Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовує позов тим, що 04.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1217-5220. Договір підписано з використанням одноразового ідентифікатора, надісланого за допомогою смс на телефонний номер позичальника. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 18000 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 21 день; знижена % ставка - 2,50% вдень; стандартна % ставка - 3,00% в день. Також Додатковою угодою від 29.06.2023 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1217-5220 від 04.06.2023 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2000 грн. Позивач (через партнера АТ КБ «ПриватБанк» з яким укладено договір №4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідач порушив умови кредитного договору, не повернув в повному обсязі кредит у встановлені строки. Станом на 16.10.2024 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 185100 гривень, а саме: - прострочена заборгованість за кредитом - 20000 гривень; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 165100 гривень. Однак, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», шляхом часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 84550 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 100550 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача 100550 гривень заборгованості за кредитним договором, а саме: прострочену заборгованість за кредитом - 20000 гривень; прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 80550 гривень, а також судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. 09.12.2024 року представник відповідача - адвокат Ходіна Надія Володимирівна подала до суду відзив на позовну заяву /а.с.57-77/, у якому зазначила, що не погоджується з доводами позовної заяви. Свою незгоду із заявленими позовними вимогами обґрунтовує тим, що відповідачем не надано належних доказів надання кредитних коштів, а з наданих документів неможливо переконатися, що картка, на яку відбувся переказ коштів, належить відповідачу. Також посилається на те, що у договорі зазначені нечіткі строки повернення кредиту, а саме, дві дати: 21 день (п.4.4 договору) та 300 днів (п.4.8 договору). На думку представника відповідача зазначення у договорі двох строків кредитування призводить до неправильного, різного тлумачення його умов сторонами договору, а тому в даному випадку має застосовуватися правило про те, що умови договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Стверджує, що позичальник, коли отримував кредит, вважав, що повинен був повернути його 24.06.2023 року, однак, позивач виходив з іншого строку кредитування (передбаченого п.4.8 договору). Вважає, що проценти за користування кредитом можуть бути нараховані лише впродовж 21 дня. Представник відповідача також зазначає, що позивач порушив передбачені ч.2 ст.21 ЗУ «Про споживче кредитування» обмеження щодо розміру процентів. Вважає нараховану суму процентів явно завищеною та такою, що суперечить принципам розумності, добросовісності та справедливості. За підрахунками відповідача сума процентів належних до сплати за 21 день користування кредитом (в сумі 20000 грн.) за ставкою 2,5% становить 10500 грн. Відповідач просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. /а.с.57-77/ Позивач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі п`ятиденний строк відповідь на відзив не надав. Натомість 13.01.2025 року засобами системи Електронний суд направив до суду «додаткові пояснення у справі». З цього приводу суд зауважує, що відповідно до ч.ч.2, 5 ст.174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне. Отже, свою позицію щодо обґрунтування заявлених позовних вимог позивач виклав у позовній заяві та мав можливість подати відповідь на відзив, якою не скористався у встановлений строк. Натомість, у наданих поясненнях позивач фактично надає свої контраргументи щодо тверджень висловлених відповідачем у відзиві на позовну заяву. Отже, пропустивши строк на подання відповіді на відзив, позивач намагається висловити свою незгоду з відзивом шляхом надання додаткових пояснень. При цьому, направлення позивачем до суду додаткових пояснень відбулося за його власною ініціативою, без отримання дозволу суду. Разом з тим, суд зауважує, що визначення цивільним процесуальним законодавством вичерпного переліку заяв по суті справи є важливою передумовою для чіткого розуміння підстав та предмету позову, позицій сторін у справі. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне проводити судовий розгляд на підставі заяв по суті справи, поданих сторонами. Разом з тим, суд не знаходить законних підстав для прийняття поданих позивачем письмових пояснень. З тих самих міркувань суд не бере до уваги «заперечення на додаткові пояснення», надані відповідачем. /а.с.156-164/ Від позивача та відповідача надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі. /а.с.48, 167/ Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Судом встановлено, що 04.06.2023 року [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» договір про відкриття кредитної лінії №1217-5220. /а.с.11-16/ Вказаний договір укладено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля А6536), про що зазначено у самому договорі після реквізитів сторін. Суд враховує, що Закон України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно ст.12 вказаного Закону якщо відповідно\~до акта\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п.12 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Про допустимість такої форми укладення правочинів також зазначено у численних правових позиціях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 234/7163/20,у постанові від 12 червня 2023 року у справі №263/3470/20. Згідно умов укладеного договору [PERSON] , як позичальник, отримав від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» кредит в сумі 18000 гривень. Мета отримання кредиту - для задоволення особистих потреб позичальника. Щодо строків кредитування у договорі передбачені наступні умови. Згідно п.4.4 договору базовий період складає 21 календарний день. Перебіг першого Базового періоду починається з дати надання/видачі Кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду. Перебіг кожного наступного Базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього Базового періоду, крім наступного випадку: якщо Позичальник у поточному Базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного Базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного дня починається перебіг наступного Базового періоду. Перебіг останнього Базового періоду закінчується в останній день строку дії цього Договору. Згідно п. 1.1. Кредитного договору Базовий період сплати відсотків - проміжки часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у Позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування Кредитом. Пунктом 4.8 договору передбачено, що строком кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику, становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення\~кредиту \~29.03.2024\~року. Строк дії договору є рівним строку кредитування. Також Додатковою угодою від 29.06.2023 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1217-5220 відповідач отримав додаткові кошти у кредит у сумі 2000 гривень. /а.с.33-34/ Відповідно до умов додаткової угоди після надання Кредитодавцем Позичальнику у кредит додаткових грошових коштів Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 20000 грн., яка складається з суми кредиту, яка була надана Позичальнику за Договором та неповернута на момент укладення цієї Додаткової угоди, та суми додаткових грошових коштів, наданих Позичальнику у Кредит на підставі цієї Додаткової угоди. Відповідно до п. 2.6 на дату укладення цієї Додаткової угоди сума неповернутого Кредиту та несплачені проценти вносяться до Графіку платежів за Договором(Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки відповідно до Методики Національного банку України), що є додатком до цієї Додаткової угоди. Після укладення цієї додаткової угоди Позичальник зобов`язується повертати Кредит та сплачувати проценти за користування Кредитом відповідно до Графіку платежів за Договором, що є додатком до цієї Додаткової угоди. Відповідно до п. 3 після укладення цієї Додаткової угоди та надання додаткових грошових коштів у Кредит будуть змінені умови кредитування за Договором. У зв`язку із зазначеним після укладення цієї Додаткової угоди та отримання Позичальником додаткових грошових коштів у кредит, сума неповернутого кредиту становить 20000 грн., кількість днів користування Кредитом, що залишається після укладення цієї Додаткової угоди становить 286 календарних днів. Орієнтована реальна річна процентна ставка за час з моменту укладення цієї додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування: 16701330.00 процентів; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту за час з моменту укладення цієї Додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування: 198500 грн. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування від ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" на підставі договору №4010 від 02.12.2019 року, 04.06.2023 року на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] коштів в сумі 18000 грн. за кредитним договором №1217-5220 та додатковою угодою від 29.06.2023 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1217-5220. Переказ коштів здійснювався ТОВ "УКРКРЕДИТ ФІНАНС" за допомогою системи LiqPay. /а.с.27-35, 36/ Відповідач порушив умови кредитного договору, покладені на нього обов`язки щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків належним чином не виконував. При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на те, що умови кредитного договору нечіткими, оскільки передбачають два строки кредитування: 21 день та 300 днів. На думку суду зміст укладеного договору є чітким та зрозумілим. Так, базовий період 21 день це період по закінченню якого позичальник має сплатити відсотки, при цьому даний період не є строком кредитування та особа вправі продовжувати користуватися кредитними коштами та сплачувати відсотки в останній день кожного базового періоду. В разі вчасної сплати процентів в кожен останній день базового періоду, діє програма лояльності за якої процентна ставка становить 2.5 % за кожен день. При цьому загальний строк кредитування визначений саме 300 календарних днів. Дата повернення\~кредиту узгоджена\~сторонами \~29.03.2024\~року Впродовж цього строку позичальник може користуватися кредитними коштами та сплачувати проценти за стандартною процентною ставкою у розмірі 3% за кожен день (п.4.6 договору), або за програмою лояльності 2,5 % за кожен день в разі вчасної сплати процентів не пізніше останнього дня першого базового періоду. Відповідно до п. 4.6. Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно починаючи з першого дня видачі Кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка 3% (три цілих, нуль десятих відсотка) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключення строку використання права користування Кредитом за Зниженою та/або Пільговою ставкою). Згідно п.10.1 Договору позичальник за умови дотримання вимог, передбачених п. 5.5 цього Договору, користується програмами лояльності Кредитодавця та сплачує проценти за користування Кредитом за наступною ставкою: - Пільгова процентна ставка 2,5% (дві цілих, п`ять десятих відсотка) за кожен день користування Кредитом протягом першого Базового періоду, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника спробувати скористатися послугами Кредитодавця); - Знижена процентна ставка становить 2.50 % за кожен день користування Кредитом, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника до сумлінного виконання умов Договору. В період з 04.06.2023 року до 29.03.2024 року (тобто, в межах строку дії договору) утворилась заборгованість в сумі 165100 грн. 00 коп. (з яких 20000 основний борг, 165100 грн. 00 коп. залишок відсотків), що підтверджується розрахунком заборгованості. /а.с.37-40/. При цьому, з розрахунку заборгованості убачається, що впродовж перших 42 днів (два базові періоди, оскільки відповідачем 29.06.2023 здійснено сплату 2000 грн.) з 04.06.2023 року до 15.07.2023 року відповідачу нараховувалась пільгова процентна ставка 2,5 %. В подальшому до відповідача застосовано стандартну процентну ставку 3,0 %. У ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» передбачена участь позичальників у акції обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості. З наданих правил убачається, що акція полягає у прощенні частини заборгованості учасника акції. /а.с.41-43/ Позивач з посиланням на умови вказаної акції просить суд стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 20000 грн., та прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 80550 грн., що разом становить 100550 грн. Вказана заборгованість залишається непогашеною відповідачем. Щодо заперечень відповідачем факту отримання кредитних коштів, то вони спростовуються тим, що як вже зазначалося, АТ КБ «ПриватБанк» підтверджено перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему LiqPay на підставі договору №1217-5220 від 04.06.2023 року та додаткової угоди до нього від 29.06.2023 року на картку відповідача (зазначену у реквізитах підписаного нею кредитного договору) грошових коштів на загальну суму 20000 гривень.\~ Доказів того, що банківська картка не належить відповідачу та на неї не було перераховано кредитні кошти за договором, останнім на спростування отримання кредитних коштів не надано. Крім того, пунктом 4.2 кредитного договору встановлено наступний спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього Договору та надіслання позичальнику примірнику Договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту. Щодо посилань відповідача на несправедливість умов договору щодо встановлення процентної ставки за користування кредитними коштами, суд виходить з наступного. Статтею 6 ЦК України\~встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Як вже зазначалося, судом встановлено, що під час укладення спірного кредитного договору відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі щодо процентної ставки за кредитом, її типу (фіксована), порядку її обчислення та сплати процентів, реальної річної процентної ставки, та погодив такі умови, підписавши договір шляхом проставляння електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За своєю правовою природою проценти за кредитом входять до складу кредитного зобов`язання та обов`язок позичальника сплатити проценти за надані йому грошові кошти (кредит) є істотною умовою кредитного договору відповідно до вимог\~Цивільного кодексу України\~та вимог\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У цивільному законодавстві діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя\~статті 13 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами кредитний договір в установленому законом порядку недійсним не визнавався. Із вимогами про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії в частині визначення розміру процентів за користування кредитними коштами відповідач не звертався, а отримавши кредитні кошти, не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення такого договору відмовитися від нього без пояснення причин. Разом з тим суд звертає увагу на наступне. 22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, починаючи з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 року - не більше 1,5%, з 20.08.2024 року - не більше 1%. Відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія\~пункту 5\~розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Як вже зазначалося, договір укладено між сторонами 04.06.2023 року, строк дії договору встановлено до 29.03.2024 року. За таких обставин, починаючи з 24.12.2023 року проценти за укладеним кредитним договором мають нараховуватися з ставкою не більше 2,5% (тобто 500 грн. з розрахунку від суми кредиту 20000 грн.). Починаючи з 24.12.2023 року до 29.03.2024 року сума нарахованих процентів має становити 48500 грн., виходячи з наступного розрахунку: 97 днів х 500 грн. = 48500 грн. Отже, за весь період строку дії договору з 04.06.2023 року до 29.03.2024 року загальна сума нарахованих процентів становить 155400 грн. Втім, позивачем заявлено до стягнення проценти в меншому розмірі 80550 грн. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої у справі №129/1033/13-ц від 18.03.2020, Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру. Враховуючи вищевикладене, перебуваючи в межах заявлених позовних вимог, зважаючи на те, що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість, розмір заборгованості підтверджено документально, позов слід задовольнити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача у відповідності до положення ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved