Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Представник заявника [PERSON] в інтересах заявника [PERSON] звернувся до суду із заявою про про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, в обґрунтування якої зазначає наступне. [PERSON] , [INFO] , [INFO] народила дитину жіночої статі [PERSON] в м. Генічеськ Генічеського району Херсонської області. Батьком дитини є громадянин України [PERSON] , уродженець с. Новопокровка, Новотроїцького району Херсонської області. Батьки між собою перебувають у шлюбі, який зареєстрований 23 червня 2018 року Чаплинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 27. Селище Чаплинка, Каховського району Херсонської області, як і м. Генічеськ, є тимчасово окупованою територією. Встановлення факту народження дитини необхідно заявниці для проведення державної реєстрації її народження компетентним органом виконавчої влади України, отримання свідоцтва про народження встановленого державного зразку, а тому представник заявника просить встановити факт народження [INFO] у місті Генічеськ, Генічеського району Херсонської області, Україна (тимчасово окупована територія України) дитини жіночої статі [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] , громадянка України, а батьком [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Заявник, її представник у судове засідання не з`явилися, останній надав клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа Нововоронцовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, представник про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, клопотань не надавав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши процесуальну позицію сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив, що відповідно до талону №3 «Сведения акушерского тационара о новорожденном» (мовою оригіналу) у [PERSON] [INFO] народилась дитина жіночої статі, що також підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого «99100030 Симферопольский районный отдел ЗАГС №2 Департамента ЗАГС Министерства юстиции Республики Крым» (мовою оригіналу) 19.12.2023, відповідно до якого « [PERSON] » родилась [INFO] , место рождения г. Геническ, о чем 2023 года декабря месяца 19 числа составлена запись акта о рождении №110239910003001234008, отец [PERSON] , [INFO] , мать [PERSON] , [INFO] » (мовою оригіналу). [PERSON] , [INFO] , перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Чаплинським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 23.06.2018, актовий запис №27. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд вправі встановити факт народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI, якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону № 1207-VII тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації. Свідоцтво про народження дитини видане на тимчасово окупованій території не є підставою для реєстрації народження на території України. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, суд, оцінюючи в якості доказів надані заявником документи, які видані на тимчасово окупованій території України, враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, є частиною національного законодавства України. При цьому, в практиці сформульовані так звані «Намібійські винятки», згідно з якими, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Такий висновок слід розуміти як виняток із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «Намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також те, що встановлення факту народження породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт народження, тому, на думку суду, є всі підстави для задоволення заяви та встановлення факту народження дитини. Суд також враховував, що заявник позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт народження дитини, а також надати для реєстрації народження документ, передбачений законодавством України. Разом з тим, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved