Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

Заявник [PERSON] 19.03.2025 року звернувся до суду з заявою про визнання особи недієздатною встановлення опіки і призначення опікуна, заінтересовані особи виконавчий комітет Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, [PERSON] . Заявлені вимоги мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] є батьком заявника. В свою чергу [PERSON] , [INFO] є дядьком заявника тобто братом батька заявника. Батько заявника [PERSON] , [INFO] потребує лікування так як перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря з діагнозом ішемічна хвороба серця, стенокардія, артосклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 2 ї стадії. Дядько заявника [PERSON] не перебував у шлюбі, дітей немає, інших близьких родичів не має, проживає разом з заявником, що підтверджується відповідним витягом. [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи загальне захворювання без терміново, йому протипоказана робота з психофізичним навантаженням, рекомендоване лікування у психіатра. З кожним днем його стан погіршується, не може контролювати свою поведінку, не усвідомлює своєї поведінки, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 20.03.2025 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження у складі одного судді та двох присяжних. Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, 14.04.2025 року від представника заінтересованої особи [PERSON] адвоката Стегура Н.Р. надійшла заява про розгляд даної справи без її участі, не заперечує проти призначення експертизи. Оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] являється рідним дядьком заявника [PERSON] . Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною комісією серії АВ № 0575669 від 09.12.2015 року [PERSON] призначено інвалідність 2 групи загальне захворювання без терміново, йому протипоказана робота з психофізичним навантаженням. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною комісією серії АВ № 0927490 від 14.12.2017 року [PERSON] повторно призначено інвалідність 2 групи загальне захворювання без терміново, йому протипоказана робота з психофізичним навантаженням. Заявник [PERSON] , в заяві вказує, що [PERSON] не може контролювати свою поведінку, не усвідомлює наслідків своїх дій, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 295 ЦПК України\~заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 299 ЦПК України, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом з урахуванням стану її здоров`я. Згідно ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Так, п. 2.1 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від-26.05.1999 р., опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Зміст зазначеної правової норми вказує на те, що законодавець не розмежовує розгляд питання про визнання особи недієздатною з призначенням цій особі опікуна, а тому зазначені питання мають вирішуватися в одному провадженні. Правосуб`єктність фізичної особи включає такі складові: правоздатність, дієздатність, деліктоздатність. Правоздатність фізичної особи виникає з моменту народження і припиняється зі смертю. Відмінно від дієздатності, правоздатність особи не може бути обмежена, чи взагалі, позбавлена. Вік і психічний стан особи не впливають на її правоздатність. Для того, щоб правоздатний громадянин міг своїми власними діями використати, реалізувати свої права і обов`язки, він повинен розуміти значення своїх дій та бути спроможним керувати ними. Повною мірою розуміти значення своїх дій та керувати ними людина може тільки по досягненні певного віку і якщо вона не має хвороб, які позбавляють її даної можливості. Внаслідок цього в законодавстві встановлена така юридична властивість для громадян, як дієздатність. Цивільна дієздатність фізичної особи\~це її здатність своїми діями набувати для себе цивільні права і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Згідно з ч. 3 ст. 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Проте, висновок про недієздатність фізичної особи необхідно робити, перш за все, на підставі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи, в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого в особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі N 6-384цс16 зроблено висновок, що "за положеннями частини першої статті 39ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Надані заявником довідки до акта огляду медико-соціальною комісією серії АВ № 0575669 від 09.12.2015 року, серії АВ № 0927490 від 14.12.2017 року про призначення [PERSON] інвалідність 2 групи загальне захворювання без терміново, йому протипоказана робота з психофізичним навантаженням, не підтверджують наявність хронічного, стійкого психічного розладу, лікування особи у психіатричній установі, не доводять і те, що громадянин [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій керувати ними. Згідно з ч.1 ст.298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про визнання особи недієздатною та призначення судово психіатричної експертизи та визнання особи недієздатною. Виходячи з наведеного, ст.ст.\~39, 40, 41, 58, 60 ЦК України, ст.ст.\~12, 13, 19, 233, 294, 299, 300\~\~ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed