Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] борг за постачання теплової енергії в сумі 26 623,75 грн. В обґрунтування своїх вимог комунальне підприємство зазначає, що між ним та відповідачем існують договірні відносини з приводу надання послуг на підставі відкритого особового рахунку, норм чинного законодавства та договору про надання послуг. Зі змісту позову слідує, що 1/2 нежитлового приміщення по [ADDRESS] є власністю [PERSON] з 25.10.2022 та забезпечується послугами з постачання теплової енергії, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради. В КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на вказане нежитлове приміщення. Обсяг спожитої відповідачем послуги складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку. Із розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідача станом на 01 липня 2024 року утворилася заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 25 жовтня 2022 по 31 березня 2024 у розмірі 26 623,75 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 12 серпня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначила, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05.06.2023 у справі №296/235/23 усунуто перешкоди [PERSON] в користуванні нежитловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] шляхом покладення на [PERSON] обов`язку надати фактичний доступ до указаного приміщення та звільнити дане приміщення від належного останньому рухомого майна. Згідно постанови Житомирського апеляційного суду від 22.11.2023 рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05.06.2023 залишено без змін. На підставі вказаного рішення суду приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Дідківським А.С. було відкрито виконавче провадження №73662237 від 21.12.2023, проте рішення суду до цього часу не виконано. Таким чином, за словами відповідача, вона та [PERSON] до теперішнього часу з моменту набуття прав власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] не мають до нього доступу, а споживання наданих КП «ЖТКЕ» послуг здійснює [PERSON] . Указане, на переконання відповідача, виключає можливість стягнення з неї заборгованості за споживання послуг з постачання теплової енергії, оскільки такі послуги вона фактично не споживала через відсутність доступу до власного нежитлового приміщення (а.с. 57-58). Представник позивача - КП «Житомиртеплокомуненерго» в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила їх задовольнити. Додатково зазначила, що по розрахунку заборгованість відповідача нараховувалась із грудня 2022 року. З відповідача просить стягнути 1/2 частину боргу відповідно до частки у праві власності. За судовою практикою власник приміщення повинен відповідати за своїми зобов`язаннями. У майбутньому відповідач не позбавлена права звернутися до суду із регресним позовом до третьої особи. Представник відповідача адвокат Калінін Р.С. в судовому засіданні пояснив, що він і мати є співвласниками нерухомого майна, до якого доступу не мають. Тобто послуг з постачання теплової енергії вони не отримують. Вважає, що повинні сплачувати за надані послуги з моменту фактичного доступу до нежитлового приміщення. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується відомостями з інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.04.2024 за №373783041, що 1/2 частина нежитлового приміщення цокольного поверху № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 по [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (а.с. 32-35). На підставі рішень виконавчого комітету Житомирської міської ради від 04.11.2021 №1288, від 13.10.2023 №1557 комунальному підприємству «Житомиртеплокомуненерго» ЖМР встановлені тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання (а.с. 27-31). Згідно з наказом КП «Житомиртеплокомуненерго» №103/аг від 03.10.2022 року «Про встановлення плати за абонентське обслуговування в розрахунку на одного абонента» встановлено розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання послуг з постачання теплової енергії: при наявності вузлів комерційного обліку теплової енергії в розмірі 30,28 грн. в місяць на одного абонента з врахуванням ПДВ (а.с. 36). Відповідно до розрахунку нарахувань і оплати по особовому рахунку № [NUMBER] П ФО [PERSON] за відповідачем рахується заборгованість за надані послуги на суму 26 623,75 грн. (а.с. 10). Зі змісту статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» слідує, що до житлово-комунальних послуг належить, зокрема, постачання теплової енергії. За правилами п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцями комунальних послуг є: з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація. Споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1 ч. 1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визнається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно із ч. 1 ст. 9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з частиною другою статті 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 затверджена Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, якою встановлено порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг. Визначення та розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, а так само визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, здійснюється відповідно до розділів ІІІ, IV цієї Методики. Відповідно до п. 12 розділу IV Методики обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Таким чином, оскільки належне [PERSON] нежитлове приміщення знаходиться у багатоквартирному будинку, а внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною, відповідач зобов`язана нести витрати з теплопостачання належного нежитлового приміщення, а також спільно з іншими власниками квартир/нежитлових приміщень цього будинку витрати на опалення місць загального користування/допоміжних приміщень тощо. З приводу твердження відповідача про фактичне неодержання послуг з постачання теплової енергії у зв`язку із перешкодами з боку третьої особи у доступі до належного нежитлового приміщення суд зауважує, що відповідно до пункту шостого частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг у разі їх невикористання за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Разом з тим, дане право не може бути реалізовано в контексті звільнення від оплати вартості послуг з постачання теплової енергії, про що прямо зазначено в указаній статті закону. Як передбачено ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання, згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи те, що нежитлове приміщення цокольного поверху № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 по [ADDRESS] , власником 1/2 частини якого є [PERSON] , забезпечується послугами з постачання теплової енергії, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, однак відповідач порушує свій обов`язок щодо оплати наданих послуг, суд вважає за необхідне стягнути з неї заборгованість в сумі 26 623,75 грн. на користь позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, що підтверджено документально.

Outcome: approved