Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів за договорами доручення № 16122023 від 16.12.2023 року, № 16122023/1 від 16.12.2023 року, № 16122023/2 від 16.12.2023 року у розмірі 73500,0 доларів США. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16.12.2023 року між ним на відповідачем було укладено договори доручення № 16122023, № 16122023/1, № 16122023/2 на придбання\~та транспортування\~транспортних засобів\~з Китайської\~Народної Республіки.\~Згідно умов\~даних договорів\~відповідач (Повірений)\~уповноважений від\~імені,\~в інтересах\~та за\~рахунок позивача\~(Довірителя)\~укладати правочини\~на поставку\~та/або\~замовити поставку\~на територію\~України транспортних\~засобів з\~місця його\~зберігання,\~що придбаний\~Довірителем та/або\~для Довірителя\~в Китайській\~Народній Республіці\~в строк\~до чотирьох\~місяців з\~дати укладення\~договору,\~тобто до\~16.04.2024\~року.\~Згідно умов\~договору доручення\~№ 16122023\~відповідач зобов`язався\~поставити автомобіль\~марки «NISSAN»,\~модель «Ariya\~2wd\~BASE»\~90\~квт.,\~модельний рік\~2022;\~згідно умов\~договору №\~16122023/1\~та №\~16122023/2\~відповідач зобов`язався\~поставити автомобіль\~марки «NISSAN»,\~модель «Ariya\~2wd\~TOP»\~90\~квт.,\~модельний рік\~2022.\~Позивач надав\~відповідачу доручення\~придбати вказані\~транспортні засоби\~за ціною\~25000,0\~доларів США\~кожен,\~а відповідач\~зобов`язався виконати\~прийняте на\~себе доручення\~на умовах\~найбільш вигідних\~для позивача\~та на\~його вимогу\~надавати інформацію\~про хід\~виконання доручення.\~Місцем передачі\~транспортного засобу\~було м.Львів.\~На виконання\~умов договорів\~№ 16122023\~та №\~16122023/2\~позивач 16.12.2023\~року передав\~відповідачу грошові\~кошти в\~сумі 50000,0\~доларів США.\~Крім того,\~на виконання\~умов договору\~№ 16122023/1\~від 16.12.2023\~року позивач\~20.12.2023\~року передав\~відповідачу грошові\~кошти в\~сумі 23500,0\~доларів США,\~що підтверджується\~відповідними розписками\~ [PERSON] ,\~які написані\~ним власноручно.\~Загальна сума\~переданих відповідачу\~грошових коштів\~становить 73500,0\~доларів США.\~Згідно власноруч\~написаних відповідачем\~розписок у\~разі невиконання\~ним умов\~договорів,\~останній зобов`язався\~повернути позивачу\~кошти у\~повному обсязі.\~Однак,\~відповідач у\~встановлений договорами\~строк,\~умови договорів\~не виконав,\~не поставив\~позивачу транспортні\~засоби та\~не повернув\~грошові кошти\~у розмірі\~73500,0\~доларів США.\~Вказує,\~що він\~неодноразово звертався\~до відповідача\~з усними\~вимогами про\~виконання договірних\~зобов`язань,\~однак,\~відповідач не\~вживає жодних\~заходів щодо\~повернення коштів.\~Таким чином,\~вважає,\~що є\~достатні підстави\~на те,\~що відповідач\~не має\~наміру виконати\~умови договорів\~або повернути\~грошові кошти,\~чим порушує\~умови договорів,\~а тому,\~він вправі\~звернутись до\~суду за\~захистом свого\~порушеного права. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за договорами доручення № 16122023 від 16.12.2023 року, № 16122023/1 від 16.12.2023 року, № 16122023/2 від 16.12.2023 року у розмірі 73500,0 доларів США. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Позовна заява поступила до суду 25.12.2024 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 30.12.2024 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 13.02.2025 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яку останній повторив в п.22 справи «Осіпов проти України» (заява № 795/09, рішення від 08.10.2020), стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (Vardanyan and Nanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27 жовтня 2016 року, та наведені у ньому посилання). Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого судового розгляду», гарантованого статтею 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента. Суд забезпечив сторонам можливість ефективно представляти свою справу в суді. Справа слухалась у відкритому судовому засіданні, а сторони повідомлялись про дату, місце та час розгляду справи. Перед тим як розпочати розгляд справи по суті суд провів підготовче засідання, в межах якого були виконані завдання підготовчого провадження. Відтак, суд у відповідності до вимог частини п`ятої статті 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу частин другої, третьої та четвертої статті 83 ЦПК України, вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (частина третя статті 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Ороновська О.М. в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у ньому, просили такий задовольнити, не заперечують проти ухвалення судом заочного рішення. Представник позивача додаткового зазначила, що докази понесених судових витрат на правничу допомогу у справі будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, належним чином був повідомлений, про час і місце розгляду справи всіма можливими засобами, що підтверджується також судовими повістками, скерованими за місцем проживання останнього та оголошенням про виклик до суду. Відзиву на позов та/або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Враховуючи те, що сторона позивача не заперечила проти ухвалення судом заочного рішення у справі, у відповідності до вимог ст.ст.223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] (Довіритель) та відповідачем [PERSON] (Повірений) 16.12.2023 року було укладено договори доручення № 16122023, № 16122023/1, № 16122023/2 на придбання та транспортування транспортних засобів з Китайської Народної Республіки (далі Договір), Додаток № 1 до договору доручення № 16122023 від 16.12.2023 року та Додаток 1 до договору доручення № 16122023/2 (а.с.8-18), оригінали яких оглянуті судом. Згідно з п.1.1 умов Договорів, Повірений уповноважений від імені, в інтересах та за рахунок Довірителя укладати правочини на поставку та/або замовити поставку на територію України транспортного засобу з місця його зберігання, що придбаний Довірителем та/або для Довірителя в Китайській Народній Республіці в строк до чотирьох місяців з дати укладення договору. Згідно з п.1.2 Договорів № 16122023 № 16122023/1 та № 16122023 та п.4 Додатку № 1 до договору доручення № 16122023 та п.4 Додатку № 1 до договору доручення № 16122023/2 передбачено, що Довіритель надав Повіреному доручення придбати транспортні засоби за ціною 25000,0 доларів США кожен. У пункті 1 Додатку № 1 до Договору № 16122023 зазначено транспортний засіб, який відповідач [PERSON] зобов`язався поставити [PERSON] , а саме автомобіль марки «NISSAN», модель «Ariya 2wd BASE» 90 квт., (білого кольору), модельний рік 2022. У пункті 1 Додатку № 1 Договору № 16122023/2 зазначено транспортний засіб, який відповідач [PERSON] зобов`язався поставити [PERSON] , а саме автомобіль марки «NISSAN», модель «Ariya 2wd TOP» 90 квт.,(синього кольору), модельний рік 2022. Відповідно до п.2.1 та п.2.3 Договорів, відповідач [PERSON] зобов`язався виконати прийняте на себе доручення до 16.04.2024 року на умовах найбільш вигідних для [PERSON] та на вимогу останнього надавати йому інформацію про хід виконання доручення. У разі невиконання даного договору Повірений зобов`язався повернути усі кошти у повному обсязі або надати рівноцінну заміну автомобіля. Згідно з п.3.2 Договору місцем передачі транспортного засобу є м.Львів. Відповідно до п.4.3.1 Договорів № 16122023, № 16122023/1, № 16122023/2, платіж у вигляді 25000,0 доларів США, передбачений згідно п.1.2 цих Договорів Довіритель сплачує Повіреному на момент укладення даних договорів. На виконання п.4.3.1 Договорів, [PERSON] 16.12.2023 року передав [PERSON] грошові кошти в сумі 73500,0 доларів США, що підтверджується копіями розписок написаних [PERSON] власноручно, оригінал яких оглянуто судом (а.с.6-7). Крім того, судом досліджено відеозапис, на якому відображено момент написання відповідачем розписки про отримання грошових коштів. Як встановлено\~судом відповідач умови договорів не виконав, у встановлений строк, не поставив позивачу транспортні засоби, а також не повернув грошові кошти у розмірі 73500,0 доларів США. З метою примусового стягнення грошових коштів за вказаними договорами доручення позивач звернувся до суду з цим позовом. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правовідносини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦПК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з\~ч.1\~ст.1000\~ЦК України\~за договором\~доручення одна\~сторона (повірений)\~зобов`язується вчинити\~від імені\~та за\~рахунок другої\~сторони (довірителя)\~певні юридичні\~дії.\~Правочин,\~вчинений повіреним,\~створює,\~змінює,\~припиняє цивільні\~права та\~обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Відповідно до ч.1 ст.1002 ЦК України повірений має право на плату за виконання свого обов`язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ч.1 ст.1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненими. Повірений зобов`язаний\~вчиняти дії\~відповідно до\~змісту даного\~йому доручення.\~Повірений може\~відступити від\~змісту доручення,\~якщо цього\~вимагають інтереси\~довірителя і\~повірений не\~міг попередньо\~запитати довірителя\~або не\~одержав у\~розумний строк\~відповіді на\~свій запит.\~У цьому\~разі повірений\~повинен повідомити\~довірителя про\~допущені відступи\~від змісту\~доручення як\~тільки це\~стане можливим. (ч.1 ст.1004 ЦК України). Обов`язки повіреного та довірителя регламентовані ст.ст.1006, 1007 ЦК України. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] (Довіритель) та відповідачем [PERSON] (Повірений) 16.12.2023 року було укладено Договори доручення № 16122023, № 16122023/1, № 16122023/2 на придбання та транспортування транспортних засобів з Китайської Народної Республіки в кількості 3-х штук, та Додаток № 1 до договорів доручення № 16122023 та № 16122023/2 на визначених у них умовах. Позивач свої зобов`язання за договорами доручення виконав в повному обсязі, а саме передав відповідачу грошові кошти в сумі 73500,0 доларів США, що підтверджується відповідними розписками. Однак, відповідач умови договорів не виконав, у встановлений Договорами строк, не поставив позивачу транспортні засоби, а також не повернув грошові кошти в розмірі 73500,0 доларів США. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст.611 ЦК України). В порушення умов кредитного договору а також ст.ст.509, 526, 1000 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки в судовому засіданні не здобуто доказів виконання відповідачем зобов`язання за договорами доручення, останній в судове засідання не з`явився, відзив не подав та свою позицію не висловив, слід вважати встановленим, що транспортні засоби позивачу не поставлено, грошові кошти не повернуто, а тому, позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення, а право позивача захисту в обраний ним спосіб. У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 15140,0 гривень, сплата якого підтверджується платіжною інструкцією від 17.12.2024 року (а.с.22).

Outcome: approved