Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

Представник позивача ТОВ "ФК "ЕЙС" Тараненко А. І. звернувся з позовною заявою (документ сформований в системі "Електронний суд" 14.02.2025) до Звенигородського районного суду Черкаської області, про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості у зв`язку із невиконанням грошових зобов`язань за кредитним договором № 255143229 від 30.12.2021 року укладеним з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на суму 22 571,82 грн, з тих підстав, що відповідно до укладеного договору, який підписаний за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, позичальник отримав кредит у сумі 24000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами на умовах, визначених договором. Відразу після вчинення дій відповідачем, 30.12.2021 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало грошові кошти в сумі 24000,00 грн на його банківську карту № [NUMBER] , що свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) та ТОВ "Таліон Плюс" (фактор) було укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчився 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому умови договору залишалися без змін. 31.12.2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. У вказаній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата залишена як 28.11.2018 № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2022. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 до договору факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01 ТОВ "Таліон Плюс" отримало від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" право вимоги до відповідача на загальну суму 22890,58 грн. 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2023. 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2024. 30.10.2023 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 30/1023-01 на строк до 31.12.2024. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 від ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача на суму 22571,82 грн. 26.12.2024 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" укладено договір факторингу № 26/12/Е, за умов якого позивачу відступлене право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 255143229 на загальну суму 22571,82 грн. Таким чином, ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" наділено правом грошової вимоги до відповідача. Відповідач виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі. Станом на день звернення до суду з даним позовом заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість. Розрахунок заборгованості, підготовлені ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" за договором № 255143229 від 30.12.2021 року, та загальний розмір кредитної заборгованості становить 22 571,82 грн, складається з заборгованості по кредиту у розмірі 20 560,26 грн, з заборгованості по відсотках в сумі 2 011,56 грн. ТОВ "Онлай Фінанас" та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Оскільки на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів товариства, позивач змушений звернутися в суд з даним позовом. Просить задовольнити позовні вимоги і стягнути з відповідача вказану заборгованість і судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 18.02.2025 року, позовна заява ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, передана на розгляд за підсудністю до Городищенського районного суду Черкаської області. 13.03.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Витребувано з АТ КБ "ПриватБанк" докази. У судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені належно, що підтверджено матеріалами справи. Представник позивача ТОВ "ЕЙС" Тараненко А. І. у позовній заяві до суду просив здійснити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Інших заяв (клопотань) не надходило. Відповідач [PERSON] про наявність до нього позову ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" про стягнення заборгованості, дату, час та місце судового розгляду цивільної справи, повідомлений належним чином, відповідно до норм ЦПК України, рекомендований лист 0610239518349 вручено одержувачу 21.03.2025. Причини не прибуття не повідомив. Відзив на позов не надходив. Заяви (клопотання) про відкладення судового засідання до суду не подав. 04 (07) квітня 2025 року на виконання ухвали суду від 13.03.2025 року надійшли витребувані докази по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Згідно частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із матеріалів справи вбачається, 30.12.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та позичальником [PERSON] (відповідачем по справі) укладено в електронній формі договір № 255143229, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 24000,00 грн на строк 140 днів до 05.05.2022. При цьому, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 47,45 відсотків річних, що становить 0,13 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (Дисконтна процентна ставка), що передбачено п. 1.4 договору. На умовах, викладених в п. 1.5. договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (Базова процентна ставка). Відповідно до п. 16 договору, умови нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів, здійснений не пізніше строку вказаного в Графіку платежів за цим Договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим Договором умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою починаючи з наступного дня що слідує за Датою платежу. У разі якщо Позичальник погасить прострочену заборгованість за Договором, умови у вигляді нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості. За умови застосування до відносин між сторонами умов нарахування процентів за Базовою процентною ставкою: загальні витрати за кредитом складають - 25852 грн 68 коп; орієнтовна загальна вартість кредиту складає - 49852 грн 68 коп. Невід`ємною частиною договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua. [PERSON] зобов`язався здійснювати повернення кредиту, нарахованих процентів згідно графіку платежів та ознайомлений з загальною вартістю кредиту, реальною річною процентною ставкою, тарифами. Відповідно частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Законом України "Про електронну комерцію" визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 7, 12 статті 11 цього Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення статті 11 цього Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Укладаючи кредитний договір відповідач [PERSON] та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" вчинили дії визначені ст. ст. 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію". Як вбачається з довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) 30.12.2021 отримав одноразовий ідентифікатор MNV3С39D. Зі змісту договору № 255143229 від 30.12.2021 вбачається, що при його укладенні позичальником було вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема прізвище, ім`я та по батькові, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адреса реєстрації та місця фактичного проживання, номер мобільного, та електронна адреса. З даного договору вбачається, що [PERSON] ознайомлений та згідний з умовами договору, що підтверджується його електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідач [PERSON] підписав договір № 255143229 від 30.12.2021 року шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV3C39D. Після чого відповідачу були перераховані кошти. Як вбачається з платіжного доручення від 30.12.2021, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало на користь [PERSON] на картку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 24000,00 грн, безготівкове зарахування, згідно кредитного договору № 255143229 від 30.12.2021. В підтвердження здійснення перерахування кредитних коштів відповідачу, є інформація наведена у листі АТ КБ "ПриватБанк" № 20.1.0.0.0/7-250314/61745-БТ від 24.03.2025 року, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , та згідно наданої виписки по даному картковому рахунку, 30.12.2021 року було зарахування переказу на картку, а саме 24000,00 грн. Отже, первісний кредитор ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" належним чином виконав свої зобов`язання за договором № 255143229 від 30.12.2021 року, в результаті чого позичальник [PERSON] взявши на себе зобов`язання повернення кредиту, не в повному обсязі виконав його (здійснював часткові та несвоєчасні погашення), у зв`язку з чим виникла заборгованість. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 255143229 від 30.12.2021, за [PERSON] рахується заборгованість перед ТОВ "Фінансова компанія "Ейс", яка складає суму 22 571,82 грн (20 560,26 грн заборгованість по кредиту, 2 011,56 грн заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом). Отже, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання зобов`язань за кредитним договором. Згідно статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу № 28/1118-01 на строк до 28.11.2019. 28.11.2019 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. 31.12.2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2022. У вказаній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата залишена як 28.11.2018 №28/1118-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 до договору факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01 ТОВ "Таліон Плюс" отримало від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 22890,58 грн. Згідно довідки Вих. № 255143229/ФК від 02.12.2024 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", 05.05.2022 було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором № 255143229 від 30.12.2021 року, укладеного з [PERSON] , ТОВ "Таліон плюс", згідно укладеного договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. 30.10.2023 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 30/1023-01 на строк до 31.12.2024. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 до договору факторингу від 30.10.2023 № 30/1023-01 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" отримало від ТОВ "Таліон Плюс" право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 22571,82 грн. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512, статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 26.12.2024 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" укладено договір факторингу № 26/12/Е, відповідно до умов якого позивачу відступлене право грошової вимоги до [PERSON] (згідно Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 26/12/Е від 26.12.2024, порядковий номер 281) за договором № 255143229 від 30.12.2021 на загальну суму 22571,82 грн. Відповідно до положень статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За нормами ст. ст. 525, 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 255143229 від 30.12.2021 року, що здійснений ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" станом на 05.05.2022, загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 22 571,82 грн, що складається з заборгованості по кредиту у розмірі 20 560,26 грн, з заборгованості по відсотках в сумі 2 011,56 грн. Зазначений позивачем розрахунок боргу відповідачем не спростовано. Отже, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частин 1, 3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказів сплати відповідачем [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором, як частково, так і у повному обсязі, матеріали справи не містять. Відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, як і доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови договору. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Ураховуючи викладе вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, оскільки до позивача, який 26.12.2024 уклав договір факторингу № 26/12/Е з ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги за кредитним договором № 255143229 від 30.12.2021 року укладеним між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] , який не виконав свого зобов`язання за кредитним договором ні на користь первісного кредитора, ні на користь будь-якого з наступних кредиторів, а тому позивач вправі вимагати від відповідача виконання зобов`язання на суму 22 571,82 грн, яка підтверджена розрахунками заборгованості та випискою з особового рахунку. За таких підстав позовні вимоги підлягають до задоволення. Що стосується вимоги представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат, а саме судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правову допомогу в розмірі 7000,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 статті 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 422,40 грн сплаченого судового збору. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Крім того, як зауважено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 02 липня 2020 року по справі № 362/3912/18 і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц, дійшов висновку та самостійно зменшив судові витрати на професійну правничу допомогу, виходячи із критеріїв реальності та розумності вартості адвокатського гонорару. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер). Беручи до уваги порядок подачі доказів, невелику складність судової справи, оцінюючи співмірність витрат зі складністю цієї справи, ціни позову, незначного обсягу юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, реального часу, необхідного для виконання таких послуг, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідність їх за критерієм реальності, розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу є документально підтвердженими, проте заявлені витрати в розмірі 7000,00 грн є явно неспівмірними, і є доцільним стягнути з відповідача 3500,00 грн, зменшивши заявлену суму до стягнення.

Outcome: approved