Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

У червні 2023 року представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просить відібрати дитину [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення його батьківських прав. Дитину [PERSON] , [INFO] передати на опікування органу опіки і піклування Кропивницької міської ради. Стягнути з [PERSON] на користь тих осіб, установ, яким буде передана дитина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.06.2024 року та продовжуючи до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Вимоги мотивує тим, що у свідоцтві про народження дитини її батьками записані [PERSON] , [PERSON] . Згідно з рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.08.2015 р., мати дитини [PERSON] позбавлена батьківських прав. Дитина [PERSON] проживала з батьком у [ADDRESS] . До управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради (далі - Управління) надійшло повідомлення громадян [PERSON] , [PERSON] про неналежне виконання батьком [PERSON] батьківських обов`язків. Представниками Управління, Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Кропивницького міського центру соціальних служб 10.06.2024 р. відвідано сім`ю [PERSON] за місцем проживання. Виявлено, що в будинку брудно, умови для проживання, виховання та розвитку дитини не створені, в кімнатах відчувався сильний сморід, в помешканні перебували сторонні особи. Постільна білизна відсутня, дитячі речі брудні, розкидані по кімнаті, продукти харчування та приготована їжа відсутні. [PERSON] мала занедбаний вигляд, волосся немите, одяг брудний. Дитина повідомила, що батько зі сторонніми особами зловживають алкогольними напоями, що вона постійно голодна та боїться батька. Під час відвідування [PERSON] поводив себе агресивно відносно доньки, від нього відчувався запах алкоголю. Також встановлено, що батько дитини не працює, постійних доходів сім`я немає. За результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини 10.06.2024 року складено відповідний акт. Рівень безпеки [PERSON] оцінено за ознакою «дуже небезпечно», що передбачає негайне відібрання дитини від батька. [PERSON] вилучено з сім`ї та влаштовано в сім`ю баби та діда [PERSON] . Враховуючи те, що дії та бездіяльність батька [PERSON] складають безпосередню загрозу для життя та здоров`я дитини, Виконавчим комітетом Кропивницької міської ради прийнято рішення від 11.06.2024 року № 634 «Про негайне відібрання дитини». Крім того, згідно з постановами Кіровського районного суду м. Кіровограда гр. [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що негативно характеризує батька як особу. Вважає, що зазначені факти вказують на свідоме нехтування відповідачем своїх обов`язків по вихованню дитини, що згідно зі ст. 170 СК України є причиною для відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Згідно ухвали\~Кіровського районного\~суду м.\~Кіровограда від\~03.10.2024\~року за\~клопотанням представника\~позивача замінено\~по справі\~третіх осіб\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] належною\~ комунальний\~заклад «Центр\~соціально-психологічної\~реабілітації дітей»\~Кіровоградської обласної\~ради», оскільки згідно з направленням управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради» від 22.07.2024 року №1548/19 дитину [PERSON] влаштовано до вказаного закладу. 18.03.2025 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судом постановлено, опитування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , провести в судовому засіданні в присутності психолога. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався. В судовому засіданні представник третьої особи підтримала позовні вимоги. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, представника третьої особи, думку малолітньої [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено,\~що батьками [PERSON] , [INFO] вказано [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.08.2015 року, мати дитини [PERSON] позбавлена батьківських прав. 10.06.2024 року до управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради надійшло повідомлення громадян [PERSON] , [PERSON] про неналежне виконання батьком [PERSON] батьківських обов`язків. Представниками Управління, Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Кропивницького міського центру соціальних служб 10.06.2024 року відвідано сім`ю [PERSON] за місцем проживання. Виявлено, що в будинку брудно, умови для проживання, виховання та розвитку дитини не створені, в кімнатах відчувався сильний сморід, в помешканні перебували сторонні особи. Постільна білизна відсутня, дитячі речі брудні, розкидані по кімнаті, продукти харчування та приготована їжа відсутні. [PERSON] мала занедбаний вигляд, волосся немите, одяг брудний. Дитина повідомила, що батько зі сторонніми особами зловживають алкогольними напоями, що вона постійно голодна та боїться батька. Під час відвідування [PERSON] поводив себе агресивно відносно доньки, від нього відчувався запах алкоголю. Також встановлено, що батько дитини не працює, постійних доходів сім`я немає. За результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини 10.06.2024 року складено відповідний акт. Рівень безпеки [PERSON] оцінено за ознакою «дуже небезпечно», що передбачає негайне відібрання дитини від батька. Постановами Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.01.2020 року, від 27.02.2020 року, від. 27.05.2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Рішенням виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 11.06.2024 року № 634 відібрано [PERSON] , [INFO] від батька [PERSON] та вирішено звернутися до суду про відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Будь-який спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Положення вказаної Конвенції, узгоджуються з нормами законів України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. У відповідності до частин першої та другої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. Відібрання дитини це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати, однак з урахуванням права кожного з батьків та добросовісної поведінки батьків задля дотримання прав дитини та кожного з них. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 11.07.2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07.12.2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Верховний Суд у постанові від 03.05.2022 року у справі № 308/12188/18 вказав, що «основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток». Відповідно до пункту 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Стаття 171 СК України врахування думки дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя 1. Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. 2. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. 3. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Допитана в судовому засіданні малолітня [PERSON] , пояснила, що під час проживання з батьком [PERSON] постійно робила зауваження через зловживання ним алкогольними напоями, але перебуваючи в алкогольному сп`янінні батько її не ображав, вона його не боялась. Вісім місяців перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради, за домівкою, батьком та дідусем сумує. Враховуючи підстави та обставини справи у сукупності, суд приходить до висновку, що відібрання дитини від [PERSON] , без позбавлення його батьківських прав, скероване на користь фізичного, духовного, емоційного розвитку дитини, убезпечить від негативних складових проживання з батьком, сприятиме позитивній долі дитини та не створить невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє відповідача від спілкування з дитиною, а також права на звернення до суду з позовом про повернення дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини. У справі достатньо доказів, які свідчить про необхідність застосування положень ст. 170 СК до відповідача, суд не вбачає жодної підстави для відмови у задоволенні позову, убезпечуючи життя та здоров`я малолітньої доньки відповідача, враховуючи його ставлення і не використану можливість змінити відношення до батьківських обов`язків. За вимогами ч. 4 ст. 170 СК в розмірі врегульовано ст. 183 СК підлягають стягненню з [PERSON] на користь\~тих осіб,\~установ,\~яким буде\~передана дитина[PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.06.2024 року та продовжуючи до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача 1 211,20 грн. судового збору на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved