Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

В травні 2024р. позивачка [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: - стягнути кошти на утримання [PERSON] , [INFO] та стягувати їх з відповідача, в розмірі частки (але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, з дня пред`явлення даного позову, і до моменту досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона і відповідач є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою, і перебуває на її утриманні, оскільки відповідач самоусунувся від виховання дитини, проживає окремо, відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, усі витрати, пов`язані з утриманням дитини позивачка несе одна. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 04 червня 2024р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 вересня 2024р. матеріали цивільної справи були передані за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025р. визначено головуючого суддю Волошина В.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025р. прийнято до розгляду цивільну справу, та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У встановленому законом порядку, учасники справи були оповіщені судом про відкриття провадження по справі та призначення справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18 лютого 2025р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначав, що має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1500,0 грн. щомісяця на утримання спільної дитини сторін, просив суд врахувати, що в досудовому порядку, ним здійснювалась сплата аліментів та придбавалися дитини дитячі речі. Відповідь на відзив стороною позивача не подавалась. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав наведених в позові, зазначивши, що відповідач ухиляється від виховання та утримання спільної дитини сторін, ніде не працює, та перебуває на утриманні своїх батьків, грошові кошти, від відповідача на утримання спільної дитини сторін позивачка не отримувала. В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що сторона відповідача заявлені позовні вимоги визнає, при цьому просила суд врахувати, що відповідач є студентом денної форми навчання. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, що [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] . 13 листопада 2020р. між сторонами було укладено шлюб, який було розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2024р. по цивільній справі № 761/189/24. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що спільна дитина сторін знаходиться на її утриманні, а батько дитини - відповідач по справі ухиляється від покладених на нього обов`язків щодо утримання дитини. На спростування цих обставин відповідачем були надані до суду платіжні інструкції про перерахування відповідачем на користь позивачки грошових коштів. Судом критично оцінюються зазначені письмові докази, надані стороною відповідача, оскільки в досудовому порядку між сторонами не було домовленості щодо визначення розміру аліментів на їх спільну дитину, суми платежів є різними та не систематичними. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача не могла пояснити правову природу грошових коштів, враховуючи те, що лише тільки два примірника платіжних інструкцій мають посилання на призначення платежів саме аліменти на дитину сторін. До того ж, в судовому засіданні позивачка наголошувала, що грошових коштів від відповідача вона не отримувала. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою і перебуває повністю на її утриманні, відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги матеріальний стан сторін, а також те, що спільна дитина сторін перебуває на утриманні позивачки, та враховуючи те, що судом не встановлено, що на утриманні відповідача є інші особи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням положень абзацу 2 ч. 2 ст. 182 СК України, а саме: з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову до суду - 27 травня 2024р. та до досягнення дитиною сторін повноліття ( [INFO] ). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 % судового збору в розмірі 605,6 грн. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial