суду поновлено провадження у справі (а.с.196);10.02.2025 року надійшов лист від Міністерства Національної єдності України (а.с. 219); 01.04.2015 року від Міністерства розвитку громад та територій України до суду надійшов лист. Представником заінтересованої особи Міністерства оборони України Матієнком О.Б.\~09.09.2024\~року подане\~пояснення на\~заяву [PERSON] \~відповідно до\~яких заперечував\~проти задоволення\~заяви останнього,\~з посиланням\~на те,\~що вказана заява не може бути розглянута у порядку окремого провадження і підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав. Відповідно до ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Для встановлення факту необхідна наявність обов`язкових умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення в особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 1, 5 постанови від 31.03.1995 року № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Виходячи з цього, критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. Наявність спору про право повинна встановлюватись за ознакою можливого заперечення суб`єктивного права особи, щодо якого виникає спір. З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Заявник зазначає, що оголошення померлим [PERSON] необхідне для отримання свідоцтва про смерть, оформлення спадщини та отримання одноразової грошової допомоги за загибель військовослужбовця при виконанні завдань по захисту Батьківщини. У випадку задоволення заяви у даній справі у порядку окремого провадження і оголошення [PERSON] померлим безпосередньо впливатиме на права та обов`язки його спадкоємців, а також на їхнє право на отримання одноразової грошової допомоги, що свідчить про наявність спору про право. Також це вплине на права та обов`язки Міноборони як органу, який уповноважений на прийняття рішень про виплату одноразової грошової допомоги, оскільки за наслідками задоволення заяви у даній справі у заявника виникнуть підстави для звернення за виплатою одноразової грошової допомоги. Також Міноборони просить суд звернути увагу на те, що нормами ч. 2 ст. 46 ЦК України передбачено можливість оголошення зниклої безвісти у зв`язку з воєнними діями особи померлою після спливу, щонайменше, 6-місячного строку з дня закінчення таких воєнних дій, а не з дати зникнення безвісти такої особи. Тобто, строки, сплив яких є передумовою для можливості відкриття провадження у справі про оголошення особи померлою, які визначені у ч. 2 ст. 46 ЦК України, ще не почали спливати, у зв`язку з чим відсутні нормативно визначені у ЦК України підстави для оголошення [PERSON] померлим. Просив у задоволенні вимог [PERSON] відмовити (а.с. 89-93). Пояснень щодо заяви [PERSON] від інших заінтересованих осіб не надійшло. У судовому засіданні [PERSON] підтримав свою заяву та просив її задовольнити із зазначених у ній підстав. Представник заявника [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. \~ \~ \~ \~Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Представник\~заінтересованої особи\~Ічнянського відділу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Прилуцькому районі\~Чернігівської області\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції у\~судове засідання\~також не\~з`явився,\~надавши заяву\~про розгляд\~справи за\~відсутності та\~не заперечення\~проти заявлених\~вимог заявника. Представники заінтересованої особи Міністерства оборони України Куртмоллаєв А.Е.\~та Матієнко\~О.Б.\~у судовому засіданні заперечували проти задоволення заявлених вимог [PERSON] з підстав, викладених у поясненнях на заяву у справі. Представник заінтересованої особи військової частини [NUMBER] у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених вимог заявника заперечував, посилаючись на ч. 2 ст. 46 ЦК України, згідно якої фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій, а також на те, що у справі є спір про право, який повинен розглядатися у порядку позовного провадження. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Судом установлено, що заявник [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 27). \~ \~ \~ \~Згідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 26 листопада 2023 року № 345, солдата [PERSON] , призваного за мобілізацією, який прибув для подальшого проходження військової служби з військової частини [NUMBER] [ADDRESS] , відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 21 листопада 2023 року № 153-РС, з 26 листопада 2023 року зараховано до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механічної роти [NUMBER] механізованого батальйону, ВОС-101533А (а.с. 14). \~ \~ \~ \~Із довідки військової частини [NUMBER] за № 17806 від 27 грудня 2023 року вбачається, що солдат [PERSON] в період з 01 грудня 2023 року по 24 грудня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с. 13). \~ \~ \~ \~Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, зокрема з 24 лютого 2022 року, є загальновідомими, і в силу ч. 3\~ст. 82 ЦПК України\~не підлягають доказуванню. \~ \~ \~ \~Правовий режим воєнного стану триває з 24 лютого 2022 року по теперішній час. 27 грудня 2023 року [INFO] на адресу [PERSON] надіслано сповіщення, в якому повідомлялося, що його син солдат військової служби за мобілізацією [PERSON] , [INFO] , номер обслуги 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механічної роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , зник безвісти 24 грудня 2024 року під час штурмових дій противника в районі населеного пункту Синьківка Куп`янського району Харківської області (а.с. 63-на звороті). 28 грудня 2023 року [PERSON] звернувся до ВП № 2 (м. Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області із заявою за фактом зникнення сина [PERSON] , [INFO] , який є військовослужбовцем, проходив службу в ЗСУ у в/ч [NUMBER] та зник безвісти. Останній раз виходив на зв`язок 18 грудня 2023 та перебував в с. Синьківка Куп`янського району Харківської області. Кримінальне провадження № 12023270440000021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1\~ ст. 115 КК України, внесено до ЄРДР (а.с. 12). Як убачається з довідки в/чА0409 № 17806 від 27.12.2023 року, [PERSON] дійсно у період з 01.12.2023 року по 24.12.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с. 13). \~ \~ \~ \~У наказі командира в/ч [NUMBER] від 11 січня 2024 року № 193 «Про результати службового розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця військової служби за мобілізацією солдата [PERSON] » зазначено, що [INFO] в період часу з 20-20 год до 23-45 год внаслідок штурмових дій з боку підрозділів збройних сил російської федерації на спостережний пункт, розташований поблизу населеного пункту Синьківка Куп`янського району Харківської області, зник безвісти номер обслуги 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механічної роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] (а.с. 4-5). \~ \~ \~ \~Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 29 лютого 2024 року № 20240229-1441 та Витягу із акту службового розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця військової служби за мобілізацією солдата [PERSON] останній вважається безвісті відсутнім військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України з 24 грудня 2023 року (а.с. 6-11). Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia)\~це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,\~протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру\~протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років»\~та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,\~протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру\~протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру». У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість. Велика Палата Верховного Суду у постанові від15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 такожзвертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання. Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. При цьому, приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Воєнний стан\~це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»). За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі): -воєнний стан\~це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; -бойові дії\~форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); -воєнні дії\~організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; -район воєнних (бойових) дій\~визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями. Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом». Із пояснювальної записки до проєкту Закону про правовий статус осіб, зниклих безвісти: «Беручи до уваги триваючий збройний конфлікт на території України та його наслідки як для населення в цілому, так і для окремих осіб, найбільш доцільним є прийняття окремого закону, який визначатиме правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечуватиме правове регулювання відносин, пов`язаних з обліком цих осіб та їх розшуком, з метою максимального подолання руйнівних наслідків конфлікту». Збройний конфлікт\~це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»). Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 виснувано, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі\~Наказ № 309). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій\~правовій визначеності. Україна є соціальною, правовою державою (стаття 1); людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3 Конституції України). В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України). Цей принцип є однією з основних засад цивільного судочинства (пункт 1 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 129 Конституції України, частина перша статті 10 ЦПК України), на якому має бути засноване судове рішення (частина перша статті 263 ЦПК України). Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності. Він вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності. У Доповіді «Верховенство права», схваленій Європейською комісією «За демократію через право» на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25\~26 березня 2011 року) (CDL-AD(2011)003rev), зазначено, що держава зобов`язана дотримуватись законів, які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю; передбачуваність означає, що закон має бути … проголошений наперед\~до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку (пункт 44); юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (пункт 46); юридична визначеність також означає, що держава загалом повинна дотримуватись узятих на себе певних зобов`язань, виконувати покладені на неї певні функції чи виголошені нею перед людьми певні обіцянки (поняття «законні очікування») (пункт 48). За висновками Європейського суду з прав людини (далі\~ЄСПЛ), поняття «якість закону» означає, що національне законодавство має бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі правила поведінки, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (рішення ЄСПЛ у справах «C. G. та інші проти Болгарії» від 24 квітня 2008 року (C. G. and Others v. Bulgaria, заява № 1365/07, параграф 39), «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року (Oleksandr Volkov v. Ukraine, заява № 21722/11, параграф 170)). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення ЄСПЛ у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. France, заява № 17862/91, параграфи 31\~32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v. Ukraine, заява № 20372/11, параграф 65)). Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття цієї постанови російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2014 року № 15-рп/2004, одним із проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим його культурним рівнем. Справедливість є однією з основних засад права та є вирішальною у визначенні права як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. Судом установлено, що заявник [PERSON] 29 липня 2024 року звернувся до суду із заявою про оголошення померлим свого сина [PERSON] , [INFO] , датою смерті вважати [INFO] , місце смерті населений пункт Синьківка Куп`янського району Харківської області. Згідно листа Міністерства розвитку громад та територій від 22.03.2025 року Мінрозвитку видно наказ від 28 лютого 2025 року № 376 «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 11 березня № 2025 року за №380/43786, відповідно дог якого с. Синьківка Петропавлівської сільської територіальної громади віднесено до розділу І. Території, на яких ведуться (велися) бойові дії, з 01.07.2023 року це територія, де відбуваються активні бойові дії, у зв`язку з чим, з урахуванням конкретних обставин справи, суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення [PERSON] померлим від дня закінчення активних бойових дій. Станом на теперішній час Петропавлівська сільська територіальна громада Куп`янського району Харківської області включена до переліку території активних бойових дій, а тому відлік шестимісячного строку для оголошення [PERSON] померлим не розпочався, у зв`язку з чим заява [PERSON] задоволенню не підлягає з тих підстав, що заяву подано до суду з порушенням строків, визначених частиною другою статті 46 ЦК України, тобто передчасно. Посилання заінтересованих осіб, а саме Міністерства оборони України та військової частина [NUMBER] про наявність спору про право у поданій [PERSON] заяві суд відхиляє, оскільки оголошення особи померлою необхідно заявнику для того, щоб він міг у подальшому реалізувати свої права на отримання соціальних грошових виплат, і необхідність вирішення заявлених вимог в окремому провадженні пов`язано з тим, що останній не може захистити своє право в інший спосіб аніж звернення до суду в порядку окремого провадження із відповідною заявою.

Outcome: dismissed