Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

У січні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 82416 таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що йому стало відомо, що відносно нього приватним виконавцем Виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. відкрито виконавче провадження ВП № 68224568 від 19.01.2022 року, яке відкрите на підставі заяви стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», який надав до виконання виконавчий напис приватного нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. № 824116 від 12.06.2021 року. Відповідно до виконавачого напису підставою для його вчинення стала заборгованість за кредитним договором № 0031/037865-ZP від 05.10.2012 року, що був укладений між позивачем та Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», правонаступником якого на підставі договору відступлення права вимоги від 29.01.2019 року є Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Виконавчим написом стягнуто з [PERSON] за період з 29.01.2019 року по 07.06.2021 року, суму у розмірі 95870,60 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 650,00 грн. - оплата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 96520 грн. 60 копійок. Позивач\~зазначає, що ані з боргом, ані з сумою, яка вказана у виконавчому напису він не згоден. Вважає, що вказаний виконавчий напис №824116 від 12.06.2021 року не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням норм закону та на підставі нормативного документа, що втратив чинність. Будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від АТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Вердикт Капітал» чи від приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. він не отримував. Яким чином виникла заборгованість, яка стягнута відповідно до виконавчого напису йому не вдомо. Про існування заборгованості та її розмір позивач проінформованим не був, чим в свою чергу, він був позбавлений права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення ТОВ «Вердикт Капітал» чи нотаріусу. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності документів необхідних для стягнення заборгованості, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку па підставі виконавчих написів нотаріусів. Підсумовуючи, позивач зазначив, що вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе було лише на підставі нотаріально посвідченого договору, за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення. Таким чином, нотаріусом порушені вимоги\~ст. 88 Закону «Про нотаріат»\~та не додержано обов`язкових умов вчинення нотаріального напису, оскільки кредитний договір нотаріально не посвідчений, не дивлячись на те, що ця обставина на той момент була обов`язковою. Тому, недодержання нотаріусом вищезазначених умов при вчиненні виконавчого напису є підставою для визнання зазначеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку. Після зміни підсудності ухвалою суду від 17 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощеного позовне провадження з викликом сторін. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення йому цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам\~ст. 178 ЦПК України. У встановлений судом строк відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» надав відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити в задоволенні позову. 06.11.2024 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, подано уточнену позовну заяву, згідно якої співвідповідачем зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс». Зазначено підставу, а саме ухвалу Сахновщинського районного суду м. Харкова від 28.12.2023 року, якою у виконавчому провадженні № 68224568 від 19.01.2022 року здійснено заміну стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс». Доповнено позовною вимогою щодо стягнення з відповідачів на користь позивача безпідставно отриманих грошових коштів, які були перераховані в рамках виконавчого провадження № 68224568 від 19.01.2022 року в сумі 29 917 грн. 64 коп. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач ТОВ «Дебт Форс» надав відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити в задоволенні позову. Відповідачі та 3 особи в судове засідання не з`явилися, про судове засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомивли, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 3\~ст. 131 ЦПК України\~сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явилися в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., на підставі на підставі статті\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 82416. Відповідно до змісту виконавчого напису № 82416 запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: Харківська область, Сахновщинський район, с. Лигівка, РНОКПП [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», місцезнаходження: 04053, м. Київ, вулиця Кудрявський узвіз, будинок 5-Б, код ЄДРПОУ 36799749, на підставі кредитного договору № 0031/037865-ZP від 05.10.2012 року, що був укладений між позивачем та АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого на підставі договору відступлення права вимоги від 29.01.2019 року є Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» суму заборгованості за період з 29.01.2019 року по 07.06.2021 року суму у розмірі 95870,60 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 650,00 грн. - оплата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 96520 грн. 60 копійок. Ухвалою Сахновщинського районного суду м. Харкова від 28.12.2023 року у виконавчому провадженні № 68224568 від 19.01.2022 року здійснено заміну стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс». За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»\~порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти висновків, що з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено\~главою 14 Закону України «Про нотаріат»\~та главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, у абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», внесено зміни до Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, зокрема, в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Частиною першою\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України» (заява № 48553/99), а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» (заява № 28342/95) встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до частини третьої\~статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»\~суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 березня 2015 року у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року, яка набрала законної сили, було визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4\~ст. 254 КАС України\~набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Із матеріалів справи вбачається, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 12.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, оскільки в момент вчинення виконавчого напису, тобто 12.06.2021 року, були відсутні правові підстави для його вчинення, тому такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17. Окрім того, судом враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17, відповідно до якої, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Матеріали справи не містять доказів того, що кредитний договір, на якому вчинено оскаржуваний виконавчий напис, був нотаріально посвідченим. Таким чином виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який не є нотаріально посвідченим, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог\~статті 88 Закону України «Про нотаріат». Суд також задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з ТОВ «Дебт Форс» та ТОВ «Вердикт Капітал» у солідарному порядку безпідставно стягнуті грошові кошти за виконавчим написом. Згідно довідки ВЧ [NUMBER] в рамках виконавчого провадження з позивача стягнуті грошові кошти на суму 29 917 грн. 64 коп. Оскільки виконавчий напис визнається судом незаконним, в розумінні ст. 1212 ЦК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню безпідставно отримані грошові кошти, які були перераховані в рамках виконавчого провадження № 68224568 від 19.01.2022 року в сумі 29 917 грн. 64 коп. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підстав ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд стягує з відповідачів на користь держави судові витрати у розмірі 7321,60 грн., які складаються з судового збору у розмірі 2284,80 грн., судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 536,80 грн., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. (акт приймання передачі правової допомоги від 25.12.2023 року).

Outcome: approved