Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить видати обмежувальний припис щодо [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] строком на шість місяців і застосувати до нього такі заходи тимчасового обмеження: заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці постійного фактичного проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] , [INFO] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань ближче 200 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , [INFO] ; заборонити [PERSON] , [INFO] , особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити [PERSON] , [INFO] , вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Вимоги мотивує тим, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] із 31.05.2014 року. Проте, останнім часом сімейне життя між ними не склалося через несумісність характерів та різних поглядів на життя. Стосунки між ними поступово почали погіршуватися, а [PERSON] все частіше почав вживати алкогольні напої, ображати та принижувати її, погрожувати фізичною розправою, вдаватись до застосування фізичної сили у вигляді штовхань. Так, 01.05.2024 року [PERSON] за місцем свого фактичного проживання в с. Руська Поляна вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: штовхав її та ображав нецензурною лайкою, у зв`язку з чим вона вимушена була викликати поліцію, які, в свою чергу, склали відповідні матеріали відносно кривдника. Постановою Черкаського районнго суду Черкаської області від 16.05.2024 року в справі № 707/1318/24 [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, постанова набрала законної сили 28.05.2024 року. Було прийняте рішення проживати окремо. Тому із травня 2024 року [PERSON] проживає за місцем реєстрації в м. Черкаси, а заявниця - в с. Руська Поляна. Разом з тим, навіть проживаючи окремо, [PERSON] продовжував її контролювати, постійно перевіряв її місце проживання, телефонував та приходив до неї, ображав нецензурною лайкою, принижував. Бували ситуації, коли [PERSON] телефонував всю ніч, погрожував фізичною розправою, періодично приїздив та скандалив. 20.11.2024 року [PERSON] повторно вчинив відносно неї неправомірні дії, погрожував фізичною розправою та ображав її у присутності дитини її сестри, тому вона знову вимушена була звертатись до поліції та просити допомогу у припиненні його дій. Відповідно до постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 14.01.2025 року у справі № 707/3461/24 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, постанова набрала законної сили 25.01.2025 року. Після другого випадку притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, останній продовжив вчиняти домашнє насильство, а саме: 21.01.2025 року неодноразово телефонував та погрожував, а ввечері приїхав до її будинку, стукав по вікнам та розбив вікно. У зв`язку з цим вона вимушена була знову звертатись за допомогою до поліції. В лютому 2025 року нею подана позовна заява до суду про розірвання шлюбу. 03.03.2025 року вона звернулась із заявою до поліції щодо результату розгляду її останнього звернення, на що через деякий час отримала інформацію про те, що було розпочате кримінальне провадження № 12025250310000732 від 04.03.2025 року за вчинення систематичного домашнього насильства [PERSON] відносно неї. Разом з тим, і після початку кримінального провадження [PERSON] не припинив свої дії та знову 08.03.2025 року прийшов до неї на роботу та продовжив ображати її та кричати, у зв`язку з чим вона змушена була викликати поліцію. Тоді поліцейські, зважаючи на наявну небезпеку, винесли терміновий заборонний припис на 2 доби відносно [PERSON] серії АА489733, заборонивши йому входити та перебувати в місці її проживання (перебування) та в будь-який спосіб контактувати з нею. За вказаним фактом були складені адміністративні матеріали, які направлені до Соснівського районного суду м. Черкаси для розгляду. 13.03.2025 року [PERSON] знову прийшов до неї на роботу та знову її ображав та кричав, і знову вона вимушена була викликати поліцію. Відносно [PERSON] знову виносився терміновий заборонний припис на 10 діб серії АА172015, заборонивши йому в будь-який спосіб контактувати з нею. Також за вказаним фактом були складені адміністративні матеріали, які направлені до Соснівського районного суду м. Черкаси для розгляду. Зазначила, що на даний час планує повернутись проживати до свого житла разом із сином своєї сестри, якого вона усиновила, однак через постійні неправомірні дії [PERSON] вона обгрунтовано побоюється його дій, враховуючи наявність кримінального провадження, обвинувальний акт в якому буде направлений до суду. Перебуваючи у безпечному місці вона працювала та працює із психологом з метою стабілізувати свій психо-емоційний стан, однак тривожність до теперішнього часу не зникла. Зауважила, що майже кожного разу при вчиненні домашнього насильства [PERSON] перебував у неконтрольованому стані, спричиненому алкогольним або іншим сп`янінням та з кожним випадком його поведінка ставала агресивнішою та агресивнішою. В більшості випадків такі дії він вчиняв в присутності дитини (усиновленого сина), який був свідком того, що відбувалося та який кожного разу відчував сильний страх та тривогу. Вказані вище ситуації призвели до того, що вона постійно знаходиться в стресовому та тривожному стані, оскільки в будь-який момент може прийти [PERSON] та продовжити протиправні дії відносно неї. Вважає, що не має права ставити під загрозу своє життя та життя свого сина. Після кожної розмови з [PERSON] вона почуває себе пригніченою, виснаженою, втомленою, ображеною та приниженою. Одна лише думка про зустріч із ним є для неї неприємною та психотравмуючою, а його розмови та дії завдають шкоди її психічному здоров`ю та спричиняють емоційну невпевненість, що і стало підставою для звернення до суду. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.04.2025 року відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження. Заявниця просила розгляд спави проводити без її участі, заяву підтримала та просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи смс-повідомленням. Із заявами чи клопотаннями до суду не звертався. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає доцільним провести розгляд цивільної справи у даному судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду (ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавшифактичні обставини, на яких ґрунтується заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 31.05.2014 року зареєстрований шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 532. 27 лютого 2025 року до суду скерована позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, розгляд справи призначений на 07.05.2025 року. З ксерокопії паспорта заявниці слідує, що її місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорта [PERSON] , останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до копії Договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 09.08.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4026, [PERSON] є власником 6/25 часток житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено в заяві, стосунки між [PERSON] та [PERSON] з часом почали погіршуватися, ними було прийняте рішення проживати окремо, та, як вважає заявниця, [PERSON] вчиняє психологічне, фізичне насильство в сім`ї проти неї та сина її сестри [PERSON] , для якого вона є опікуном. З даного приводу [PERSON] неодноразово викликалися працівники поліції, які, в свою чергу, складали відповідні протоколи на [PERSON] . Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 16.05.2024 року (справа № 707/1318/24) [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 14.01.2025 року (справа № 707/3461/24) [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Крім того, поліцейськими відносно [PERSON] також приймались термінові заборонні приписи серії АА489733 та серії АА172015 строком на 2 доби та на 10 діб. 04.03.2025 року за заявою [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. На даний час Черкаським районним управлінням поліції ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування. Згідно з Висновком психолога БО «100% ЖИТТЯ ЧЕРКАСИ» [PERSON] від 01.03.2025 року, [PERSON] прагне уникнути зустрічі з чоловіком, так як боїться його. Враховуючи високий рівень тривожності, потребує подальшої роботи з психологом. Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п.п. 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною другою статті 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що відповідно до частини третьої статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Частинами 2, 3, 4 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Положеннями ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Надані заявницею в обґрунтування заявлених вимог докази безумовно вказують на вчинення [PERSON] фізичного чи психологічного насильства стосовно заявниці [PERSON] . Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що кривдник [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство відносно [PERSON] , а тому наявні обґрунтовані ризики вчинення ним домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п.п. 1, 4 ч.2 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного, ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та

Outcome: approved