Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що між ТОВ «Міолан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №9664191 від 24.11.2022 року, згідно з умовами яких було надано Відповідачу грошові кошти в сумі 9800 грн., а Відповідач зобов`язалась повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін, встановлений Договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну суму. 26.06.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №99-МЛ, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача. Позивач зазначає, що заборгованість за кредитом складає 36342,16 грн. відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №99-МЛ від 26.06.2023 р. З них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 7904 грн. 2. прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 27458,16 грн. 3. прострочена заборгованість за комісією становить 980 грн. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів, комісії не виконала. Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення вказаних грошових коштів, з метою захисту порушеного права й охоронюваних законом інтересів позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом та просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 36342,16 грн. та 2422,40 грн. у відшкодування витрат зі сплати судового збору. Згідно з ухвалою суду від 09.01.2025 року в справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач належним чином повідомлялась про відкриття провадження з направленням копії позовної заяви з додатками, відзиву на позов з наданням усіх доказів, якими обгрунтовуються заперечення, суду не подала. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами ЦК України про зобов`язання з повернення кредиту. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України), в строки, що вказані у зобов`язанні (ст. 530 ЦК України). Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями статтей 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 24.11.2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №9664191, відповідно до якого [PERSON] надано кредит у сумі 9800 грн. строком до 09.03.2023 р. Пунктами 1.2.-1.4. вищевказаного кредитного договору передбачено, що сума кредиту становить 9800 грн. Кредит надається строком на 150 днів. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії з надання кредиту та процентів за користування кредитом: 09.12.2022 р. пільговий період 15 днів, 09.03.2023 р. поточний період складає 90 днів (дата остаточного погашення заборгованості). Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Відповідно до довідки про ідентифікацію за підписом представника ТОВ Мілоан» та [PERSON] , з якою укладено договір №9664191 від 24.11.2022р., ідентифікований товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) одноразовий ідентифікатор «Z66217». Платіжним дорученням від 24.11.2022 року підтверджується отримання [PERSON] кредитних коштів в сумі 9800 грн. 26.06.2023 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №99-МЛ, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшли права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача. Таким чином, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, а позичальник отримала грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеним між ними кредитним договором, згідно з яким сторонами було погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування. Пунктом 3.2.6. кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Як вбачається із копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимог №99-МЛ від 26.06.2023 р. ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 9664191 від 24.11.2022 р., загальна сума заборгованості за яким становить 36342,16 грн. Згідно із ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №9664191 від 24.11.2022 р., новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту, зі сплати процентів, а також комісії. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за тілом кредиту та нарахованими відсотками за користування кредитом, оскільки матеріалами справи встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконав, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками за користування кредитом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення комісії в розмірі 980 грн., то суд враховує, що згідно з Постановою Верховного суду України від 16.11.2016 року (справа №6-1746цс16), відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк, або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо), а відповідно до Постанови Верховного суду України від 06.09.2017 року (справа № 6-2071цс16) за положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону; умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що призначення комісії (за вчинення дій/надання послуг), відмінних від дій, вказаних у п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року № 541/13808 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», а тому підстави для стягнення комісії у вказаному розмірі відсутні. Отже, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача належить стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором №9664191 від 24.11.2022 р. в розмірі 35362,16 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 7904 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 27458,16 грн. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Зважаючи на часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2\~357,10 грн. у відшкодування витрат із сплати судового збору.

Outcome: partial