Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

У лютому 2025 року адвокат Васильєв В.В. звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом, в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просив: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований у Сихівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 177 у 2023 році серпні місяці 29 числа. В обґрунтування позову зазначив, що 29.08.2023 сторони зареєстрували шлюб. Як заявляє позивач, спільне життя з відповідачем не склалося, він не приділяв увагу сім`ї та порушував особисті кордони дружини, чим причинив неприязні стосунки. З вини відповідача сумісне життя і збереження сім`ї стали не можливими. Спільне господарство між позивачем та відповідачем не ведеться. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинено. Також між позивачем та відповідачем має місце непорозуміння з різних питань сімейного життя, через взаємні претензії один до одного. Шлюб існує формально. Позивач вважає, що сумісне життя з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим. Ухвалою судді від 28.02.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. 31.03.2025 до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Притуляка О.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що позивач звернулася до суду та просить розірвати шлюб, укладений 29.08.2023 між нею та відповідачем, аргументуючи це тим, що спільне життя не склалося, спільне господарство між сторонами не ведеться, на даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені. Відповідач поважає волевиявлення позивача та не заперечує проти розірвання шлюбу, визнає позовну вимогу позовної заяви в частині припинення шлюбу між сторонами, однак не погоджується з підставами заявленого позову. Відповідач не визнає заявлені обставини порушення особистих кордонів, неприязні стосунки або те, що відповідач не приділяв у вагу сім`ї. Відповідач завжди намагався створити для своєї родини умови комфортного та належного життя з огляду на їх потреби, намагаючись їх задовольнити, та будучи відкритим завжди до діалогу. На даний час позивач та відповідач дійсно не проживають разом, проте відповідач продовжує надавати підтримку позивачу та допомагає у вирішенні її запитів, здійснює її матеріальне забезпечення та задоволення потреб, про які позивач заявляє. Також відповідач здійснює належне забезпечення та утримання спільної дитини, приймає активну участь у вихованні сина, його навчанні та розвитку. Через неочікувану зміну поглядів, пріоритетів та риторики позивача, відповідачу не вдається встановити дійсні причини розлучення. У той же час, відповідач з повагою ставиться до рішення позиваач та не хоче наполягати на продовженні шлюбу. Зокрема, враховуючи той факт, що про подану заяву позивача до суду, відповідач дізнався тільки отримавши відомості та матеріали від суду. Відповідач прагне зберегти дружне та коректне спілкування та вважає, що сторони можуть далі підтримувати один одного як друзі, до чого відповідач прагне. Враховуючи вищевикладене відповідач підтримує розірвання шлюбу з урахуванням заперечень, зазначених в даному відзиві та просить не надавати строк на примирення, ухвалити рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги відзив на позовну заяву, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 серпня 2023 року у Сихівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 177. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 29 серпня 2023 року, серії [NUMBER] . За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони на даний час однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки збереження шлюбу суперечить її інтересам, представник відповідача у відзиві на позовну заяву підтримав поданий позов, не заперечував щодо розірвання шлюбу та просив не надавати строк на примирення. За таких обставин суд вважає, що позов належить задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved