Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить, батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина - [PERSON] , [INFO] . Позов мотивований наступним. 30 серпня 2008 року між [PERSON] (далі - Позивач) та [PERSON] (даді - Відповідач) зареєстровано шлюб. 26 квітня 2011 року рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано. Від шлюбу Позивач з Відповідачем мають сина - [PERSON] [INFO] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 04.08.2022 року). Відповідач після розірвання шлюбу перестав спілкуватися та приймати участь у житті дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання освіти дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюємо як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Виховання дітей - відповідальна справа. Розуміння між батьками, взаємоповага, підтримка, самореалізація, баланс сімейного та особистого життя, змістовне дозвілля, спільна участь у вихованні дітей, рівний розподіл домашньої роботи, як компоненти ідеї тендерної рівності, створюють сімейне середовище, сприятливе для розвитку дитини, дотримання її прав, формування гармонійної особистості. Все вище зазначене забезпечує самостійно мати з вітчимом, а Відповідач взагалі відсутній у житті Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовну заяву з підстав, зазначених в позові, просила її задовольнити. проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не відомі, відзив не подавав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду повідомлявся належним чином, подав заяву про проведення розгляду у його відстуності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвала про заочний розгляд справи занесена в протокол судового засідання. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.10.2024 року було відкрито загальне провадження по даній справі та призначено підготовче провадження. 23.01.2025 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. 30 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 128. 26 квітня 2011 року рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано. Від шлюбу Позивач з Відповідачем мають сина - [PERSON] [INFO] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 04.08.2022 року). [PERSON] навчається у 8-а класі школи № 212 Деснянського району м. Києва, що вбачається з довідки № 82 від 15.04.2024 року. Має позитивну характеристику, мати хлопчика та відучим приділяють належну уваги вихованню сина. Відповідно до розрахунку, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина в розмірі 22963,51 грн. станом на 27.09.2024 року. Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією надано висновок № 102-5386 від 19.12.2024 року в якому вказано про доцільність позбавлення батьківський прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина - [PERSON] , [INFO] . Також вказано, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , повідомив, що підтримує позов матері про позбавлення батька [PERSON] батьківських прав. Таким чином думка дитини висловлена. У відповідності до ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що відповідач маючи об`єктивну можливість виконувати свої батьківські обов`язки у відношенні неповнолітніх дітей, ухиляється від їхнього виконання, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків. У відповідності зі ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин по справі, зокрема ставлення батьків до дитини. Пунктом 16 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим вважає за необхідне, як крайню міру, позбавити відповідача батьківських прав у відношенні його дітей, оскільки байдужість відповідача до дітей свідчить про винну поведінку відповідача та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Доказів, що спростовують вказане відповідачем суду не надано.

Outcome: approved