Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним вище позовом, який обґрунтовує тим, що 28.01.2003 року, позивач [PERSON] [INFO] , та відповідач, [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб. Під час шлюбу у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження, серії [NUMBER] від 25 вересня 2014 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучанського міського управління юстиції у Київській області, та зроблено відповідний актовий запис №313. Спільне життя з відповідачем не склалося. Рішенням судді Ірпінського міського суду Мерзлого Л.В., від 10.01.2022 року, справа №367/6440/21, шлюб було розірвано. Між Позивачем та Відповідачем, відносини остаточно припинено. Їхня спільна дитина фактично проживає та зареєстрована разом із матір`ю, від народження і по сьогоднішній день, за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що Відповідач, протягом тривалого проміжку часу жодним чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами доньки, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Більше того, Відповідач не цікавиться інтересами дитини, де дитина навчається, які гуртки чи заклади відвідує. У Відповідача фактично відсутній "батьківський" інстинкт, інтерес до доньки, та фактично Відповідач самоусунувся від виховання дитини. Так, Відповідач у справі, окрім того, що не бере участь у вихованні дитини, також він не забезпечує здобуття донькою повної загальної середньої освіти. Саме матір повністю одноосібно опікується процесом навчання. Позивач надала до суду перелік документів, яким підтверджує, що батько не приймає жодної участі у процесі здобуття дочкою повної загальної середньої освіти, не цікавить процесом навчання, а мати все здійснює одноосібно. Батько - відсутній на всіх цих етапах. У всіх офіційних документах відомості про батька, як контактну особу або законного представника дитини - відсутні. Також повідомила суду, що всі витрати на утримання доньки, оплату освітніх послуг, занять здійснює виключно матір дитини. Позивач до кримінальної відповідальності не притягувався, в розшуку не перебуває, витяг про це додається. Позивач любить свою доньку та має змогу забезпечити її всім необхідним. Крім того, вона постійно слідкує за станом здоров`я доньки, знає детально про її хвороби та як потрібно звести до мінімуму ризики проявлення різних захворювань, яке харчування їй необхідне, піклується про її розвиток. На підтвердження даної обставини додаються копії декларацій з сімейним лікарем укладені Позивачем, в інтересах доньки. Тому, Позивач, як матір, створює та створювала належні умови для життя, навчання та розвитку дитини. Варто зауважити, що матеріальної та фінансової допомоги на дитину Відповідач не надає. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення Відповідача до своїх батьківських обов`язків. На підставі цього просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , РНКОПП: [NUMBER] , батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19 лютого 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлені належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Позові вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи Орган опіки та піклування -Виконавчий комітет Бучанської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Через відсутність від відповідача клопотань та відзиву на позов, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 25 вересня 2014 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучанського міського управління юстиції у Київській області, [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади №2024/011896433 [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно Витягу з реєстру територіальної громади № 2024/000757526 [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Таким чином встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю. Також встановлено, що відповідно до Декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, № 0001-19НТ-64А0 позивачка, [PERSON] без участі батька дитини турбується про здоров`я та нормальний розвиток своєї доньки, приводить її на періодичні огляди до лікарів та завжди її супроводжує в лікарню. Відповідно до характеристики учениці 4-го класу Бучанського ліцею №4, виданого директором ліцею [PERSON] та класним керівником [PERSON] , [PERSON] навчається в Бучанському ліцеї №4 з 2021 року. За час навчання зарекомендувала себе, як добра, активна дитини. Має достатні досягнення у навчанні, є учасницею учнівського самоврядування класу. [PERSON] бере активну участь у позаурочному житті класу. Учениця дуже комунікабельна, має лідерські здібності. Але часом лідерство переходить за межі дозволеного. Дівчинка занадто говірка, втручається в будь-які справи однокласників, що безумовно впливає на стосунки з однолітками. [PERSON] завжди вміж постояти за себе. Дружить лише з тим, хто їй до вподоби. На уроках активна, відповідає на запитання учителя, вправляється у складні речення, знає правила, застосовує їх на практиці. Письмові оботи оформляє не завжди охайно, допускається помилок, виправлень. Мати [PERSON] , регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, організовує правильне проведення вільного часу, моні торить поводження дитини в мережі Інтернет, забезпечує високий рівень навчання. Батько, [PERSON] , із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає, у вихованні [PERSON] участь не бере. З класним керівником на зв`язок не виходить, на батьківські збори не з`являється. Також встановлено, що відповідно до рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 січня 2022 року було розірвано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 28.01.2003 року Виконкомом Бучанської селищної ради м. Ірпінь Київської області, актовий запис № 7. Також встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22 грудня 2023 року Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , та змінила прізвище на - « [PERSON] ». Відповідно до Рішення про надання висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Виконавчий комітет Бучанської міської ради Київської області вирішив надати висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що відповідно до Висновку органу опіки та піклування Бучанської міської ради щодо доцільності позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , Орган опіки та піклування Бучанської міської ради, розглянувши питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . За підсумками розгляду матеріалів справи встановлено, що відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки, що є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав відносно дитини. Батьківські обов`язки стосовно дитини- виконує лише мати. В сім`ї панує доброзичлива атмосфера, дитина зростає та розвивається в любові та повазі, для неї створені всі умови для повноцінного розвитку та виховання. Батько проживає окремо, не сплачує аліментів, жодної матеріальної допомоги не надає, з донькою ніяких стосунків не підтримує, не спілкується, не виявляє до доньки батьківської уваги, турботи. Відповідач не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям, не виконує батьківських обов`язків, не має наміру бачитись з дитиною, не цікавиться її станом здоров`я та навчанням. Зазначені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Вирішуючи питання щодо вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого: Пунктом 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц). Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111). Суд вважає висновок органу опіки та піклування обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини. Сам відповідач не з`явився ані до суду для розгляду цієї справи, ані до комісії з питань захисту прав дитини. На думку суду, така його поведінка свідчить про байдуже ставлення до долі дітей. При розгляді цього спору суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишив її без батьківської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, а отже поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його доньки, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дитини. На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між дитиною та батьком зв`язку, який визначається як сімейне життя, відсутність взагалі протягом тривалого часу будь-якого контакту внаслідок такої свідомої поведінки відповідача, позбавлення його батьківських прав не становитиме втручання в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідача на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8 цієї Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Судом роз`яснюється, що відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України мати, батько, позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved