Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Представник позивачів звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів про визнання за позивачами права власності по 1/3 частці житлового будинку [ADDRESS] , посилаючись на те, що позивачі звернулися до державного реєстратора з метою реєстрації права власності на частки житлового будинку, однак їм було відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з тим, що в свідоцтві про право власності на житло відсутня адреса об`єкта нерухомого майна та помилки в написанні прізвища власників, у зв`язку з чим позивачки змушені звернутися до суду з вказаним позовом Позивачки та їх представник про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, однак у судове засідання не з`явилися, але від представника позивачів надійшла до суду заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представниця Арцизької міської ради про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, однак у судове засідання не з`явилася, але надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Представник Товариства з додатковою відповідальністю «АРСІ АГРО» про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився, але від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини 3 статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про право власності на житло, виданого 10 липня 1996 року органом приватизації при радгосп-заводі «Комсомолець» на підставі розпорядження № 45 від 10 липня 1996 року, його власниками зазначені « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] » місцезнаходження зазначено [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 травня 1976 року прізвище [PERSON] російською мовою зазначено «» [PERSON] » (а.с. 11). Зі свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] від 17 січня 2024 року прізвище та ім`я позивачки [PERSON] « [PERSON] » (а.с. 10). Внаслідок реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище на наявне « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвище № 00043155572 від 17 січня 2024 року, довідкою № 173.3.75 від 19 жовтня 2004 року (а.с. 12, 13). Після розірвання шлюбу [PERSON] залишила післяшлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 14). Згідно з свідоцтвом про одруження від 15 січня 1972 року, паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданого Арцизьким РВ УМВС України в Одеській області 18 березня 1999 року прізвище [PERSON] , позивачки у справі, вказано « [PERSON] » (а.с. 15, 19). Згідно з технічним паспортом від 27 червня 1996 року прізвища власників житлового будинку зазначено російською мовою « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] » (а.с. 20-21, 22-24). З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 051014 від 11 жовтня 2012 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17 травня 2013 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 3547268 від 17 травня 2013 року вбачається, що право власності на земельні ділянки кадастровий номер 5120410100:03:005:0303, 5120410100:03:005:0304, розташовані за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 25-26, 27, 28). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 січня 2023 року [PERSON] , який був одним із співвласників житлового будинку, помер [INFO] (а.с. 16). Після смерті [PERSON] позивачка [PERSON] прийняла спадщину у вигляді 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , а також по 1/3 частці земельних ділянок площею 0,1 га, кадастровий номер 5120410100:03:005:0303, площею 0,0252 га, кадастровий номер 5120410100:03:005:0304, розташованих за адресою: [ADDRESS] та зареєструвала право власності (а.с. 29-33, 34-35, 36, 37, 38). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] № 76334511 від 28 листопада 2024 року відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності на житло відсутня адреса об`єкта нерухомого майна та помилки в прізвищі власників (а.с. 39). Згідно з відповіддю Арцизької міської ради № 02-23/363 від 19 березня 2024 року на запит адвоката, згідно з додатком до рішення Арцизької міської ради від 27 червня 2013 року № 1215-VI «Про уточнення назв вулиць, провулків, площ, скверів у м. Арциз» до прийняття зазначеного рішення і після його прийняття назва вулиці була та залишилась « [PERSON] », відомості про існування зазначеної вулиці станом на 10 липня 1996 року відсутні (а.с. 40, 41, 42, 43-44). З метою внесення виправлень у свідоцтво про право власності представник позивачів звернувся із відповідною заявою до ТДВ «АРСІ АГРО», яке є правонаступником ТДВ «Комсомолець», однак виправити помилки в свідоцтві про право власності на житло від 10 липня 1996 року не має можливості (а.с. 50, 51). У судовому засіданні було оглянуто інвентаризаційну справу на спірний житловий будинок, з якої вбачається, що вищезазначений житловий будинок належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , місцезнаходження житлового будинку зазначено [ADDRESS] Відповідно до звіту про оцінку майна від 11 червня 2024 року ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] становить 93566,67 грн. (а.с. 51-60). З технічного паспорту від 16 листопада 2023 року вбачається, що він зроблений на замовлення [PERSON] та [PERSON] , позивачів у справі (а.с. 61-71). За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України. Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами згідно зі статтею 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частин 1, 2, 5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу (стаття 16 Цивільного кодексу України). Положеннями\~статті 41 Конституції України\~регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з частиною 1 статті 317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (стаття 318-319 Цивільного кодексу України). Імперативними приписами норми\~статті 321 Цивільного кодексу України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з\~статтею 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, та підтверджено письмовими доказами, що 10 липня 1996 року органом приватизації при радгосп-заводі «Комсомолець» на підставі розпорядження № 45 від 10 липня 1996 року [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] передано у власність будинок [ADDRESS] (а.с. 8), однак під час внесення відомостей про власників будинку в свідоцтво про право власності на житло невірно вказано прізвища власників, а також не зазначено повну адресу місцезнаходження об`єкта нерухомості. Неправильне зазначення прізвища власників у свідоцтві про право власності, а також відсутність відомостей про місцезнаходження об`єкта (повної адреси розташування житлового будинку), не дає позивачкам можливості зареєструвати право власності на нього в позасудовому порядку\~державним реєстратором прав на нерухоме майно. Зазначені обставини свідчать про те, що є всі підстави для визнання за позивачками [PERSON] та [PERSON] права власності на частки спірного майна, а саме відповідні частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі статей 318, 321, 392 ЦК України,

Outcome: approved