Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Представник позивача на підставі ст. 638-642, 644, 647, 651-654 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1552 від 05.10.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Дебт Форс" грошових коштів у розмірі 90927 грн. 48 коп., а також стягнути з відповідача на користь позивачки фактично понесені судові витрати на оплату судового збору та витрат на правничу допомогу. В обгрунтування позову представник позивача вказав, що 23.12.2013 [PERSON] , підписала анкету заяву про акцент публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка». В результаті чого, був укладений кредитний договір №630075951 від 25.12.2013 й відкритий рахунок у ПАТ «Альфа-Банк» та отримано кредитну картку категорії DMC Gold шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії з лімітом в межах 75000 грн., без зазначення чіткої суми на ім`я [PERSON] . Відповідно до інформації, зазначеної у оспорюваному виконавчому написі АТ «Альфа-Банк» передав усі права та обов`язки за вказаним кредитним договором ТОВ «Вердикт-Капітал», однак [PERSON] про це не було повідомлено, і жодної інформації про ці зміни вона не мала. На підставі оспорюваного виконавчого напису приватним виконавцем Золотарьовою Т.В. було відкрито виконавче провадження, а також винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 21.12.2023 Олександрівським районним судом Кіровоградської області по справі №397/1439/23 було винесено ухвалу про заміну первісного стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс» та на підставі зазначеної ухвали суду приватним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження. [PERSON] дізналася про відкрите виконавче провадження лише у вересні 2024, коли на роботі позивачу повідомили про стягнення з неї коштів за постановою виконавця. Вважає, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом були порушені норми ст.87-89 Закону України «Про нотаріат», оскільки надані нотаріусу документи для вчинення виконавчого напису не підтверджують безспірність заборгованості позивача перед банком. Приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахувала обставин, що норми, які дозволяють вчинити виконавчі написи по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повинен був відмовити товариству у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм ст. 88-89 Закону України «Про нотаріат». Пункт 1 Переліку «1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким договір про надання кредиту №630075951 від 25.12.2013 на отримання кредиту у ПАТ «Альфа-Банк» не являється. Відзначає, що виконавчий напис виданий на кредитний договір між ТОВ «Вердикт Капітал», правонаступником якого є ТОВ «Дебт Форс» та позивачем, [PERSON] , хоча такого договору ніколи не існувало. Ухвалою судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 09.10.2024 дану справу передано за підсудністю на розгляд до Олександрівського районного суду Кіровоградської області (а.с. 83-85). Ухвалою судді\~Олександрівського районного\~суду Кіровоградської\~області від\~08.11.2024\~задоволено заяву\~\~ [PERSON] \~про забезпечення\~позову;\~зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №1552 від 05.10.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною, про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс») заборгованості у розмірі 90927,48 грн., у виконавчому провадженні №63636692, відкритому 16.11.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни, до набрання рішенням законної сили (а.с.91-95). Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.11.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у справі. Також постановлено витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» належним чином засвідчену копію кредитної справи за договором №630075951 від 25.12.2013 укладеного між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та ТОВ «Дебт Форс», як правонаступник ПАТ «Альфа-Банк»; витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяни Іванівни належним чином засвідчені копії всіх документів, що є в нотаріальній справі на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 05.10.2020 зареєстрований в реєстрі за №1552; витребувати у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни засвідченої копії всіх документів виконавчого провадження №63636692 з виконання виконавчого напису №1552 від 05.10.2020 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною (а.с. 96-98). 19.11.2024 представником відповідача Пироговою Л.О. направлено до суду заяву на виконання ухвали суду від 08.11.2024, в якій зазначила, що ТОВ "Дебт Форс" виконати ухвалу суду не може, оскільки документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис №1552 від 05.10.2020 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №630075951 від 25.12.2013 року, за яким позичальником є [PERSON] , надавалися приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Секістовій Т.І. попереднім кредитором - ТОВ "Вердикт Капітал" та зберігаються в матеріалах справи нотаріуса (а.с. 116-118). 11.12.2024 представником відповідача подано відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, а також у стягненні витрат на правничу допомогу. У відзиві вказав, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Окрім того, позивач не надає суду будь-яких доказів, які би свідчили про погашення боргу за кредитним договором та виконання своїх зобов`язань в повному обсязі, відтак, стверджувати про відсутність підстав для вчинення стягувачем виконавчого напису нотаріуса, немає. Позивач не надає також альтернативного розрахунку заборгованості. Якщо позивач вважає, що ним сплачені кошти в іншій сумі, або борг за кредитним договором сплачено, то таке твердження має бути підкріплене відповідними доказами наданням відповідних квитанцій про погашення суми боргу, альтернативного розрахунку заборгованості. Однак, позивач лише наголошує на тому, що відповідач не надав належних доказів та не довів розмір існуючої заборгованості, при цьому, жодним чином, позивач не спростовує його іншими доказами. В даних кредитних правовідносинах, ТОВ «Дебт Форс» є правонаступником права вимоги виконання боргу від попереднього кредитора та є новим кредитором на підставі договору про відступлення права вимоги. Приватному нотаріусу було надано всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису. Приватним нотаріусом було перевірено договір відступлення права вимоги та статус стягувача, за заявою якого було вчинено виконавчий напис, як нового кредитора, а також всі необхідні документи, після чого, було вчинено виконавчий напис на стягнення із позивача заборгованості за кредитним договором. Кредитний договір є чинним на даний час, позивачем не надаються будь-які докази щодо недійсності кредитного договору чи окремих його умов, відтак, твердження про неправомірність, неправильність нарахування кредитором розміру заборгованості є безпідставним. Тому, підстав для твердження про те, що стягувачем неправомірно здійснено дії щодо вчинення виконавчого напису, є безпідставними (а.с.124-129). Щодо відмови позивачу у стягненні судових витрат на правничу допомогу представник відповідача зазначила, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 27.06.2018 по справі №826/1216/16. Належними та допустимими доказами понесення витрат на надання правової допомоги є договір про надання правової допомоги, акт здачі-приймання наданих послуг та копія квитанції до прибуткового касового ордера про сплату адвокату винагороди. Така правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду від 13.03.2019 у справі №283/2065/14-ц. Зазначає, що позивач, не надає документів, що підтверджують повноваження представника не представництво у суді, не надано доказів укладеного договору між адвокатом і клієнтом на надання правничих послуг, переліку правничих послуг, які представник надав позивачеві, вартість наданих таких правничих послуг, а також не підтверджено жодними документами оплату наданих таких правничих послуг. Позивач лише вказує в тексті позовної заяви про понесені витрати на надання правничої допомоги і не надає жодного доказу, передбаченого законодавством, таких понесених витрат. Позивачем не надано жодного документу на підтвердження понесених ним витрат на надання правничої допомоги. Крім того, дана категорія справи не має значної складності та згідно ухвали про відкриття провадження справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу є значно завищеними у співвідношенні до категорії справи та вже сформованої судової практики по такій категорії справ. Справа про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не є складною та відноситься до категорії малозначних і доводи наведені в позовній заяві грунтуються на загально відомих висновках, які зазначені в постановах Великої Палати Верховного Суду, і практику за категорією таких справ слід вважати усталеною. Саме такі висновки покладені в основу позовної заяви, а тому гонорар адвоката в такому розмірі не відповідає критеріям співмірності (ч.4 ст. 137 ЦПК України) (а.с.130-134). 11.12.2024 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій просила задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Вказала, що відповідачем ТОВ «Дебт Форс» не надано жодного доказу того, що позивачку було повідомлено про перехід права вимоги від кредитора до ТОВ «Дебт Форс», відсутні дані про повідомлення її щодо заборгованості та можливості її погашення. До того ж, стороною відповідача не надано копій документів навіть, щоб підтвердити наявну заборгованість з ТОВ «Дебт Форс», і вони наразі позбавлені можливості побачити, якими ж документами обгрунтував наявність заборгованості відповідач. Тому вважають, що приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахувала обставин, що норми, які дозволяють вчинити виконавчі написи по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повинен був відмовити товариству у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм ст. 88-89 Закону України «Про нотаріат». Пункт 1 Переліку «1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким договір про надання кредиту №630075951 від 25.12.2013 на отримання кредиту у ПАТ «Альфа-Банк» не являється. Також, звертає увагу суду, що відповідач подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу й обгрунтував його тим, що ніби то не надано підтверджуючих документів повноважень представника та підтверджуючих документів понесених витрат. Натомість у додатках до позовної заяви було надано підтверджуючі документи повноважень та документи, що підтверджують факт понесення витрат на правничу допомогу позивачем та компенсацію цих витрат відповідно до норм законодавства (а.с.142-143). 08.01.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. подано докази на виконання ухвали суду від 08.11.2024 (а.с.155-224) Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, представник подав заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.150, 152, 236, 253). Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили (а.с. 244). Представник відповідача подала відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, а також у стягненні витрат на правничу допомогу (а.с.124-129). Треті особи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, заперечень не подали (а.с. 234, 235, 248, 250). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 05.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною, на підставі ст.87-91 Закону України "Про нотаріат" та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1552 про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором №630075951 від 25.12.2013, укладеним з Акціонерним товариством "Альфа-Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 1 від 21.06.2016 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 2019-1К1/ВЕСТА від 26.12.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 16-01/19/1 ВІД 16.01.2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», далі іменований - стягувач, заборгованості за кредитним договором 630075951 від 25.12.2013, строк платежу за яким настав, за період з 16.01.2019 по 11.03.2020 у розмірі 90427,48 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 40439,26 грн., сума строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 32810,24 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями 17177,98 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача в розмірі 500 грн., яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 90927,48 грн. (а.с. 11, 210-211). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни ВП № 63636692 від 16.11.2020 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 1552 виданого 05.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. про стягнення з боржника [PERSON] користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості у розмірі 90927,48 грн.; а також стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 9092,74 грн. (а.с. 12, 163). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни ВП №63636692 від 25.11.2020 на виконання вищевказаного виконавчого напису звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у Родниківській сільській раді у розмірі 20% від заробітної плати до виплати загальної суми боргу, який складає 100520,22 грн., стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (а.с. 15-16, 171-172). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни ВП №63636692 від 12.08.2021 на виконання вищевказаного виконавчого напису звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у Олександрівській селищній раді Кропивницького району Кіровоградської області у розмірі 20% від заробітної плати до виплати загальної суми боргу, який складає 100520,22 грн., стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (а.с. 17-18, 175-176). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни ВП №63636692 від 17.01.2024 при примусовому виконанні вищевказаного виконавчого напису, на підставі ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.12.2023 у справі №397/1439/23, замінено сторону стягувача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у виконавчому провадженні 63636692 (а.с. 22, 47, 213). Суд зауважує, що ухвала від 21.12.2023 у справі №397/1439/23 про заміну первісного стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у виконавчому провадженні 63636692 від 16.11.2020, відкритому на підставі виконавчого напису №1552 вчиненого 05.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 90927 грн. 48 коп. винесена Олександрівським районним судом Кіровоградської області (а.с. 178-179). При цьому, постанова приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни ВП №63636692 від 17.01.2024 щодо заміни сторони стягувача не оскаржена, є чинною, а тому є належним доказом у справі заміни сторони стягувача. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни ВП №63636692 від 16.09.2024 на виконання вищевказаного виконавчого напису звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н» у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 100520,22 грн., в тому числі виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій; стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" (а.с.23-24, 48-49, 216-217). За ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Наказом Міністерства\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року №296/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. У відповідності до ст. 87, 88\~Закону «Про\~нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1, 3 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.99\~№ 1172 із змінами внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 № 662. Постановою Кабміну № 662 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету\~Міністрів України\~від 26\~листопада 2014\~року №\~662\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, зокрема, пункт 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Велика Палата Верховного Суду у п.93-95 постанови від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 (провадження №12-5гс21) вказала, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З огляду на що, на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Згідно ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу положень ст.12\~ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Крім того, як встановлено судом, укладений між [PERSON] та кредитодавцем договір не був посвідчений нотаріально. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, вчинив виконавчий напис з порушенням норм Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст.\~50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, розглядається судом за позовом боржника до стягувача. За змістом статті 13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005р.). Таким чином особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Враховуючи викладене, зважаючи на допущені порушення Закону України\~«Про нотаріат» при вчиненні виконавчого напису про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. 05.10.2020 № 1552, таким, що не підлягає виконанню, з метою ефективного захисту порушеного права позивачки. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу стороною позивача надано копію договору про надання правничої допомоги від 26.09.2024 укладеного між [PERSON] та адвокатом Зайко О.Є., рахунок №27 від 26.09.2024 та рахунок №30 від 03.10.2024 на оплату послуг за договором, детальний опис наданих послуг адвокатом, акт надання послуг №19 від 07.10.2024 за договором про надання правничої допомоги від 26.09.2024, ордери адвоката на надання правничої (правової) допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 30-32, 33, 34, 39, 40, 41, 42, 55-57, 58, 59, 64, 65 ). Разом з тим, судом не можуть бути враховані платіжні інструкції про оплату послуг адвоката Зайко О.Є., оскільки платником виступає [PERSON] , яка не є стороною у справі (а.с.35-38, 60-63). За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і в пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою\~статті 137 ЦПК України. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 року у справі«East/West Alliance Limited»проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10.10.2024 у справі № 824/33/24 провадження № 61-9159ав24. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачці послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд прийшов до висновку, що справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивачки в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 5000 грн., а також понесених нею витрат на сплату судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову у сумі 605,60 грн. (а.с.68). Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст.158\~ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.11.2024 (а.с.91-95) продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Outcome: partial