Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка просить визнати кредитний договір № SAMDNWFC00096108050 від 14.12.2023 недійсним, а також стягнути з відповідача кошти, які були безпідставно стягнуті з її пенсійного рахунка у розмірі 2325,37 грн, та припинити стягнення наступних платежів по даному кредитному договору. Свої вимоги мотивує тим, що кредитний договір був відкритий обманним шляхом, внаслідок шахрайських дій, враховуючи той факт, що вона не була проінформована про походження коштів, а була впевнена, що це фінансова допомога. Після того, коли вона дізналася про відкритий кредитний договір та про перекази кредитних коштів нею невідкладно було повідомлено банк, шляхом дзвінка на гарячу лінію про здійснення шахрайських дій з проханням скасувати операції. В той же день, 14 грудня 2023 року вона сформувала звернення (ID 338495) до Кіберполіції через систему подачі електронних звернень громадян. Також 15 грудня 2023 року вранці вона звернулася до відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області та написала фізичну заяву про факт здійснення кримінального правопорушення. Представники поліції відправили її негайно звернутися до відділення банку та взяти виписку про точні дані, куди було перераховано кошти, щоб розслідувати справу по гарячих слідах. 15 грудня 2023 року вона особисто прийшла у відділення ПриватБанку та попросила надати повний номер картки, на яку було здійснено переказ коштів, в чому їй відмовили та рекомендували просто погасити кредитну заборгованість за рахунок власних коштів, щоб не нараховувался пеня. За результатами її заяви до поліції її залучено як потерпілу до кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42024092080000011. 28 грудня 2023 року вона також подала електронне звернення (заявка № 240714) в Українське Бюро Кредитних Історій з метою оскаржити кредит, звідки 10 січня 2024 року отримала відповідь з інформацією, що ПриватБанк не підтвердив, що договір шахрайський. У лютому 2024 року з нею зв`язався представник Управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Житомирській області та повідомив, що в них є підозрюваний у її справі. Після цього вона написала ще одну заяву, у неї було взято свідчення та внесено відомості до ЄРДР за № 12024060000000101 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яке надалі було об`єднано з кримінальним провадженням № 12023060400003031 від 03.10.2023. Таким чином, спірний кредитний договор укладений без її вільного волевиявлення і не відповідає її внутрішній волі, а є результатом здійснення шахрайських дій, що підтверджується фактами відкриття проваджень за ознаками кримінальних правопорушень, внесених до ЄРДР за № 12024060000000101, № 42024092080000011 та залученням її до цих проваджень як потерпілої. Вважає, що вона надала всі необхідні докази того, що кредитний договір був відкритий не за її бажанням, всі перерахунки, які було здійснено, зроблено під впливом шахрайських дій. Вона здійснила всі необхідні заходи, однак банк відмовився йти на зустріч та продовжує стягувати кошти. Представниця відповідача у системі "Електронний суд" сформувала відзив, в якому в задоволенні позовних вимог просила відмовити. Свою позицію мотивувала тим, що заявою підтверджується той факт, що позивачка була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Свідченням приєднання позивачки до угоди відповідача слугує факт користування картковим рахунком та використання кредитних коштів. Виконання позивачкою умов укладеного договору підтверджується й випискою по рахунку, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. В ході службової перевірки встановлено, що [PERSON] через застосунок "Приват24" випустила кредитну карту [NUMBER] з кредитним лімітом 70000 грн та через цей же застосунок переказала з неї кошти в загальній сумі 24471 грн (+806,13 грн комісія), з яких: 14472 грн (+506,16 грн комісія) на карту [NUMBER] (емітент JSC UNIVERSAL BANK), 9999 грн (+299,97 грн.) на карту [NUMBER] дочки [PERSON] . Саме клієнт несе повну відповідальність за всі платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу та/або за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, якщо його дії чи бездіяльність призвели до втрати платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації, розголошення ПІНу/індивідуальної облікової інформації або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію з використанням платіжного інструменту. Укладений між сторонами правочин не суперечить загальним принципам цивільного права, положенням законів, галузевих законодавчих актів. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Додатково вказала, що 14.12.2023 їй зателефонував чоловік, який назвався працівником АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Він повідомив, що їй надійшла грошова допомога від держави в розмірі 7000 грн, для отримання яких їй слід відкрити картку "Універсальна". Також він вказав, які дії їй слід вчинити для отримання коштів. Вона увійшла в застосунок "Приват24", однак код у відповідне віконечко вводив чоловік, з яким вона розмовляла, після чого їй поступило 70000 грн. Коли чоловік знову зателефонував, він вказав, що перерахував більшу суму, ніж потрібно, тому скинув рахунок, на який потрібно було назад перерахувати кошти. Вона це і зробила, однак перерахувала кошти в межах встановленого в неї ліміту перерахування. Чоловік почав вимагати ще повернення грошей з іншої картки чи з картки родичів, тому вона зателефонувала до доньки, якій перерахувала певну суму, щоб вона в свою чергу перерахувала їх на рахунок того чоловіка. Проте остання вказала, що відносно неї вчиняють шахрайські дії, у зв`язку з чим вони звернулися в банк та до правоохоронних органів. Вона не розуміла, що картка "Універсальна" і кредитна карта є одним і тим же платіжним засобом. Коли відкривала картку, інформації щодо неї не отримувала. Кредитний договір просить визнати недійсним, оскільки його укладення було проведено під впливом шахрая та поза її волею. Представниця позивачки - адвокат Михайлюк А.Р. підтримала позицію своєї довірительки. Додатково зазначила, що підставою для визнання кредитного договору недійсним в силу вимог ст. 215 ЦК України є відсутність вільного волевиявлення позивачки на укладення спірного договору. [PERSON] була введена в оману та не розуміла, що саме відкриває. На підставі укладеного поза волею її довірительки кредитного договору відповідач списував мінімальні обов`язкові платежі з її пенсійної картки, що повинні бути повернуті позивачці. Представниця відповідача, яка брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, адвокат Рокетська С.В. просила в задоволенні позову відмовити. Зазначила, що [PERSON] самостійно відкрила картковий рахунок та перерахувала кошти, а відтак підстав для визнання кредитного договору недійсним нема. Вона свідомо зайшла в застосунок "Приват24", відкрила картковий рахунок, на який бажала отримати кошти. Всі платежі з цієї картки вона здійснювала також зі своєї волі. За фактом шахрайських дій було проведене службове розслідування, під час якого встановлено, що всі дії були здійснені з уведенням логінів та паролів: зайшла в Приват24, ввівши логін та пароль, зайшла в розділ "Відкриття карткових рахунків", вказала, що ознайомилася з умовами та правилами, які містяться на сайті Банку. При цьому зазначила, що кредитний ліміт клієнт обирає собі самостійно, а банк розглядає замовлення та погоджує кедит, якщо є для цього підстави. Тобто дії на відкриття рахунку позивачка вчиняла самостійно, а не під впливом шахрая. Під впливом останнього вона здійснювала перерахування коштів. Якщо позивачка вважає, що її права порушені, вона має право звертатися до суду із позовом про стягнення коштів із шахрая. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 09 лютого 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом про захист прав споживача та стягнення грошових коштів. 13 лютого 2024 року суд відкрив провадження у справі та призначив підготовче судове засідання, про що постановив відповідну ухвалу. 11 березня 2024 року представник відповідача в системі "Електронний суд" сформував клопотання про проповження сроку для подання відзиву, у задоволенні чого суд відмовив, постановивши ухвалу від 15.03.2024. 21 березня 2024 року представник відповідача в системі "Електронний суд" сформував клопотання про відкладення судового засідання та про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції. Згідно з ухвалою від 11.04.2024, суд продовжив строк проведення підготовчого провадження, в підготовчому судовому засіданні оголосив перерву та задоволив клопотання сторони відповідача про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції. 22 квітня 2024 року представник відповідача в системі "Електронний суд" сформував письмові пояснення. В судовому засіданні 07.05.2024 за клопотанням позивачки суд оголосив перерву для надання можливості останній скористатися правничою допомогою. 10 травня 2024 року позивачка в системі "Електронний суд" сформувала заяву про зміну предмета позову, до якої долучила додаткові докази. 13 травня 2024 року суд за клопотанням позивачки в підготовчому судовому засіданні оголосив перерву, надавши можливість направити заяву про зміну предмета позову з додатками відповідачу. 03 червня 2024 року представник відповідача в системі "Електронний суд" сформував відзив на заяву про зміну предмета позову, отримання якого позивачка підтвердила. 04 червня 2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду 18 та 24 червня 2024 року представник відповідача в системі "Електронний суд" формував клопотання про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції, які суд задоволив, про що постановив ухвали від 18.06.2024 та від 25.06.2024. В судовому засіданні 24.07.2024 суд за клопотанням позивачки оголосив перерву перед закінченням дослідження доказів та судовими дебатами, надавши позивачці можливість скористатися правничою допомогою. 29 липня 2024 року адвокат Михайлюк А.Р., яка на підставі ордера від 29.07.2024 представляє інтереси позивачки, у системі "Електронний суд" сформувала клопотання про надання доступу до матеріалів справи та про відкладення судового засідання. 20 листопада 2024 року представниця позивачки в системі "Електронний суд" сформувала клопотання про долучення доказів, які попередньо направила учасникам справи. 21 листопада 2024 року суд оголосив перерву в судовому засіданні, у зв`язку з неможливістю підключитися до розгляду справи представника відповідача та для ознайомлення останнього з долученими до матеріалів справи додатковими доказами. 11 грудня 2024 року представник відповідача в системі "Електронний суд" сформував клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням у відпустці. 12 грудня 2024 року представниця позивачки в системі "Електронний суд" сформувала клопотання про поновлення процесуального строку та долучення до матеріалів справи доказів, які попередньо направила учасникам справи. В судове засідання, яке було призначено на 18.12.2024, сторони не з`явилися. 10 січня 2025 року представник відповідача в системі "Електронний суд" сформував клопотання про відкладення розгляду справи. Суд протокольною ухвалою від 17.02.2025 поновив строк для подання додаткових доказів стороною позивачки та за клопотанням останніх у судовому засіданні оголосив перерву для уточнення даних щодо спірного договору. В судовому засіданні 08.04.2025 представниця позивачки долучила відповідь відповідача щодо спірного договору. ІІІ. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: як установлено в судовому засіданні та підтвердили сторони, [PERSON] є користувачем послуг АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Згідно із Заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 156-168), яка становить змішаний договір: договір банківського рахунка, споживчого кредиту та обслуговування платіжного інструмента, та Генеральний договір в частині надання споживчих кредитів, [PERSON] підписала таку 14.12.2023 о 14:12 за допомогою ОТП. На підставі вказаної Заяви, яка фактично є кредитним договором № SAMDNWFC00096108050 від 14.12.2023, позивачці випущено кредитну картку [NUMBER] з кредитним лімітом 70000 грн. Згідно із даними з виписки по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковим рахунком договору № SAMDNWFC00096108050 від 14.12.2023, 14.12.2023 о 11:47 здійснено переказ з картки [NUMBER] в сумі 14472,00 грн (+сума комісії 506,16 грн) та о 12:33 - переказ з цієї ж картки на користь [PERSON] в сумі 9999,00 грн (+сума комісії 299,97 грн) (а.с. 18). Дані про вказані транзакції відображені й у виписці із внутрішньої системи Банку (а.с. 19). Відповідно до даних з платіжного доручення № Р24А2077711176D3935 від 14.12.2023, переказ в сумі 14400,00 грн, який мав місце 14.12.2023 о 11:47, був здійснений з карти [NUMBER] на карту [NUMBER] (а.с. 19). Як зазначила позивачка, після здійснення вказаних вище операцій, розуміючи, що відносно неї вчинені шахрайські дії, вона звернулася з метою відповідного реагування до АТ КБ "ПРИВАТБАНК", поліцію, кіберполіцію, УБКІ, на підтвердження чого надала відповідні докази (а.с. 63, 64, 66, 67). Згідно із даними проведеної Службової перевірки щодо обставин несанкціонованих транзакцій по картковому рахунку клієнта [PERSON] , пригода СБ [NUMBER] , факт шахрайських дій, в результаті яких 14.12.2023 [PERSON] через Приват24 випустила кредитну картку [NUMBER] з кредитним лімітом 70000 грн та через Приват24 з неї переказала кошти в загальній сумі 24471 грн (+806,13 грн комісія), з яких 14472 грн (+506,16 грн) - на карту [NUMBER] , 9999 грн (+299,97 грн) - на карту [NUMBER] дочки [PERSON] , знайшов своє підтвердження з урахуванням здійснення операцій самим клієнтом під впливом шахрая (а.с. 51-53). Як установлено зі змісту вироку Богунського районного суду м. Житомира від 17.07.2024, який набрав законної сили 17.08.2024, [PERSON] , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, перебуваючи у слідчому ізоляторі при ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№ 8)", розташованій в м. Житомир по проспекту Незалежності, 172, 14.12.2023 о 11:36 повторно, використовуючи наявний у його користуванні мобільний термінал з IMEI: [NUMBER] із використанням SIM-карти оператора мобільного зв`язку [NUMBER] , здійснив телефонний дзвінок на абонентський номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , та представився працівником АТ КБ "ПРИВАТБАНК". При цьому, вводячи [PERSON] в оману, [PERSON] повідомив їй неправдиву інформацію про надходження грошової виплати від сервісу банку у розмірі 7200 грн та про необхідність у виконанні нею дій у мобільному додатку WEB-банкінгу. У свою чергу, [PERSON] , будучи введеною в оману та не усвідомлюючи дійсних намірів [PERSON] , перейшла до мобільного додатку WEB-банкінгу "Приват24" та в ході триваючої телефонної розмови з [PERSON] , вчинила дії відповідно до вказівок останнього, в результаті яких потерпіла 14.12.2023 о 11:47 перерахувала грошові кошти в сумі 14400 грн зі своєї банківської карти АТ КБ "ПРИВАТБАНК" № [NUMBER] на банківську картку АТ "УНІВЕРСАЛБАНК" № [NUMBER] , яку назвав їй [PERSON] , внаслідок чого останній шахрайським шляхом заволодів вказаними вище грошовими коштами. За ці та інші зазначені у вироку дії [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі (а.с. 170-177). Як зазначила позивачка, незважаючи на те, що її волевиявлення на укладення кредитного договору не було та відносно неї були вчинені шахрайські дії, відповідач проводить списання з її пенсійного рахунку на виконання спірного кредитного договору, що є порушеням її прав. Так, відповідно до виписки по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) за договором SAMDNFF000108681483 від 18.09.2023, на картку [PERSON] надходять виплати з Пенсійного фонду (пенсія). При цьому суд встановив, що з карки [NUMBER] проводилися погашення обов`язкового платежу по карті 41**96: 26.02.2024 на суму 760,26 грн, 26.03.2024 на суму 788,58 грн, 26.04.2024 на суму 776,53 грн (а.с. 68-69). На підтвердження списання коштів з пенсійного рахунка остання також долучила відповідний витяг зі свого рахунка (а.с. 65). Згідно з даними відповіді АТ КБ "ПРИВАТБАНК" № 20.1.0.0.0/7-250221/69553-БТ від 04.03.2025 (а.с. 200-201), Банк списував мінімальний платіж згідно Умов та Правил банку, оскільки клієнтом не внесено кошти на картку Універсальна до 25 числа по договору № SAMDNWFC00096108050 від 14.12.2023. Як слідує з вказаної відповіді та зазначено вище, спірним договором № SAMDNWFC00096108050 від 14.12.2023 є Заява про приєднання до умова та правил надання банківських послуг від 2023 року. Виписка по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковим рахункам договору № SAMDNWFC00096108050 від 14.12.2023 свідчить про надходження вказаних вище спірних сум та витрти по рахунку (а.с. 70). При цьому виписка містить і дані про те, що на картку/рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ) у січні 2024 року був зарахований платіж на суму 9999,00 грн. Вказаний переказ здійснила сама позивачка, на підтвердження чого надала відповідну платіжну інструкцію (а.с. 71). Зазначене свідчить, що [PERSON] повернула на картку/рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ) кошти, які були перераховані нею 14.12.2023 на користь її дочки. Натомість переказ на суму 14472,00 грн був здійснений позивачкою у зв`язку з вчиненням щодо неї шахрайських дій іншої особи, що знайшло своє підтвердження у вироку суду від 17.07.2024. Таким чином, між сторонами виник спір з приводу дійсності кредитного договору № SAMDNWFC00096108050 від 14.12.2023 та підставності списання з пенсійного рахунка позивачки коштів на загальну суму 2325,37 грн, які відповідач вважає сумою мінімальних обов`язкових платежів на виконання спірного кредитного договору. IV. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: заслухавши сторону позивачки та представницю відповідача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як установив суд та підтверджується матеріалами справи, відносно [PERSON] 14.12.2023 були вчинені шахрайські дії, які полягали у введенні її в оману, повідомленні їй неправдивої інформації про надходження грошової допомоги та про необхідність у виконанні нею дій у мобільному застосунку з метою отримання цих коштів. Будучи введеною в оману та не усвідомлюючи дійсних намірів шахрая, позивачка перейшла до мобільного застосунку "Приват24" та в ході триваючої телофонної розмови за вказівками останнього уклала спірний кредитний договір, підписавши Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 14.12.2023, на підставі якої їй відкрито кредитну картку з кредитним лімітом 70000 грн. Вказане свідчить про те, що дії [PERSON] не були зумовлені її власним волевиявленням на укладення кредитного договору та на отримання кредитних коштів, а були вчинені під впливом шахрая, неправомірність дій якого встановлено у вироку суду від 17.07.2024, який набрав законної сили. Тобто оформлення кредитного договору № SAMDNWFC00096108050 від 14.12.2023 відбулося не за вільним розпорядженням позивачки. Після вчинення шахрайський дій та усвідомлення, що нею було відкрито кредитний рахунок, позивачка повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів, тобто виконала свої обов`язки як споживач банківський послуг. Факт вчинення шахрайських дій, в результаті яких 14.12.2023 [PERSON] через Приват24 випустила кредитну картку [NUMBER] з кредитним лімітом 70000 грн та через Приват24 з неї переказала кошти в загальній сумі 24471 грн (+806,13 грн комісія), з яких 14472 грн (+506,16 грн) - на карту [NUMBER] , 9999 грн (+299,97 грн) - на карту [NUMBER] [PERSON] , знайшов своє підтвердження і під час проведення Банком службової перевірки. За змістом ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зважаючи на те, що в судовому засіданні встановлено, що відносно позивачки мало місце оформлення кредитних відносин шахрайським способом третьою особою, у зв`язку з чим укладено кредитний договір № SAMDNWFC00096108050 від 14.12.2023 поза волею [PERSON] , тобто волевиявлення позивачки не відповідало її внутрішній волі, тому такий договір слід визнати недійсним, задоволивши позов у цій частині. Щодо вимоги про стягнення безпідставно стягнутих із пенсійного рахунка коштів позивачки та припинення стягнення наступних платежів по спірному кредитному договорі, суд зазначає таке. Як указано вище, під впливом шахрая [PERSON] перерахувала 9999 грн на карту своєї доньки [PERSON] , які надалі повернула на ту ж картку, з якої мав місце перерахунок. Інша ж частина коштів була перерахована на карту особи, яка засуджена за вчинення шахрайських дій, що вказує на те, що позивачка не має у своєму розпоряджені кредитних коштів, які були перераховані в рамках кредитного договору № SAMDNWFC00096108050 від 14.12.2023. Незважаючи на це, відповідач з метою погашення мінімальних обов`язкових платежів за спірним кредитним договором списав із пенсійної картки позивачки грошові кошти на загальну суму 2325,37 грн, а саме: 26.02.2024 - 760,26 грн, 26.03.2024 - 788,58 грн, 26.04.2024 грн - 776,53 грн, про що свідчать відповідні витяги з рахунка. При цьому суд звертає увагу на те, що під час розгляду справи не знайшло своє підтвердження підстав для такого списання. Як на підставність такого, сторона відповідача посилалася на положення Умов та правил надання банківських послуг, згідно з п. 2.1.1.3.2 яких, банк списував мінімальний платіж, оскільки клієнтом не було внесено кошти на картку Універсальна до 25 лисла по договору № SAMDNWFC00096108050 від 14.12.2023 та клієнт надав згоду банку з 26 числа ініціювати дебетовий переказ у валюті з усіх рахунків клієнта, відкритих у банку. Проте до матеріалів справи не долучено Умов та правил надання банківських послуг, до яких приєдналася позивачка, підписавши Анкету від 14.12.2023. Більше того, як встановлено вище, укладення кредитного договору відбулося поза волею позивачки. Згідно із ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Під час розгляду справи встановлено наявність підстав для визнання кредитного договору № SAMDNWFC00096108050 від 14.12.2023 недійсним, а відтак підстав для списання з пенсійного рахунка [PERSON] коштів у сумі 2325,37 грн на виконання такого договору у відповідача не було. Більше того, позивачка повідомила останнього про те, що 14.12.2023 відносно неї були вчинені шахрайські дії, просила вжити відповідні заходи, незважаючи на що Банк списував кошти з її пенсійного рахунка на виконання такого кредитного договору, хоча вже під час проведення службової перевірки було підтверджено здійснення операцій за рахунком клієнта під впливом шахрая. Зважаючи на те, що підстав для списання з рахунка [PERSON] коштів на погашення обов`язкових платежів, на які б вона погоджувалася, не встановлено, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки коштів, які були безпідставно списані з її пенсійного рахунка, підлягає до задоволення, оскільки у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. При цьому вимога щодо припинення стягнення наступних платежів по кредитному договору не підлягає до задоволення, оскільки така не є належним способом захисту, з огляду на те, що саме факт визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину відновлює в повній мірі права позивачки, а відтак такі вимоги додатковому вирішенню не підлягають. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.04.2021 у справі №910/10011/19 вказала, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених (уточнених) позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного, ст. 202, 203, 215, 216 ЦК України,

Outcome: partial