Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

15 січня 2025 року представник [PERSON] - адвокат Мартем`янова Ю.М. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони з 14.03.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2015 року. Від шлюбних відносин сторони маються спільного сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.20155 року, з відповідача. на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000,00 гривень, починаючи стягнення з 30 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час, коштів які позивач отримує, недостатньо для повноцінного утримання дитини, оскільки він значно менший, ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання дитини відповідного віку. При цьому, офіційний дохід відповідача у другому кварталі 2024 року склав 186473 грн. З урахуванням наведеного, з метою недопущення погіршення матеріального стану дитину, на утримання якої стягуються аліменти, представник позивача просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття; припинити стягнення аліментів на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.2015 року по справі № 202/7815/15-ц з дати набрання рішенням у цій справі законної сили; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 гривень. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2025 року для розгляду цивільної справи № 202/533/25 за позовом \~ [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, визначено суддю Бєльченко Л.А. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2025 року задоволено заяву судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Бєльченко Л.А. про самовідвід, а справу №202/533/25, провадження №2/202/1949/2025 за позовною заявою [PERSON] до\~ [PERSON] про\~зміну способу\~стягнення аліментів\~на утримання\~дитини, передано до канцелярії Індустріального районного суду м. Дніпропетровська для повторного автоматизованого розподілу. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2025 року, матеріали цивільної справи № 202/533/25 за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~зміну способу\~стягнення аліментів\~на утримання\~дитини, надійшли в провадження судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М.. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 17 лютого 2025 року справу прийнято до спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Мартем`янова Ю.М. в судове засідання не з`явилась, натомість представник позивача подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено,\~що з\~14.03.2014\~року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2015 року у справі № 202/9251/15-ц. Від шлюбних відносин сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 березня 2013 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2015 року у справі № 202/7815/15-ц ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень, починаючи стягнення з 30 вересня 2015 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На виконання даного рішення, Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист № 202/7815/15-ц, що перебуває на примусовому виконанні в Соборному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Відповідно до Витягів з Реєстру територіальної громади № 2024/015324804 від 26.12.2024 року, №2025/000310339 від 09.01.2025 року, позивач [PERSON] та спільний син сторін [PERSON] 2013 р.н., зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Отже, дитина проживає разом з матір`ю, що не оспорювалось та не спростовано відповідачем. Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. За змістом ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1\~статті 192 Сімейного кодексу України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В позовній заяві, як на підставу для зміни способу стягнення аліментів, зазначено, що відповідач є працевлаштованою особою, його матеріальне становище значно покращилось. Натомість, позивач перебуває у декретній відпустці та не має можливості працювати. У відповідності до Індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5), виданих Пенсійним фондом України, у 2024 році [PERSON] отримала від Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, грошові кошти в сумі 24000,00 гривень (по 8000,00 гривень у червні, серпні та вересні 2024 року). Згідно з відповіддю № 1198449 від 14.03.2025 року, сукупній дохід [PERSON] за 2024 рік склав 200\~932 гривень, джерело отриманих коштів ТОВ «Теймдев» та ТОВ «Слотс Ю.Ей». У ході судового розгляду справи, доводи позивача щодо покращення матеріального стану платника аліментів, відповідачем не оспорювались та не спростовані. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184\~СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з частинами 2,3 статті 183\~Сімейного кодексу\~України якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, та Верховним Судом у постанові від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20, відповідно до яких вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Частиною 2\~ст.\~182\~СК України\~визначено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач просить змінити спосіб стягнення з твердої грошової суми і стягнути з відповідача кошти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Статтею 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» визначено, що у 2025 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 3196\~гривень. З урахуванням встановлених обставин справи, що передбачені ст. 182 СК України, те, що з моменту присудження стягнення аліментів, змінено прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, встановлено мінімальний рекомендований розмір аліментів, суд вважає, що аліменти в сумі 1000,00 гривень, які стягуються з відповідача на користь позивача на щомісячне утримання їхньої дитини є недостатнім. При цьому, одержувачем аліментів заявлено позов про зміну способу стягнення аліментів, доводи якого в ході розгляду справи по суті, відповідач не оспорював та не спростував. За встановлених обставин, визначаючись щодо зміни способу стягнення/розміру аліментів та зважаючи на реальні й розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, з позиції покращення матеріального становища дитини, суд вважає справедливим та обґрунтованим встановити розмір стягуваних аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п.п. 1,4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Між [PERSON] та адвокатом Мартем`яновою Ю.М. укладено Договір про надання правничої допомоги від 19.04.2024 року та Додаткову угоду від 25.11.2024 року до даного Договору, згідно з якими клієнт зобов`язується оплатити адвокату вартість наданих послуг в розмірі 9000 гривень протягом 15 днів з дня ухвалення судом рішення по справі. Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (Постанова Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19). Обсяг виконаних робіт визначений акті приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги від 19.04.2024 року, згідно з яким, [PERSON] надано правову допомогу на загальну суму 9000,00 гривень. Під час розгляду справи стороною відповідача не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до\~ч.,2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~у разі\~задоволення позову\~покладаються на відповідача. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 гривень.

Outcome: approved