Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

01.11.2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Албул Т.М. звернулась до Київського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , загальною площею 80,4 кв.м, житловою площею 50,9 кв.м, укладений між [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Похиленко Л.М., від 03.02.97 р., за № 369 та [PERSON] і [PERSON] , на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості, та зареєстрований в Журналі біржевих угод з нерухомістю реєстраційний № 97.05-423 від 30 травня 1997 року; визначити, що частки [PERSON] , який помер [INFO] у м.Одесі, актовий запис про смерть 8687, та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , яка їм належить на підставі договору купівлі - продажу за № 97.05-423 від 30 травня 1997 року, - є рівними та становлять відповідно по 1/2 кожному. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2024 року вищевказана справа була розподілена судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 29.11.2024 року до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Одеську Спеціалізовану Біржу Нерухомості та провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачам був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Учасники процесу сповіщені відповідно до вимог ст.ст.129,130,131 ЦПК України. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Албул Т.М. до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, через канцелярію суду надали письмову заяву, якою позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та справу розглянути за їх відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, надав суду заяву від 13.12.2024 року, якою позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Також просив слухати справу за його відсутності, у зв`язку з виїздом за межі України на тривалий час. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи - Одеської Спеціалізованої Біржі Нерухомості в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає, що докази,які є в матеріалах справи повними та достатніми для розгляду справи за відсутності сторін, належним чином повідомлених. Суд, дослідивши матеріали справи, та копію спадкової справи № 529Б/2021, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 30.05.1997 року між покупцями [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Похиленко Л.М., від 03.02.97 року за № 369, як продавцями, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 97.05-423, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] придбали, а [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] . /а.с 7-8/. Зазначений договір був укладений на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості 30.05.1997 року та зареєстрований в ОМБТІ 03.07.1997 року під № 37 стр.49 кн.3 доп.к. /а.с.8 зворот/. [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 30 червня 2021 року, актовий запис № 8687, серія [NUMBER] ./а.с.11/ На момент смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька відкрилася спадщина - частина квартири [ADDRESS] . Співвласником квартири є відповідач - [PERSON] . Вказана квартира належить померлому та відповідачу на підставі Договору купівлі- продажу, укладеному на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості, 30 травня 1997 року, зареєстрованого «Журналі біржевих угод з нерухомістю», реєстраційний № 97.05-423 від 30 травня 1997 року. Право власності на квартиру зареєстроване Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 03 червня 1997 року, №37 стор.49 кн.3 доп-к Спадкоємцем першої черги щодо майна померлого за законом є його донька - позивач по справі - [PERSON] . Інших спадкоємців немає. Родинний зв`язок позивачки з померлим підтверджуються: повторним свідоцтвом про її народження [NUMBER] , виданим 7 червня 1975 року, а/з 1002, свідоцтвом про одруження [NUMBER] виданим 30 серпня 2003 року, а/з 773, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, №00018185380 від 10 червня 2017 року./а.с.13-15/. В передбачений законом строк, [PERSON] звернулася до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі з заявою про прийняття спадщини. 26 жовтня 2021 року було відкрито спадкову справу № 68528241 до майна померлого, на підтвердження чого, до позовної заяви додано копію витягу №66993725 про реєстрацію в спадковому реєстрі./а.с.12/ Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивач [PERSON] не взмозі, оскільки договір купівлі-продажу є біржевим та не визначено частки співвласників. Постановою державного нотаріуса Приморської ДНК у місті Одесі від 21 жовтня 2024 року за №1034/01-31 їй було відмовлено у його видачі, з мотивів, що вищезазначений договір купівлі - продажу не відповідає нормам законодавства, який діяв на час реєстрації договору, а саме не передбачена можливість біржи посвідчувати договори за участю представників. Крім цього, вищезазначена квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності та частка померлого у праві власності на квартиру не визначена./а.с.6/ Зазначені обставини не дають позивачці можливість реалізувати свої права в повному обсязі. І тому, вона вимушена звернутися до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири та визначення часток у праві спільної сумісної власності для того, щоб в подальшому мати змогу оформити свідоцтво про право на спадщину. Як вбачається з вищевказаного договору, квартира належить покупцям на праві спільної сумісної власності. При укладені договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним пунктам та були виконані сторонами належним чином у повному обсязі. Покупці передали, а відповідач [PERSON] до підписання договору отримав в повному обсязі за придбану нерухомість грошові кошти. Вказані обставини підтверджуються п.6. вказаного Договору. Відповідач, в свою чергу, передав покупцям, документи на квартиру, ключі, фактично передав квартиру у володіння та звільнив її. Від нотаріального посвідчення договору [PERSON] ухилився, а після його виїзду із проданої квартири - інформація щодо його нового місця проживання та інші контакти - покупцям невідомі. Після укладання договору купівлі - продажу [PERSON] та [PERSON] вселилися в придбану квартиру, зареєструвавши в ній місце свого постійного проживання, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні № Б4-237989-ф/о від 17 жовтня 2024 року. [PERSON] та [PERSON] , сплачували комунальні послуги: газ, тепло, електропостачання, квартирну платню та інше, що підтверджується відповідними квитанціями, здійснювали поточний, капітальний ремонт квартири, здійснювали всі права власників. Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня. На підставі ч.4 ст.15 Закону України «Про товарну біржу», угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Сторони домовились відносно усіх істотних умов договору купівлі-продажу, про предмет договору і ціну та відбулося повне виконання договору як з боку покупців, які здійснили оплату, так і з боку продавців, які прийняли оплату та передали у володіння і користування [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , тобто виконали всі істотні умови договору купівлі-продажу. З часу укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна відповідач [PERSON] звільнив квартиру, а [PERSON] та [PERSON] зареєстрували договір в «ОМБТІ», здійснили реєстрацію місця проживання за вказаною адресою. Із позову вбачається, що позивач після смерті свого батька позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки біржовий договір не був посвідчено нотаріально. Правовідносини з приводу укладання договору купівлі-продажу у 1997 році повинні регулюватися відповідно до вимог ст.ст.47,227 ЦК України в редакції 1963 року, тобто договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до ст.47 ЦК України /ред.1963р./, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно ст.12 Закону України «Про власність», який діяв на час укладення договору, громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок укладення угод, не заборонених законом, тобто позивачі внаслідок купівлі-продажу квартири набули право власності на вказану квартиру. Щодо визначення часток у праві власності, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 355 ЦК України зазначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Приписами ч. 2 ст. 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки домовленостей між [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] щодо розміру часток не було, обставин, які свідчать про необхідність відступу від принципу рівності часток при визначенні їх розміру, судом не встановлено, тобто кожному співвласнику у праві спільної сумісної власності на вищевказану квартиру належить 1/2 частина, виходячи із засад рівності часток, суд вважає, що розмір часток у спільній сумісній власності є рівним, тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved