Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

19.03.2025 до Підгаєцького районного суду Тернопільської області надійшла цивільна справа за позовом[PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , [INFO] , про розірвання шлюбу, скерована за підсудністю на підставі ухвали Бережанського районного суду Тернопільської області від 26.02.2025. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що був зареєстрований 08.06.1996 Бережанським відділом ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (актовий запис №5). Також просить після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін - " [PERSON] ". Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що спільне життя у них з відповідачем не склалося через несумісні характери та різні погляди на сімейне життя та обов`язки. У шлюбі в 2012 році народився син [PERSON] . На даний час шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведеться, сім`я фактично перестала існувати. Перебування в шлюбі носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Майнові та інші спори між ними відсутні. Оскільки шлюбних стосунків вони не підтримують, збереження шлюбу є неможливим. Позивачка просить строк на примирення не надавати, оскільки примирення не призведе до виправлення стосунків між подружжям, а тільки погіршить їх. Ухвалою від 20.03.2025 судддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Кравчук В.М. прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначене на 12 год. 15 хв. 15 квітня 2025 року. 15.04.2025 у судове засідання сторони не з`явилися. 15.04.2025 до судового засідання надійшла заява позивачки, в якій вона просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. 15.04.2025 відповідач через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю, просить шлюб розірвати. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Більш того, сторони, кожна окремо, клопотали розгляд справи здійснювати без їх участі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, зважаючи на те, що відповідач повністю визнав позовні вимоги та не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданогоповторно Бережанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 31 січня 2025 року, судом встановлено, що сторони ( [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ) зареєстрували шлюб 08 червня 1996 року у виконкомі Шумлянської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, актовий запис № 5 (арк.спр.4). У шлюбі народилася одна дитина: син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Шумлянською сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області, актовий запис №2 від 25.01.2012 (арк.спр.11). Спільне життя, за твердженням позивачки, не склалося через несумісність характерів та різницю у поглядах та уявленнях, пов`язаних з сімейними стосунками. Збереження шлюбу та подальше спільне життя, на її думку, суперечить її інтересам, тому вона наполягає на його розірванні. Майнового спору між сторонами немає. Позивачка у позовній заяві просила час на примирення не надавати (арк. спр. 1 зв.), відповідач в своїй заяві позовні вимоги позивачки визнав у повному обсязі, отже наміру зберегти шлюб в них нема. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження /.../ є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Задовольняючи позовні вимоги позивачки [PERSON] , суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, якщо має місце стійкий розлад подружніх відносин. Передбачене ч.1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін. Обидві сторони у своїх заявах наполягають на розірванні шлюбу. Враховуючи, що сторони фактично не підтримують подружніх відносин, не проживають разом, шлюб носить формальний характер і вже фактично перестав існувати, суд переконаний, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача. Отже, суд дійшов висновку, що застосовувати заходи щодо примирення немає підстав, тому позовні вимоги в повному обсязі підлягають задоволенню. Судові витрати по сплаті судового збору позивачка просить залишити за нею. На підставі ст. ст. 7, 24, 56, 104, 105, 110, 111, 112, 113, 115 СК України,

Outcome: approved