Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

27 березня 2025 року до суду надійшла заява [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №282/1450/24, а саме: вирішення питання про розподіл судових витрат. Вказана заява обгрунтована тим, що у провадженні Любарського районного суду перебувала цивільна справа №282/1450/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Романівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про оспорення батьківства та виключення записів про батька з актових записів про народження дітей. Ухвалою суду від 12 березня 2025 року за заявою позивача [PERSON] вищевказаний позов залишено без розгляду. Проте, у зв`язку з подачею зазначеного позову, відповідачка [PERSON] була змушена понести витрати, зокрема: витрати на правничу допомогу, транспортні витрати на доставку дітей до експертної установи, харчування дітей, які становлять 9547,67 грн., які адвокат Денисенко В.М. просить стягнути з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] . Ухвалою Любарського районного суду від 27.03.2025 року заяву прийнято до розгляду. 07 квітня 2025 року до суду надійшли клопотання представника позивача адвоката Антонович О.С. про зменшення витрат на правову допомогу та про повернення заяви адвоката Денисенко В.М. про ухвалення додаткового рішення без розгляду, з мотивів викладених у них. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник Денисенко В.М., в цілому заяву про ухвалення додаткового рішення підтримали з мотивів викладених у ній та просили суд її задовольнити. В той же час, [PERSON] пояснила, що отримала від [PERSON] переказ на суму 552,76 грн., а тому просила суд, стягнути з останнього понесені нею судові витрати за мінусом вказаної суми. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні просили суд при ухвалені додаткового рішення врахувати, що в рахунок компенсації судових витрат, позивачем було здійснено переказ грошових коштів в сумі 552,76 грн. на рахунок відповідача. Крім того, вони вважають, що сума витрат на надання правової допомоги, що вказана представником відповідачки, не відповідає дійсності та частково не стосується надання правової допомоги. Щодо клопотання про повернення заяви без розгляду [PERSON] , вказала, що підстав передбачених ч.2\~ ст.183 ЦПК України, для застосування до даної заяви немає. Заслухавши позицію сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Так, у провадженні Любарського районного суду перебувала цивільна №282/1450/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Романівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про оспорення батьківства та виключення записів про батька з актових записів про народження дітей. Ухвалою суду від 12 березня 2025 року за заявою позивача [PERSON] вищевказаний позов залишено без розгляду. 27 березня 2025 року до суду надійшла заява Денисенко В.М., яка діє в інтересах [PERSON] про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №282/1450/24 стягнення судових витрат, а саме: витрати на правничу допомогу в сумі 7981,84 грн. та витрати пов`язані із вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи в сумі 1565,83 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником відповідача - адвокатом Денисенко В.М. надано: додаткову угоду №1 від 10.03.2025 до договору про надання правової допомоги №12 від 14.03.2024 укладену між [PERSON] та адвокатом Денисенко В.М.; Акт приймання-передачі наданих послуг №1/12 від 01.12.2024 до договору про надання правової допомоги №12 від 14.03.2024; квитанцію до прибуткового касового ордера №8 від 17.12.2024, згідно якого, адвокатом Денисенко В.М. прийнято від [PERSON] грошові кошти в сумі 4481,84 грн.; Акт приймання-передачі наданих послуг №2/12 від 29.12.2024 до договору про надання правової допомоги №12 від 14.03.2024; квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 02.01.2025, згідно якого, адвокатом Денисенко В.М. прийнято від [PERSON] грошові кошти в сумі 1500 грн.; Акт приймання-передачі наданих послуг №3/12 від 24.03.2025 до договору про надання правової допомоги №12 від 14.03.2024 (а.с.10-15). На підтвердження витрат пов`язаних із вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи надано рахунок №4840 від 07.02.2025 та товарний чек від 07.02.2025 (а.с.18). Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання (ч.ч.3, 4 ст.270 ЦПК України). У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У відповідності до п.20 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (у редакції 2004 року); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.133 ЦПК України). За п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2, 3 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В той же час, ч.3 ст.141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За умовами ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначене узгоджується з правовими висновками, наведеними в постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20) та від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19 (провадження № 61-14735св20). Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Щодо клопотання представника позивача адвоката Антонович О.С. про повернення заяви адвоката Денисенко В.М. про ухвалення додаткового рішення без розгляду, то слід зазначити, що у відповідності до ч.4 ст.183 ЦПК України, суд встановивши, що письмоу заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог ч.1 або 2 цієї статті, повертає її заявнику без розгляду. Однак, необхідно звернути увагу на те, що заява про ухвалення додаткового рішення у вищевказаній справі не є заявою., скаргою, клопотанням чи запереченням, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, в розумінні ч.2 ст.183 ЦПК України, а тому дане клопотання (заява) представника [PERSON] задоволенню не підлягає.\~ Враховуючи вищенаведене, суд вбачає наявність обгрунтованих підстав для часткового задоволення заяви, оскільки як встановлено в судовому засіданні, позивачем [PERSON] було частково відшкодовано відповідачці [PERSON] понесені нею судові витрати в сумі 552,76 грн., а тому стягує з позивача на користь відповідачки понесені та документально підтверджені судові витрати в сумі 8994,91 грн. (7981,84 грн. + 1565,83 грн.- 552,76 грн. =\~ 8994,91 грн.)

Outcome: partial