Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 19 листопада 2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, що підтверджується розпискою відповідача, згідно якої останній зобов`язався повернути мені борг в сумі 65000 чеських крон (станом на 15.09.2024 - 117650) строком до 21 листопада 2023 року. Станом на 21 листопада 2023 року і до дня подання позову відповідач суму в розмірі 65000 чеських крон не повернув, що свідчить про те, що з 21 листопада 2023 року він є боржником, що прострочив виконання свого зобов`язання. Досягнути вирішення спору без звернення до суду позивачу не вдалося. Відзиву на позовну заяву у встановлений строк не подано. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2024 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. В судове засідання 03 квітня 2025 року: позивач не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву, згідно якої просить розгляд провести у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, заперечень проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення суду не надала. Надала суду оригінал розписки. відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відзив у встановлений судом строк, не подав. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, на підставі ч.8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами та в порядку ст.280 ЦПК України вважає за можливе постановити заочне рішення . Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Судом встановлено наступні обставини: 19 листопада 2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, що підтверджується розпискою відповідача, згідно якої останній зобов`язався повернути борг в сумі 65000 чеських крон (станом на 15.09.2024 -117650) строком до 21 листопада 2023 року. Оригінал розписки долучено до матеріалів справи. 19 листопада 2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, що підтверджується розпискою відповідача, згідно якої останній зобов`язався повернути борг в сумі 65000 чеських крон (станом на 15.09.2024 -117650) строком до 21 листопада 2023 року. станом на день подання позову та день розгляду справи борг позивачу не повернуто. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасниками судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1051 ЦК України передбачено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ні встановлено договором. Як вбачається із змісту розписки від 19 листопада 2023 предметом позики були кошти в сумі 65000 чеських крон, які позичальник [PERSON] зобов`язувався повернути у строк до 21 листопада 2023 року. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч.1 ст.1049 ЦК України, встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та порядку, що передбачені договором. З цього питання викладена правова позиція ВСУ (у справі №6-63цс13 від 18.09.2013 року). Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. На цьому акцентує увагу у своєму правовому висновку викладеному у постанові ВСУ (у справі №6-1967цс15 від 11.11.2015 року). Таким чином, враховуючи зміст розписки від 19 листопада 2023 року наданої [PERSON] суд вважає, що вона є борговою в розумінні ст.ст. 1046-1050 ЦК України. Дана розписка містить зобов`язання про повернення коштів взятих в борг, а також дату повернення до 21 листопада 2023 року. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.5 ст.263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.. На підставі наведеного та

Outcome: approved