Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

07 серпня 2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом, відповідно до якої позивач просив встановити факт сумісного проживання однією сім`єю [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] з 2014 року по день його смерті [INFO] ; визнати за позивачем право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , який він прийняв, але не оформив після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 5.6 га для товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4823384700:01:000:0035, що розташована у межах Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, земельну ділянку площею 3,9284 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованого на території Шевченківської сільської ради Миколаївського (раніше Вітовського, Жовтневого) району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову вказав, що [INFO] помер [PERSON] , який є його далеким родичем, після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно. [PERSON] близьких родичів не мав, був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак, з 2014 року і до його смерті проживав разом з позивачем у належному позивачу будинку за адресою [ADDRESS] . Зазначив, що є єдиним спадкоємцем четвертої черги, який звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у передбачений законом строк. Інші спадкоємці відсутні. При зверненні до приватного нотаріуса Краснової С.М. із заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки ним не надано підтвердження проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше ніж п`ять років до його смерті. В зв 'язку з цим, позивач змушений звернутися до суду, оскільки він фактично проживав однією сім`єю разом зі спадкодавцем з 2014 року і до його смерті. Ухвалою від 13 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 02 вересня 2024 року заяву прийнято до провадження та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 07 листопада 2024 року підготовче проведження у справі закрите, справу призначено до судового розгляду. 11 грудня 2024 року позивач звернувся до суду з заявою, поданою його представником [PERSON] , про залишення без розгляду у зв`язку з їх передчасністю частини позовних вимог, а саме щодо визнання за ним права власності на житловий будинок [ADDRESS] , визнання права власності на земельну ділянку площею 5.6 га для товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4823384700:01:000:0035, що розташована у межах Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, земельну ділянку площею 3,9284 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач та його представник підтримали в судовому засіданні позовну вимогу щодо встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю позивача із спадкодавцем [PERSON] з 2014 року по день його смерті [INFO] з підстав, викладених в позовній заяві, та просили її задовольнити. Від позовних вимог щодо визнання за позивачем права власності на житловий будинок [ADDRESS] , визнання права власності на земельну ділянку площею 5.6 га для товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4823384700:01:000:0035, що розташована у межах Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, земельну ділянку площею 3,9284 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відмовились. 20 березня 2025 року від відповідача - Шевченківської сільської ради до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Проти задоволення позовних вимог відповідач не заперечував. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили наступне. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] є її сусідом, який проживає за адресою [ADDRESS] . З 2014 року і до смерті у 2020 році разом з ним проживав його далекий родич [PERSON] . Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Власних дітей у [PERSON] не було, інших родичів також. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона добре знає позивача та померлого [PERSON] , який з 2014 року до 2020 року проживав разом зі своїм єдиним родичем [PERSON] . Позивач піклувався про [PERSON] , у них був спільний побут, вони вели спільне господарство. Інших родичів у [PERSON] не було. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона мешкає в [ADDRESS] . [PERSON] є її сусідом. Зазначила, що може підтвердити той факт, що [PERSON] проживав разом з її сусідом [PERSON] за адресою [ADDRESS] , з 2014 року і по день своєї смерті. Не зважаючи на те, що [PERSON] був далеким родичем [PERSON] , її сусід піклувався про нього, вони вели спільне господарство, жили як сім`я. Заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази по справі суд встановив наступне. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13 серпня 2020 року Миколаївський міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Згідно частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 ЦК України). У відповідності до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За приписами статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. З дослідженої у судовому засіданні спадкової справи №137/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] , відкритої приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Красновою С.М., вбачається, що позивач [PERSON] як спадкоємець за законом четвертої черги звернувся із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його родича [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено, оскільки факт проживання заявника зі спадкодавцем однією сім`єю з 2014 року має бути підтверджено судовим рішенням, що підтверджується постановою приватного нотаріуса миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області від 21 лютого 2022 року №60/02-31. Згідно довідки від 13 жовтня 2020 року №1961, виданої Шевченківською сільською радою, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . На день відкриття спадщини 10 серпня 2020 року разом зі спадкодавцем в будинку ніхто не був зареєстрований. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, виданої Шевченківською сільською радою Вітовського району Миколаївської області від 21 лютого 2020 року №508, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 27.08.1996 року. Згідно довідки Шевченківської сільської ради від 08 січня 2025 року №7 позивач [PERSON] дійсно проживав без реєстрації за адресою [ADDRESS] з 2014 року по 10 серпня 2020 року разом з [PERSON] , разом з яким вів спільне господарство. З довідки Комунального підприємства «Медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 08 січня 2020 року №17 вбачається, що [PERSON] здійснював догляд та лікування [PERSON] , мешкаючого за адресою [ADDRESS] , хворого на гостре порушення мозкового кровообігу (двобічний геміпарез). Факт проживання [PERSON] з [PERSON] з 2014 року і до моменту його смерті в [ADDRESS] , також підтверджується актом від 07 січня 2025 року, складеного відповідною комісією Шевченківської сільської ради у складі депутата Шевченківської сільської ради Пазюк Т.О. та сусідів. Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у тому числі і факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. За правилами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.21 постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як встановлено судом, позивач проживав разом з [PERSON] , який є його родичем, з 2014 року і до смерті [PERSON] [INFO] . Вони вели спільне господарство, проживали однією сім`єю за адресою [ADDRESS] . Позивач здійснював догляд та лікування [PERSON] під час його хвороби. Враховуючи, що інші спадкоємці після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину, відсутні, із заявою про прийняття спадщини звернувся лише позивач [PERSON] , то встановлення факту, про який просить позивач, має для останнього юридичні наслідки, а саме: право на спадкування як спадкоємця четвертої черги. Щодо відмови позивача від позовних вимог щодо визнання за позивачем права власності на житловий будинок [ADDRESS] , визнання права власності на земельну ділянку площею 5.6 га для товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4823384700:01:000:0035, що розташована у межах Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, земельну ділянку площею 3,9284 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , суд зазначає, що згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відмова від позову є процесуальним правом позивача згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову в частині наведених вище позовних вимог, закривши провадження у справі в цій частині. Стосовно визнання позову відповідачем Шевченківською сільською радою, суд зазначає, що згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вказане визнання судом приймається. Ураховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини, досліджені у судовому засіданні докази, а також визнання позову відповідачем, суд вважає доведеним факт проживання позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] однією сім`єю за адресою [ADDRESS] , не менш як п`ять років з 2014 року до дня відкриття спадщини [INFO] .

Outcome: approved