Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

У березні 2025 року в електронному вигляді з використанням системи ЄСІТС підсистеми «Електронний суд» представник товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі\~ТОВ «Споживчий центр») Кузьменко М.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 09.06.2024-100000450 від 09 червня 2024 року у розмірі 13 280 грн, а також просить стягнути понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що 09 червня 2024 року сторони уклали в електронній формі кредитний договір № 09.06.2024-100000450, за умовами якого товариство надало [PERSON] кредит у розмірі 4000 грн строком на 124 дні зі сплатою фіксованої незмінною процентної ставки у розмірі 1,5 % за один день користування кредитом. У свою чергу, [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Однак, відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, процентів, в зв`язку із чим станом на 04 березня 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 13 280 грн, з яких: 4000 грн\~заборгованість по тілу кредиту; 6200 грн\~заборгованість за процентами; 980 грн заборгованість за комісією; 2000 грн заборгованість за неустойкою. Вказану заборгованість за кредитним договором № 09.06.2024-100000450 від 09 червня 2024 року в розмірі 13\~280 грн ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути з [PERSON] на свою користь, а також 2 422,40 грн сплаченого при подачі позову судового збору. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 березня 2025 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надав відзив на позов в порядку, визначеному\~ст. 178 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 червня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 09.06.2024-100000450, за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» надало [PERSON] кредит у розмірі 4000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити нараховані проценти відповідно до графіка платежів. За умовами вказаного кредитного договору сторони передбачили, що кредит надається строком на 124 календарних днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту\~10 жовтня 2024 року (п.3, п.4 відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 09.06.2024-100000450 від 09 червня 2024 року). Продовження строку, на який надається кредит, не передбачене. Також сторони узгодили, що плата за користування кредитом здійснюється за фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. [PERSON] підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е675, а ТОВ «Споживчий центр» 09 червня 2024 року перерахувало суму кредиту в розмірі 4000 грн на вказану відповідачем платіжну картку № [NUMBER] *70 за допомогою системи LiqPay. [PERSON] в порушення умов договору кредитні кошти не повернув, у зв`язку з чим станом на 04 березня 2025 року розмір заборгованості склав 13 280 грн, з яких: 4000 грн\~заборгованість по тілу кредиту; 6200 грн\~заборгованість за процентами; 980 грн заборгованість за комісією; 2000 грн заборгованість за неустойкою. Згідно з ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Згідно з ч.1 ст.638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 207\~ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1, ч.3, ч.4, ч.7\~ ст.11 Закону України «Про електроннукомерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язано у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1054\~ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зібрані докази вказують на те, що ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. [PERSON] підписав цей договір одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем Е675), направленим товариством на телефонний номер відповідача. При укладанні кредитного договору відповідачем вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. [PERSON] був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного кредитного договору, однак не виконав грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому заборгованість по договору кредиту в межах строку кредитування підлягає стягненню за рішенням суду. Відповідачем [PERSON] кредитний договір не оспорювався. Отже, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. На виконання умов кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» перерахувало грошові кошти (4000 грн) на банківський рахунок [PERSON] , який самостійно вказав до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства номер своєї платіжної карти. Відтак, у встановлений договором строк\~ [PERSON] не повернув кредитні кошти та не сплатив нараховані проценти. Представлений позивачем розрахунок заборгованості за договором кредиту №09.06.2024-100000450 від 09 червня 2024 року відповідає умовам договору, в якому відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом (124 дні), розміру процентної ставки «стандарт» (1,5%) протягом перших двох чергових періодів, кожен з яких складає 31 день та процентної ставки «Економ» - 1% за кожен день користування кредитом протягом періоду, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «стандарт», розміру основного боргу (4000 грн), і цілком підтверджує нарахування 6200 грн процентів за користування кредитом ((4000 грн х 1,5% х 62 дні) +(4000 х 1% х 62 дні) = 6200 грн), які відповідачем не погашались. При цьому, проценти вірно були нараховані позивачем лише в межах строку кредитування\~за 124 дні. Доказів, які б спростували цю заборгованість за кредитним договором, відповідачем не надано. Оскільки між сторонами укладено кредитний договір, відповідач отримав кредитні кошти, проте свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, тому наявна заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача. Відповідно п. 18\~прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 62 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, позивачу в стягненні неустойки в сумі 2000 слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збірпокладається насторони пропорційнорозміру задоволенихпозовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду ТОВ «Споживчий центр» було сплачено 2422,40 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № СЦ00006060 від 03 березня 2025 року. Враховуючи задоволення позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» частково, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судові витрати у розмірі 2039,17 грн пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial