Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати боргу по аліментам та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30.04.2010 між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, від якого сторони по справі мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2017 шлюб між сторонами по справі розірвано. 15.09.2017 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ по справі 199/6251/17, яким з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] на користь його матері [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 11.09.2017, і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з тим, що позивач повинна була виїхати на заробітки, на деякий час вона залишила неповнолітнього сина [PERSON] проживати разом із своїм рідним батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради № 117 від 17.05.2019 було визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Після того відповідач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про припинення стягнення з нього аліментів на утримання дитини та з заявою про видачу судового наказу по справі №199/4722/19 про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 07.06.2019, і до досягнення дитиною повноліття. 22.11.2019 Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження № 60693940 з примусового виконання судового наказу по справі №199/4722/19 від 28.10.2019. Утім, починаючи з 24.07.2020 і по теперішній час неповнолітній [PERSON] , [INFO] , постійно проживає зі своєю матір`ю [PERSON] за місцем його реєстрації за адресою: [ADDRESS] , перебуває на її утриманні та проходить навчання у Дніпровському ліцеї № 134 гуманістичного навчання і виховання Дніпровської міської ради. 16.09.2024 згідно розпорядження в.о. голови адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради № 384-р «Про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю» було визначено місце проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з вищевикладеним, оскільки після винесення Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська рішення по справі №199/4722/19, змінилась особа з якою проживає дитина і яка її утримує, позивач просила суд припинити стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07.06.2019, і до повноліття дитини, за рішенням по справі №199/4722/19, ВП № 60693940; звільнити [PERSON] від сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у подальшому та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах по виконавчому провадженню № 60693940 від 22.11.2019; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по справі. Ухвалою суду від 14.11.2024 відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19.03.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду. 08 квітня 2025 року справу розглянуто по суті та 11 квітня 2025 року ухвалено рішення. В судове засідання позивач не з`явилася, її представник адвокат Андрієнко І.С. підтримала позовну заяву та просила її задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Зокрема, зазначив, що їх з позивачем син проживає разом з матір`ю з 30.08.2020. Проти задоволення позовної вимоги про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , не заперечував, проте просив стягувати з дати подання позову. Просив відмовити у стягненні з нього на користь позивача судових витрат. Представник третьої особи Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщеним належним чином. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1704. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2017 по справі №199/6519/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 30.04.2010 Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №258, розірвано. Згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень 15.09.2017 по справі №199/6251/17 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ, яким з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , стягнуто щомісяця аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на користь матері [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 11.09.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради №117 «Про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком» від 17.05.2019 визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , 1982 року народження. Згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2019 по справі №199/4722/19 припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі\~1/4 частини\~заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з\~11.09.2017 і до досягнення дитиною повноліття, які стягнути на підставі судового наказу виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 15 вересня 2017 року у справі №199/6251/17, з часу звернення до суду, тобто з 07 червня 2019 року. Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.08.2019 по справі №199/4722/19 із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07 червня 2019 року до повноліття дитини. 22.11.2019 державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Посадською О.В. відкрито виконавче провадження №60693940 з примусового виконання виконавчого листа №199/4722/19, виданого 28.10.2019. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №60693940 сукупний розмір заборгованості [PERSON] перед [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] станом на 01.04.2025 становить 220\~057,53 грн. Відповідно до розпорядження в.о. голови адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради № 384-р «Про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю» від 16.09.2024 визначено місце проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідок №89 від 29.02.2024 та №41 від 07.04.2025, виданих головою ОСББ Ковальовим Ю.М., вбачається, що [PERSON] разом з сином [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин першої та другої\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу). Згідно з частиною другою\~статті 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Крім того, за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що з серпня 2020 року настали певні обставини, тобто фактичне проживання дитини з особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання цієї ж дитини на користь особи, з якою дитина на час ухвалення рішення про стягнення аліментів проживала, і настання цих обставин впливає на припинення [PERSON] сплати періодичних платежів (аліментів) на утримання сина. За таких обставин, позовні вимоги позивача [PERSON] в частині припинення стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07.06.2019, і до повноліття дитини, за рішенням суду по справі №199/4722/19 підлягають до задоволення. Що стосується позовної вимоги про звільнення [PERSON] від сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у подальшому та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах по виконавчому провадженню № 60693940 від 22.11.2019, суд зазначає наступне. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. Аналіз ч. 2 ст. 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства стягнення аліментів». Згідно ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд бере до уваги той факт, що 17.08.2020 директором середньої загальноосвітньої школи №297 Святошинського району м. Києва було надано довідку №62 про те, що [PERSON] буде прийнятий до 4-го класу даного закладу освіти за наявності особової справи та медичної картки, а тому суд не може погодитися з твердженням відповідача про те, що позивач забрала сина лише 30.08.2020, оскільки в судовому засіданні ним було визнано факт того, що [PERSON] повезла їх спільного сина [PERSON] до Києва одразу після того, як забрала його у відповідача. З огляду на викладене, суд вважає доцільним звільнити [PERSON] від сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у подальшому та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах по виконавчому провадженню № 60693940 з 17.08.2020. Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Як встановлено судом [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення ним повноліття. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим стягнути щомісячно з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст.59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п.1 ч.3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Із матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача [PERSON] здійснювала адвокат Андрієнко І.С., на підтвердження чого до суду надано ордер на надання правничої (правової) допомоги №1148351 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Водночас, оскільки позивачем на підтвердження розміру судових витрат на правничу допомогу не надано до суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, суд відмовляє у стягненні витрат на правничу допомогу. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial