Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом. Просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 01.04.2024 р., а саме 8000,0 грн. Позов мотивує тим, що опікується та проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду. Ухвалою судді від 10.06.2024 зазначену вище цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) осіб. Зазначену ухвалу сторонам скеровано для відома. 01.07.2024 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні. 09.07.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив у справі. 15.07.2024 від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив. Зокрема, просила витребувати в АТ «Комерційний банк «Приватбанк» інформацію про рух коштів по усіх карткових рахунках позивача з квітня 2023 року по даний час. 22.07.2024 від позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів. Ухвалою суду від 06.09.2024 в задоволені клопотання [PERSON] про проведення розгляду справи в загальному позовному провадженні, а також у задоволенні клопотання відповідача про витребування інформації про рух коштів по карткових рахунках позивача відмовлено. 26.09.2024 від представника відповідача на адресу суду надійшли додаткові пояснення, у яких просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Крім того, позивач 12.09.2024 звернулася до суду із позовом, у якому просила стягнути на її користь 15\~250,00 грн додаткових витрат на лікування дитини. Ухвалою судді від 07.10.2024 зазначену цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про додаткових витрат на утримання дитини прийнято до розгляду та відкрито провадження. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) осіб. Зазначену ухвалу сторонам скеровано для відома. Ухвалою судді від 11.10.2024 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (справа № 463/4934/24) об`єднано в одне провадження з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини (справа № 463/8500/24), присвоєно об`єднаній справі № 463/4934/24. 28.10.2024 від позивача на адресу суду надійшли додаткові пояснення, у яких просила позов про стягнення аліментів на її користь задовольнити у повному обсязі. 11.11.2024 від позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів. 28.11.2024 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив, у якому просив у задоволенні позову про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити у повному обсязі. 03.12.2024 від позивача на адресу суду надійшли додаткові пояснення, у яких просила врахувати дані пояснення та ухвалити рішення на основі наявних матеріалів, а також клопотання про долучення доказів. 05.12.2024, 11.12.2024 та 08.01.2025 від позивача на адресу суду надійшли клопотання про долучення доказів. 10.02.2025 від представника відповідача на адресу суду надійшли пояснення у справі, у яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Всі наявні у справі докази були надані сторонами. З врахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи (позовних заявах, відзивах, відповіді на відзив, запереченнях, додаткових поясненнях), в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та\~відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року. Позивач [PERSON] та\~відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження останньої. З матеріалів позовної заяви судом встановлено, що неповнолітня донька проживає разом з матір`ю, позивачем по справі. [PERSON] є дитиною з інвалідністю віком до 18 років та потребує постійної реабілітації за індивідуальною програмою, їй необхідний постійний догляд та нагляд. Відповідно до мотивів позовної заяви дитина не може залишатися сама, обслуговувати себе без сторонньої допомоги та здійснювати самостійно побутові справи, притаманні нормотиповим дітям її віку. Тому, у зв`язку з доглядом за дитиною з інвалідністю, позивач не має можливості повноцінно працювати та отримувати відповідний заробіток. Фізичної допомоги від батька дитини та від інших осіб позивач не отримує. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Так, за загальним правилом, передбаченим статтею 75 СК України, встановлено, що дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. В той же час, Сімейним кодексом визначені особливості надання утримання дружині з якою проживає дитина з інвалідністю. Статтею 88 СК України встановлено, що якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Частина 1 даної статті встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право: один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю; дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; цей з подружжя опікується нею; другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відсутність хоча б однієї із перерахованих підстав не призводить до виникнення відповідного юридичного складу та не надає особі права на утримання. Доказування у такій категорії справ має ґрунтуватися на сукупності доказів. Інвалідність дитини підтверджується відповідним висновком МСЕК. Проживання з дитиною слід доводити довідкою житлово-експлуатаційної організації та показами свідків. Опікування над дитиною та неможливість дитини обходитись без постійного стороннього догляду слід підтвердити відповідними медичними документами, в тому числі рекомендаціями лікарів, випискою з амбулаторної картки хворого, довідкою лікувальної установи тощо. Не менш важливим є доказування платоспроможності платника аліментів. Особливістю цього права є його тривалий характер, оскільки воно триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Відповідно до Консультаційного висновку спеціаліста від 09.08.2024 (том 1, а.с. 174) [PERSON] , [INFO] , має встановлений діагноз - дитячий аутизм. Як вбачається з Медичного висновку №1 повт. про дитину з інвалідністю віком до 18 років Підгрупа «А» від 02.01.2025 [PERSON] , [INFO] , має захворювання (патологічний стан): дитячий аутизм, код за МКХ-10: F84.0 (том 2, а.с.55). Згідно відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №160411 від 23.05.2024 за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 4 особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] (том 1, а.с.20). Згідно відповіді на запит №157 від 21.06.2024 комунального закладу Львівської обласної ради «Багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр Святого Миколая» вбачається, що [PERSON] є ученицею комунального закладу Львівської обласної ради «Багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр Святого Миколая» з 01 вересня 2023 року відповідно до наказу від 01.09.2023 «Про зарахування учнів» та станом на 21.06.2024 переведена у 2 клас і продовжуватиме навчання у закладі. Освітній процес відбувається з понеділка до п`ятниці включно, крім канікулярного періоду. До закладу освіти і у зворотному напрямку організоване щоденне безоплатне підвезення учнів у такий спосіб: 07:15 виїзд шкільного автобуса АТАМАН від кінопалацу Довженка (Сихів) до шкоди та о 18:00 розвезення учнів у зворотному напрямку. Графік навчання [PERSON] організовано відповідно до розкладу уроків з 09:00 та після закінчення уроків відвідування групи продовженого дня до 18:00 з дотриманням усіх режимних моментів. Предмети корекційної складової такі як: соціально-побутове орієнтування, розвиток мовлення, ритміка, лікувальна фізкультура, психомоторний розвиток передбачені навчальним планом та є безоплатним. [PERSON] впродовж 2023-2024 н.р. відвідувала гурток із реабілітаційної верхової їзди «Іпотерапія» на безоплатній основі. Увесь освітній процес, включаючи довезення/розвезення, 3-ох разове харчування, відвідування гуртка є безкоштовним (том 1, а.с.34). Як вбачається з психолого-педагогічної характеристики на ученицю 2-А класу КЗ ЛОР БП НРЦ Святого Миколая [PERSON] , [INFO] , дитина відвідує заклад повний день, потребує допомоги зі сторони дорослого, виконує завдання індивідуально з підтримкою старшого. Марта потребує постійного догляду, адже не розуміє небезпеки від соціального і навколишнього середовища (том 2, а.с. 33-36). Відповідно до реєстру освітньої діяльності комунальний заклад Львівської обласної ради "Багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр Святого Миколая" є закладом середньої освіти - спеціальною школою-інтернат. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на час перебування у навчальному закладі перебуває під наглядом працівників КЗ ЛОР НРЦ Святого Миколая, позивач забезпечує доставлення та забирання дитини до зупинки шкільного автобусу, за виключенням випадків, коли у Львівській області оголошено сигнал повітряної тривоги. Як вбачається з Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11.11.2024, [PERSON] , [INFO] , потребує постійного проходження реабілітації, а також стороннього догляду матері постійно (том 2, а.с.4). Згідно з п. 1.16. Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом МОЗ України від 05 вересня 2011 року № 561, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за № 1295/20033 (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), у разі встановлення інвалідності і ступеня втрати здоров`я комісія розробляє на підставі плану медичної реабілітації, що обов`язково надається лікарем, або за участю лікаря індивідуальну програму реабілітації інваліда, в якій визначаються обсяги та види реабілітаційних заходів, методи та строки їх здійснення, засоби реабілітації та відповідальні за виконання. Комісія відповідає за якість розроблення індивідуальної програми реабілітації інваліда та здійснює у межах своїх повноважень контроль за її виконанням. Відповідно до п.п. 19-21 Положення про лікарсько-консультативну комісію, затвердженого постановою КМУ від 21 листопада 2013 року № 917 «Деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям», дитині, якій встановлена інвалідність, залежно від міри втрати здоров`я та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або диспансерному нагляді встановлюється категорія дитина з інвалідністю або дитина з інвалідністю підгрупи А. Перелік захворювань та патологічних станів, що дають право на встановлення інвалідності дітям, затверджується МОЗ. Підставою для встановлення дитині категорії дитина з інвалідністю є помірна та середня міра втрати здоров`я, залежність від стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду і здатність до самообслуговування. До числа дітей з помірною та середньою мірою втрати здоров`я належать діти, які мають будь-які основні види порушень функцій організму I та II ступеня їх вираження (незначні та помірні порушення) та обмеження життєдіяльності будь-якої категорії I ступеня її вираження (які оцінюються відповідно до вікової норми). Підставою для встановлення дитині категорії дитина з інвалідністю підгрупи А є виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна (повна) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування. Відтак, зазначені медичні документи дають підстави стверджувати, що донька сторін [PERSON] є дитиною з інвалідністю підгрупи А, яка потребує постійного стороннього догляду. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач є співробітником військової частини [NUMBER] , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №246 від 24.08.2023 (том 1, а.с. 40) та має достойну заробітну плату, що підтверджується довідкою про нараховане та виплачене грошове забезпечення №222/4/162/349/2621 від 15.08.2024 (том 1, а.с.149). Більше того, суд не бере до уваги доводи сторони відповідача про володіння позивачем нерухомого майна, наявності доходу від підприємницької діяльності та грошових активів, оскільки з урахуванням вимог ст. 88 СК України право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. З аналізу ст. 88 СК України вбачається, що право на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю виникає на підставі одночасної наявності певних фактів, а саме: проживання одного з подружжя з дитиною-інвалідом та опікування нею, нездатність дитини обходитися без постійного стороннього догляду, походження дитини від одного з подружжя та спроможність другого з подружжя надавати таку допомогу. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] проживає з дитиною з інвалідністю, опікується нею, дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду, а відповідач має матеріальну спроможність надавати допомогу [PERSON] , що є підставою для встановлення утримання для [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст. 88 СК Украни розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У свою чергу, СК України при визначенні розміру аліментів за основу визначення такого визначає прожитковий мінімум, а не мінімальну заробітну плату, а тому, з урахуванням вимог ст. 182 СК України, та долучених до матеріалів справи доказів, суд вважає за необхідне визначити відповідачу обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача на її утримання в розмірі 3\~000,00 грн, що буде відповідати вимогам законності, обґрунтованості та співмірності, а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини слід зазначити наступне. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини проголошує, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1-3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України, той з\~батьків,\~з кого\~присуджено стягнення\~аліментів на\~дитину,\~а також\~той з\~батьків,\~до кого\~вимога про\~стягнення аліментів\~не була\~подана,\~зобов`язані\~брати участь\~у додаткових\~витратах на\~дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185\~СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Під час розгляду цивільної справи № 6-1489цс17 Верховний Суд України сформулював правову позицію від 13.09.2017, згідно з якою роз`яснив, що це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Відповідно до виписки лікаря-невролога № 136, дитина [PERSON] , [INFO] , має патологічний стан у вигляді дитячого аутизму та порушеної соціальної адаптації, а також порушення розвитку фізичних можливостей (двостороння пірамідна недостатність, ходіння на «пальчиках») потребує реабілітації у вигляді ЛФК, масажів, занять у басейні та нейрокорекції (том 1, а.с.175). Як вбачається з долучених до позову квитанцій, а також довідок від 10.09.2024 позивач витратила на корекційно-розвиткові заняття з вчителем дефектологом та практичним психологом 6\~000,00 грн, а на також на оплату реабілітаційних послуг 9\~250,00 грн, що разом становить 15\~250,00 грн (том 1, а.с. 176-192). Враховуючи наведене вище, а також з врахуванням батьківського обов`язку рівної пропорційності понесення додаткових витрат на дитину, того, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно, з відповідача слід стягнути на користь позивача 1/2 понесених додаткових витрат на утримання малолітньої дитини, що становить 7\~625,00 грн. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України. Враховуючи що позивачем заявлені дві вимоги майнового характеру (стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину), однак остання звільнена від сплати судового збору то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: partial