Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник, адвокат Рішко Павло Михайлович звернулася в суд з позовною заявою до\~ [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 22 березня 2023 року між позивачкою і відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Виноградівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Берегівському району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за актовим записом №54. Від шлюбу з сторони по справі мають сина - [PERSON] , [INFO] . Представник позивачки зазначає, що дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні та вихованні. Окрім того зауважує, що батько дитини із сім`єю не проживає, у вихованні сина участі не бере, матеріально та фінансового не допомагає. У відповідача відсутні аліментні зобов`язання щодо інших дітей. Він працює водієм вантажного транспортного засобу, що здійснює міжнародні автомобільні перевезення. Проте, точний розмір доходів їй невідомий. Представник позивачки вказує, що на утриманні позивачки знаходиться дитина віком до трьох років. Самостійно позивачка не має жодної можливості забезпечити дитині належні умови для проживання, фізичного і духовного розвитку, а також утримувати себе, оскільки на даний час перебуває у декретній відпустці до досягнення дитиною трирічного віку, та її матеріальне становище не надає можливості здійснювати належне утримання дитини та власне утримання. Позивачка не має власного житла, проживає в будинку батьків у задовільних умовах, транспортного засобу чи іншого цінного майна не має. Для позивачки не існує можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина чи батьків. У зв`язку з вищевикладеним, просить ухвалити рішення суду, яким стягнути з [PERSON] , на користь позивачки аліменти в розмірі по 4000 гривень на утримання дитини [PERSON] , щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000 гривень щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною трирічного віку, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 30.12.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. 14.01.2025 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві зазначив, що позивачка постійно проживала разом з відповідачем у нього вдома і з невідомих йому причин пішла з дому в той час, коли відповідач перебував за кордоном, не повідомивши про це нікого. Не зважаючи на це, відповідач продовжував утримувати її та дитину, купувати одяг, предмети гігієни та продукти харчування. Однак, позивачка не дозволяє відповідачу навіть бачитися з дитиною, на дзвінки не відповідає. Представник відповідача вказує, що відповідач належно виконував та виконує свої обов`язки по утриманні дружини та їх дитини з урахуванням своїх доходів. У зв`язку з наведеними обставинами просить у задоволенні позову [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини - відмовити. Позивачка,\~будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Представник позивачки адвокат Рішко П.М. в судовому засіданні просив позов задовольнити в повному обсязі посилаючись на доводи зазначені в позовній заяві. Разом з цим, додав, що згідно довідки КНП "Тячівська районна лікарня" позивачка перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, а тому не має можливості працювати, а відтак потребує утримання відповідача. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором за №0610225047564, в судове засідання не з`явився та про причини неявки, суду не повідомив. Представник відповідача, адвокат Котубей І.І. будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. У заяві від 11.02.2025 року просить проводити розгляд справи без його та відповідача участі, у задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що надані позивачкою до позовної заяви, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. За змістом ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 2\~ст. 49 ЦПК України\~крім прав та обов`язків, визначених у\~статті 43 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2023 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим Виноградівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Берегівському району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за актовим записом №54 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Тячівському району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 14.11.2023 року. Батьками в свідоцтві про народження дитини значаться сторони (а.с.6). Дитина [PERSON] , перебуває на утриманні і вихованні у позивачки, яка проживає разом з своїм сином [PERSON] , 2019 р.н. та батьками - [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов життя [PERSON] , складений депутатом Тячівської міської ради VIII скликання Кейкеші О.А. та засвідчений головою Тячівської міської ради Ковач І.І. №05-48/236 від 03.12.2024 року (а.с.11). З відповіді на запит №0515 від 28.11.2024 року виданого провідним спеціалістом відділу державної реєстрації Тячівської міської ради В.Довганич вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Таким чином позивачці належить право вимоги за пред`явленим до відповідача позовом, про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8\~ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2\~ст.150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї позивачки складеного депутатом Тячівської міської ради VIII скликання [PERSON] та засвідчений головою Тячівської міської ради Ковач І.І. №05-48/236 від 03.12.2024 року вбачається, що дитина проживає з позивачкою (а.с.11). З витягу показників середньої заробітної плати за 2024 рік показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески станом на вересень 2024 року складає 18\~020 гривень (а.с.12). Згідно довідки №33 від 04.03.2025 року виданої лікуючим лікарем КНП "Тячівська районна лікарня" [PERSON] позивачка [PERSON] з 23.12.2024 року по 04.03.2025 року знаходилася на амбулаторному лікуванні в гінекологічному відділенні з приводу вагітності 28 тижнів (а.с.67). Таким чином під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з дитиною. Належну матеріальну допомогу на її утримання не надає, однак, виходячи з того, що він у свідоцтві про народження дитини зазначений батьком, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини на користь позивачки, з якою вона проживає. Стосовно заперечень викладених представником відповідача у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях у справі, у яких представник відповідача вказує про спроможність сплати ним аліментів на утримання дитини лише в розмірі 2000 гривень, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно долучених стороною відповідачем до відзиву на позовну заяву довідки виданої ФОП [PERSON] в судовому засіданні встановлено розмір отримуваного відповідачем доходу. Так відповідач має постійне місце роботи в ФОП [PERSON] підрозділ виробництво. Його заробітна плата з січня 2024 року по грудень 2024 складає 93 900 гривень. З вказаної довідки вбачається, що середньомісячний заробіток відповідача складає 8000 гривень (а.с. 43). При цьому посилаючись на вказану довідку, як на єдине джерело доходів, а відтак і спроможність сплати аліментів на утримання дитини лише в розмірі 2000 грн. щомісячно, відповідач не надав суду доказів, що робота на вказаному ним підприємстві складає повну його зайнятість. Крім цього, вирішуючи спір щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд не бере до уваги надані відповідачем до відзиву на позовну копії квитанцій про оплату відповідачем послуг з відправлення через ТОВ "Нова пошта" (а.с.30-34,43-47), а також копій квитанцій про перерахування відповідачем грошових коштів на рахунок отримувача [NUMBER] в сумі 1500 грн., 2000 грн., 3000 грн. (а.с.35-39), оскільки з таких неможливо встановити цільове призначення коштів та продуктів харчування та їх отримання саме позивачкою, а не будь якою іншою особою. Разом з цим, оцінюючи долучені до матеріалів справи копії квитанцій про придбання продуктів харчування за кордоном (а.с.34) вбачається, що відповідач проводив закупку товарів, серед яких наявне також "pivo lasko", що в будь-якому випадку не може вважатися таким, що підтверджує належне забезпечення дитини продуктами харчування. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік»\~установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років, становить 2563 гривень. При визначенні розміру аліментів на утримання спільної дитини, суд враховує майновий стан позивачки, яка веде догляд за дитиною, вік дитини, наявність на утриманні у позивачки ще однієї малолітньої дитини та перебування її у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, має постійне місце роботи та стабільне джерело доходу, розмір цього доходу, відсутність у нього на утриманні інших утриманців, а також вимоги щодо розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що передбачено ч. 2\~ст. 182 СК України. Посилаючись на платіжні інструкції долучені до відзиву на позовну заяву, відповідач [PERSON] стверджував, що неодноразового здійснював переказ грошових коштів у сімі 1500 грн., 2000 грн. та 3000 грн., вказані обставини підтверджують наявність у відповідача спроможності щодо матеріального забезпечення дитини та сплати аліментів на її утримання. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000 (три\~тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.12.2024 року і до його повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину мінімальним та найнеобхіднішим. Доказів того, що відповідач спроможний сплачувати більший розмір аліментів при вирішенні розглядуваного спору, позивачкою суду не надано. У відповідності із ч. 1\~ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи спір в частині позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини, суд виходив з наступних мотивів та норм права. Згідно\~ст. 84 СК України\~дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ч.1\~ст.80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 81 СК України, перелік видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, затверджується Кабінетом Міністрів України (Постанова КМУ від 26 лютого 1993 року № 146). Виходячи з положень, які містяться в\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього сина, який проживає разом з матір`ю [PERSON] . Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, крім цього як встановлено в судовому засіданні, є вагітною, а тому потребує матеріальної допомоги від відповідача, що у свою чергу, є його обов`язком відповідно до вимог\~ст. 84 СК України. Враховуючи досліджені в судовому засіданні надані відповідачем до відзиву на позовну заяву докази отримання ним заробітку, суд дійшов висновку, про обгрунтованість доводів позивача, щодо наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки [PERSON] до досягнення дитиною трьохрічного віку. Будь-які дані про незадовільний стан здоров`я самого відповідача в матеріалах справи відсутні, як відсутні і дані про наявність у платника аліментів інших утриманців, наявності стягнення по будь-яким іншим виконавчим документам. За таких обставин, суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання позивачки [PERSON] , з якою проживає малолітня дитина. При визначенні розміру аліментів на утримання позивачки, в межах заявлених позовних вимог, суд враховує майновий стан сторін, працездатний вік відповідача, наявність у відповідача постійного місця праці, стан здоров`я відповідача, його можливість надавати матеріальну допомогу дружині. А тому, виходячи із середньомісячної заробітної плати, суд вважає, що вимоги позивачки [PERSON] в частині стягнення аліментів на її утримання слід задовольнити частково і стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 2000\~(дві\~тисячі)\~гривень щомісячно, і до досягнення малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку. Згідно до\~статті 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць слід допустити до негайного. Відповідно до ч. 1, та ч.2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 гривень. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Однак представником позивача докази, які б підтверджували оплату правничої допомоги суду надані не були, тому в стягненні з відповідача вказаної суми витрат, слід відмовити. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial