Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що відповідач уклав із трьома товариствами кредитні договори за якими отримав грошові кошти. Зокрема, 23.09.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 29712-09/2023. Надалі, 20.06.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20062024, за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Також, 09.10.2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] було укладено договір позики № 76878912. До того, 14.06.2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21 за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Також, 23.10.2023 року між ТОВ «Стар файненс груп» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 10478-10/2023. Потім, 26.02.2024 року між ТОВ «Стар файненс груп» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 26022024 за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». У підсумку, позивач вказує, що за відповідними договорами факторингу він набув право вимоги за зазначеними трьома кредитними договорами, а тому, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредитів та сплаті відсотків за усіма наведеними кредитними договорами не виконує, у нього виникла заборгованість за кредитами, що порушує права позивача, у зв`язку із чим позивач просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 97\~273 гривні 73 копійки (а.с. 1 6). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Відповідач надав суду відзив на позов у якому заперечив вимоги позивача та просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що позивач не надав доказів отримання відповідачем кредитних коштів та не надав розрахунку нарахованих відсотків за кредитним боргом (а.с. 80). Представником позивача надано відповідь на відзив за змістом якого останній не погодився із запереченнями відповідача, посилаючись на те, що належними доказами підтверджено заборгованість відповідача (а.с. 85 102). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 23.09.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] укладено кредитний договір № 29712-09/2023 за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 8 200 гривень 00 копійок на строк 360 днів із процентною ставкою 2,50 % в день (а.с. 42 47, 47 на звороті, 48, 49 51). Також, 09.10.2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] укладено договір позики № 76878912 та додаткову угоду до нього за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 9 500 гривень 00 копійок на строк 30 днів з процентною ставкою 114 432,08 % річних (а.с. 8 10, 10 на звороті, 11). Факт отримання відповідачем кредитних коштів за вказаними двома договорами підтверджується відповідним листом АТ «Приватбанк» від 12.12.2024 року (а.с. 179). Також, 23.10.2023 року між ТОВ «Стар файненс груп» і [PERSON] укладено кредитний договір № 10478-10/2023 за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 4 000 гривень 00 копійок на строк 360 днів із процентною ставкою 2,50 % в день (а.с. 24 29, 29 на звороті, 30, 31 33). Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується відповідним листом від 26.11.2024 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с. 105). У зв`язку із цим, суд не приймає до уваги та відхиляє викладені за змістом відзиву на позов заперечення відповідача стосовно відсутності доказів отримання відповідачем кредитних коштів. Також, суд не погоджується із викладеними за змістом відзиву запереченнями відповідача стосовно неналежності розрахунку заборгованості за кредитом, оскільки наданий позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунки заборгованості містять усі необхідні відомості та вихідні данні за кредитами із зазначеними щоденними нарахуваннями відсотків та сум за кожен день заборгованості (а.с. 106 109, 111 116, 119 122). При цьому, у суду відсутні об`єктивні підстави сумніватися у правильності наведених позивачем розрахунків та не довіряти їх результатам. Одночасно, заперечуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, згідно із статтями 12, 13 і 76 84 ЦПК України, відповідач під час розгляду справи не звернувся до суду із заявою чи клопотанням про витребування від позивача первинних бухгалтерських документів визначених статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із частиною сьомою статті 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Воднораз, у суду відсутні сумніви у добросовісному здійсненні відповідачем його процесуальних прав і виконання обов`язків щодо доказів. Як наслідок, суд вважає, що заявлені позивачем до стягнення суми заборгованості ґрунтуються на умовах кредитних договорів та відповідають наданим позивачем розрахункам заборгованості відповідача за вказаний період часу. Потім, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклало відповідні договори факторингу із вказаними усіма кредиторами відповідача за наведеними кредитними договорами, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги за кредитними зобов`язаннями відповідача по усіх укладених договорах кредиту. Зокрема, за договором факторингу: - № 14/06/21 від 14.06.2021 року укладеним між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та додаткових угод №№ 2 і 10, до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 76878912 від 09.10.2023 року (а.с. 12 13, 14, 15, 16, 17); - № 2602024 від 26.02.2024 року укладеним між ТОВ «Стар файненс груп» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 10478-10/2023 від 23.10.2023 року (а.с. 34 35, 36, 37); - № 20062024 від 20.06.2024 року укладеним між ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 29712-09/2023 від 23.09.2023 року (а.с. 52 54, 55, 56). Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем за усіма наведеними кредитними договорами по яких позивач набув право вимоги від кредиторів. Із наданих позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунків заборгованості вбачається, що станом на 31.07.2024 року відповідач має заборгованість: - за договором № 76878912 від 09.10.2023 року на загальну суму 38 000 гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 9 500 гривень 00 копійок і заборгованість за відсотками 28 500 гривень 00 копійок (а.с. 18); - за договором № 10478-10/2023 від 23.10.2023 року на загальну суму 16 700 гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 4 000 гривень 00 копійок і заборгованість за відсотками 12 700 гривень 00 копійок (а.с. 38); - за договором № 29712-09/2023 від 23.09.2023 року на загальну суму 42\~573 гривні 73 копійки, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 5\~933 гривні 75 копійок і заборгованість за відсотками 36\~639 гривень 98 копійок (а.с. 57). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~ параграфа 1\~ глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ статті 625\~ цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені наведеними договорами позики, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості за усіма вказаними трьома договорами позики. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача (а.с. 7). На підставі викладеного,

Outcome: approved