Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] , є біологічним батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису про народження малолітньої [PERSON] , [INFO] , вчиненого Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 12.09.2024 року за № 164, вказавши в графі батько: [PERSON] , [INFO] , громадянин України. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що на початку 2022 року вона почала зустрічатись з [PERSON] . Вони мали близькі стосунки та в послідуючому планували одружитись. Навесні 2022 року [PERSON] був мобілізований до лав Збройних Сил України та після підготовки направлений у зону ведення бойових дій в межах Донецької області. Після мобілізації [PERSON] заявниця переїхала проживати до його батьків у с. Гудзівка Звенигородського району Черкаської області. Вона постійно була на зв`язку з [PERSON] , а нетривалі відпустки вони проводили разом, як майбутнє подружжя. Після чергової відпустки [PERSON] , в лютому 2024 року, заявниця дізналась, що вагітна та повідомила йому про це. [PERSON] та його батьки не мали сумнівів у батьківстві останнього по відношенню до майбутньої дитини заявниці і планувати по поверненню [PERSON] з війни справити весілля. [INFO] [PERSON] загинув від мінометно-артилерійського обстрілу позицій в районі населеного пункту Кліщіївка Донецької області. [INFO] [PERSON] народила спільну з [PERSON] доньку - [PERSON] . Перед народженням доньки заявниця змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на прізвище батька дитини « [PERSON] » та 28.08.2024 року отримала свідоцтво про зміну імені, видане Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ), актовий запис №15. Загибель [PERSON] сталась до появи на світ його дитини, а тому після народження [PERSON] реєстрація народження була здійснена зі слів матері. Після народження дитини мати [PERSON] . [PERSON] та заявниця вирішили встановити факт батьківства загиблого відносно його доньки, в зв`язку з чим звернулись до медико-генетичного центру «МАМА ПАПА" Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження від 20.11.2024 р. № 45226 ймовірність батьківства [PERSON] до [PERSON] , 2024 р.н., становить 99,99992%, адже саме такий показник відсотку співпадінь біологічного походження встановлено щодо бабусі і онуки. Встановлення факту походження [PERSON] , [INFO] від [PERSON] необхідні для забезпечення прав дитини на призначення пенсії по втраті годувальника, набуття статусу члена сім`ї ветерана війни тощо. Враховуючи, що заявниця та [PERSON] мали спільне проживання протягом нетривалого часу, а потім такі стосунки підтримувались шляхом телефонних розмов і зустрічей під час відпусток [PERSON] , надати суду докази спільного проживання, як то придбання речей побуту, коштовних речей, спільний відпочинок, заявниця об`єктивно не може. Доказами походження малолітньої [PERSON] від загиблого [PERSON] може бути свідчення бабусі [PERSON] , та висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження від 20.11.2024 р. № 45226. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2024 року головуючим суддею у даній справі визначено Сакун Д.І . Ухвалою суду від 06.12.2024 року заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків заяви. Ухвалою суду від 19.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Згідно з розпорядженням керівника апарату Звенигородського районного суду Черкаської області № 76 від 06 березня 2025 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ» у зв`язку з відстороненням судді Сакун Д.І. від здійснення правосуддя на підставі рішення ВРП від 15.01.2025 року, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №694/3201/24, провадження №2-о/694/20/25. В ході повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2025 року головуючим у справі визначено суддю Кравченко Т.М. Ухвалою суду від 12.03.2025 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник адвокат Токар О.М. підтримали заяву та просили її задовольнити. Представник пояснила, що запис про батька дитини зроблено відповідно до ст. 135 СК України за вказівкою матері, хоча в свідоцтві про народження вказаний батько дитини « [PERSON] ». Заінтересована особа [PERSON] підтримала заяву та просила її задовольнити. Вказала на те, що від народження вважає дитину заявниці своєю онукою та бажає узаконити її походження від сина. Заінтересована особа [PERSON] також підтримав подану заяву. Пояснив, що його син [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини, яку народила [PERSON] , а тому в свідоцтво про народження необхідно внести відповідні зміни. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) звернулась до суду із заявою про розгляд справи без участі їхнього представника за наявними в справі документами. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився. Надали суду письмові пояснення, в яких не заперечують проти задоволення заяви у випадку відсутності спору про право. Представник заінтересованої особи Головне Управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області звернулись до суду із заявою про розгляд справи зі їх відсутності. Не заперечують проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, суд вважає, що подана заява підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] в місті Черкаси Черкаської області, про що Звенигородським відділом державної реєстраціїактів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зроблений актовий запис № 164. Батьками дитини в свідоцтві записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження вбачається, що під час реєстрації народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 67). Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 18). Також, за вказаною адресою зареєстровані батьки загиблого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22,25). [PERSON] загинув [INFO] в с. Кліщіївка Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.03.2024 року (а.с.15). Згідно із копією свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] в с. Гудзівка Звенигородського району Черкаської області. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження від 20.11.2024 року №45226 ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю біологічного батька, тобто біологічною бабусею дитини [PERSON] , 2024 р.н., складає 99,99992% (а.с. 26-40). Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови N 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до роз`яснень, що містить Постанова Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За приписами ст. 93 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінка доказів здійснюється судом за приписами ст. 89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; спільне виховання дитини; спільне утримання дитини; докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Верховний Суд України в своїй постанові від 15.04.2021 у справі №361/2653/15-ц вказав, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після. Крім того, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі "Калачова проти Російської Федерації", заява N 3451/05, § 34, зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 134 СК України, яка регламентує порядок внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу країни при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи заявниці про батьківство [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] , знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заяви про встановлення факту батьківства та внесення відповідних змін в актовий запис про народження дитини. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved