Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Цикл Фінанс» - Дорошенко М.А. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором №26202000477144 від 08.10.2020 у розмірі 14\~184,09 гривень, судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень. (документ сформований в системі «Електронний суд»). В обґрунтування пред`явлених позовних вимог представник позивача зазначила, що 08.10.2020 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №26202000477144. Відповідно до Кредитного договору, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі УДБО), розміщений на офіційному веб-сайті Банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей Кредитний договір, що разом становлять єдиний Кредитний договір, Банк зобов`язався надати Клієнту грошові кошти (далі Кредит) у тимчасове платне користування, а Клієнт зобов`язався повернути наданий Кредит, сплатити плату за Кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з Рахунку, платежі з Рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком Клієнта, що відкритий в Банку (далі Рахунок). Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (далі Картка). Договір набуває чинності з моменту підписання Сторонами цього Кредитного договору та діє до повного виконання Сторонами зобов`язань за Договором. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин ст.526 та ст.527 ЦК України. 28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №28/03/24, відповідно до умов якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №26202000477144. Згідно Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» становить 14184,09 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту: 6939,09 грн., заборгованість по комісії: 7245 грн. Ухвалою суду від 11.02.2025 провадження по справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не подала. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 жовтня 2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №26202000477144 про встановлення кредитного ліміту (а.с.90). Згідно пункту 1.1. вказаного договору зазначено, що в порядку передбаченому цим договором та УДБО, Банк здійснює обслуговування поточного рахунку клієнта, відкритого в Банку, далі - рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу, шляхом встановлення ліміту Кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунок. Згідно пункту 1.2.1 договору, максимальний ліміт кредитної лінії на дату укладання договору становить 200 000 грн. Пунктом 1.2.2\~договору,\~визначено строк\~дії кредитного\~ліміту 12\~місяців з\~дати встановлення\~кредитного ліміту. Проте якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії кредитного ліміту жодна із сторін не заявить про зупинення строку дії кредитного ліміту, строк дії ліміту продовжується на той самий строк і на тих же умовах, що визначені в договорі, продовження строку може здійснюватися необмежену кількість разів. Відповідно до пункту 1.2.3 договору, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом -11,0 % річних; на прострочену заборгованість за кредитом 0,35 % за кожен день. Отже, з підписанням договору №26202000477144 сторони в письмовій формі досягли згоди щодо істотних умов кредитування поточного рахунку. З наданої виписки по особовому рахунку [PERSON] вбачається, що кредит банком надавався шляхом зарахування кредитних коштів у розмірі кредитного ліміту на поточний рахунок клієнта, отже банк зобов`язання за договором №26202000477144 шляхом надання послуги по кредитному обслуговуванню поточного рахунку клієнта [PERSON] виконав (а.с.17-68). У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі №456/3643/17 викладено висновок про те, що виписка по рахунку є належним доказом надання кредитних коштів. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, вбачається, позичальник [PERSON] має заборгованість за договором про встановлення кредитного ліміту №26202000477144 від 08.10.2020, станом на 27.03.2024 у розмірі 14 184грн. 09 коп., з яких: 6 939 грн. 09 коп. залишок простроченого кредиту, 7 245 грн.00 коп. - залишок нарахованих комісій (а.с.94). 28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №28/03/24, відповідно до якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступив ТОВ «Цикл Фінанс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 75-78, 84,85). Відповідно до\~Витягу з\~Реєстру боржників\~до Договору\~факторингу №28/03/24\~ від\~28.03.2024\~позивач набув\~права грошової\~вимоги до\~відповідача за\~кредитним договором\~№26202000477144\~ від 08.10.2020 (а.с. 70). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За правилами частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Правилами статті 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами 1 та 2 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що прямо передбачено положеннями статті 629 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання АТ «Банк Кредит Дніпро» перед відповідачем виконав, надав відповідачу кредитний ліміт. Позивачем доведений\~факт наявності\~заборгованості за\~кредитним договором\~№26202000477144\~ від 08.10.2020 в сумі 6939,09 гривень, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту. Відповідачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості. Згідно з вимогами ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Виходячи з наведеного вище, до ТОВ «Цикл Фінанс» від АТ «Банк Кредит Дніпро» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором факторингу №28/03/24 від 28.03.2024. Правилами ст. 514 ЦК України унормовано, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. З огляду\~на викладене\~вище,\~позовні вимоги\~ТОВ «Цикл\~Фінанс» про\~стягнення з\~ [PERSON] \~ заборгованості\~за кредитним\~договором №26202000477144\~ від 08.10.2020 в сумі 6939,09 гривень, яка складається з заборгованості по кредиту, є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Водночас, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в розмірі 7245, 00 гривень, то суд зважає на таке. Закон України "Про споживче кредитування"\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України "Про споживче кредитування"\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України "Про споживче кредитування"\~(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11 Закону України "Про споживче кредитування". Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/20,\~\~також Верховний Суд у постанові від 17.08.2022 у справі № 180/1334/20. Відповідно до ч .4\~ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У даній справі за кредитним договором №26202000477144 встановлено щоденну плату за обслуговування кредиту, які за законом повинні надаватись безоплатно, тому умови пункту 1.2.4 Розділу 1 кредитного договору в частині встановлення щоденної комісії за обслуговування кредиту є нікчемними в силу закону. За таких обставин, банком без належних на те правових підстав нарахована комісія за обслуговування кредиту на загальну суму 7245, 00 гривень, а відтак, позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» про стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне. Згідно з платіжної інструкції №9244 від 30.01.2025 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1186,98 гривень. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 6000,00 гривень. Так, судом встановлено, що між адвокатом Дорошенко М.А. та ТОВ «Цикл Фінанс» 02 січня 2025 року укладено договір про надання правової допомоги №43453613. Згідно з п. 4.9 договору, у разі прийняття судом по матеріалам позовної заяви позитивного рішення, клієнт зобов`язується сплатити гонорар на користь адвоката у розмірі 6000, 00 грн. (а.с.72-74). Згідно акту виконаних робіт за надання адвокатом позивачу правничої допомоги та Детального опису робіт, загальна вартість робіт наданих Адвокатом становить\~6000,00 грн. (а.16, 71). Згідно з платіжною інструкцією №8613 від 27.01.2025 ТОВ «Цикл Фінанс» перерахувало на користь адвоката Дорошенко М.А. суму в розмірі 6000,00 гривень як оплату за юридичні послуги згідно Акту до договору №43453613 від 02.01.2025 (а.с. 87). Справа про стягнення заборгованості за кредитним договором належить до не складних справ за критеріями предмету та підстав позову, кількості учасників та предмету доказування, така була призначена до розгляду у спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Частиною 8 ст.\~141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до постанови Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо в визначаються в договорі про надання правової допомоги (ст.\~30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій\~статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши матеріали справи та зміст поданих позивачем документів, суд вважає, що наведений адвокатом обсяг послуг з їх вартістю (6000,00 грн.) є неспівмірним із складністю справи та затраченим часом на надання таких послуг. Заявлені витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру. Враховуючи викладене й те, що позовні вимоги задоволено частково, а заявлений позивачем \~ розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг двоката, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача підлягає зменшенню до 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial