Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

05 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КАЧАЙ\~ГРОШІ" та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 00-10131822 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування Кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту Позичальника. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував. 22 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КАЧАЙ\~ГРОШІ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАКС\~КРЕДИТ" укладено Договір факторингу № 22-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ"КАЧАЙ\~ГРОШІ" відступило ТОВ "МАКС\~КРЕДИТ"права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 00-10131822 від 05 листопада 2023 року. 16 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАКС\~КРЕДИТ"та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" укладено Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, за умовами якого ТОВ "ФК "ЕЙС" набуло право грошової вимоги, в тому числі, за Кредитним договором № 00-10131822 від 05 листопада 2023 року. Від представника позивача [PERSON] 29 січня 2025 року через підсистему "Електронний суд" до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшов цей позов. Ухвалою судді від 30 січня 2025 року (а.с. 136) цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "ЕЙС" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області. Справа надійшла до суду 27 лютого 2025 року (а.с. 139). 03 березня 2025 року на підставі ч. 6 ст. 187 ЦПК України отримано підтвердження про зареєстроване місце проживання відповідача в [ADDRESS] (а.с. 143). Ухвалою судді від 03 березня 2025 року (а.с. 144) позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду, відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою від 19 березня 2025 року (а.с. 156) ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в\~ судовому засіданні на 10-ту годину 04 квітня 2025 року. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача в п. 4 позовних вимог просив у разі його неявки провести розгляд справи за його відсутності та не заперечив щодо винесення судом заочного рішення (зворот а.с. 6). Судова повістка-повідомлення з ухвалою про відкриття провадження у справі та про розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін відправлена [PERSON] 19 березня 2025 року однак, на даний час не вручені відповідачу, оскільки він відсутній за вказаною адресою (а.с. 170). Одночасно, копії вказаних вище документів направлено на зазначений у позовній заяві мобільний номер телефону до застосунку VIBER (а.с 160). Крім того, 19 березня 2025 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено повідомлення про виклик [PERSON] до суду (а.с. 159). Таким чином, відповідач обізнаний про розгляд справи за позовом до нього в Мурованокуриловецькому районному суді, в силу положень ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України,\~ суд ухвалив про розгляд справи без участі сторін. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позовна вимога підлягає до задоволення, виходячи з такого: За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Судом встановлено: 05 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КАЧАЙ\~ГРОШІ" та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 00-10131822, відповідно до умов якого: Кредитодавець надає Позичальнику Кредит у національній валюті у вигляді Кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути Кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.1); кредитний ліміт складає: 5000 (п`ять тисяч) гривень, тип Кредиту Кредитна лінія (п. 1.2); строк дії Кредитної лінії: 120 (сто двадцять) днів, Позичальник зобов`язаний повернути Кредит Кредитодавцю 04 березня 2024 року або достроково (п. 1.3); тип процентної ставки фіксована (п. 1.4); стандартна процентна ставка складає 2,50 % від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом (п. 1.4.2.); орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору становить: 4425.89% (п. 1.7.); цей Договір укладається Сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України "Про електронну комерцію"(п. 2.2.); дата надання/видачі Кредиту - дата перерахування Кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів Кредиту в сумі 5000 гривень на банківський рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] , яка зазначається у форматі XXXXXX****XXXX, емітовану банком України (п. 2.8.); у разі несвоєчасного виконання зобов`язань щодо погашення Кредиту та процентів за цим Договором, Позичальник несе відповідальність передбачену чинним законодавством України (п. 6.1.); Позичальник підтверджує,\~що йому\~була в\~чіткій та\~зрозумілій формі\~надана інформація,\~вказана в\~ч.2\~ст.12\~Закону України"Про\~фінансові послуги\~та державне\~регулювання ринків\~фінансових послуг"\~від 12.07.01,\~ст.9\~Закону України\~"Про\~споживчеКредитування"\~ознайомлений зі\~змістом ст.\~25\~Закону України\~"Про\~споживче Кредитування"\~та ознайомлений\~з Правиламинадання коштів\~у позику,\~в тому\~числі і\~на умовах\~фінансового Кредиту\~ТОВ "КАЧАЙ\~ГРОШІ",\~повністю їх\~розуміє,\~погоджується зними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті https://kachay.com.ua/ (п. 7.3.). Договір кредитної лінії № 00-10131822 підписано електронним підписом Позичальника [PERSON] , відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора 41507, про що свідчить п. 8 Договору, який містить, в тому числі, прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] , адресу місця проживання, реквізити паспорта, номер мобільного телефону. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. У п.п. 5, 6 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частина 2 ст. 1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Щодо виконання\~ [PERSON] \~ зобов`язання\~за договором кредитної лінії № 00-10131822 від 05 листопада 2023 року: Так, як зазначено вище та слідує з умов цього Договору, предметом договору є кредит у вигляді кредитної лінії, сума кредитного ліміту складає 5000 гривень; строк дії кредитної лінії 120 днів до 04 березня 2024 року; стандартна процентна ставка 2,5 % - (фіксована). Відповідно до Графіку платежів (додаток, який є невід`ємною частиною до Договору кредитної лінії № 00-10131822 від 05 листопада 2023 року, [PERSON] 04 березня 2024 року мав повернути 17511 гривень, з яких: 5000 гривень сума кредиту, а 12511 гривень проценти за користування кредитом. При цьому, факт отримання [PERSON] кредиту в сумі 5000 гривень підтверджується інформаційною довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН" № 204/09 від 09 вересня 2024 року, додатком до інформаційної довідки ТОВ "ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН" № 204/09 від 09 вересня 2024 року, інформацією АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» № 20.1.0.0.0/7-250304/94148-БТ від 10.03.2025 (а.с 153). Із розрахунку заборгованості, який сформований і підписаний первісним кредитором (ТОВ "КАЧАЙ\~ГРОШІ")слідує, що станом на 22.01.2024 [PERSON] не виконав свого зобов`язання з повернення кредиту та відсотків за користування ним, розмір заборгованості - 14875 гривень, яка складається з: 5000 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням; 9875 гривень - заборгованість за відсотками. Із розрахунку заборгованості, який складено наступним після первісного кредитором (ТОВ "МАКС КРЕДИТ") слідує, що [PERSON] станом на 16.08.2024 має заборгованість в розмірі 19000 грн., яка складається з: 5000 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням; 14000 гривень - заборгованість за відсотками. Відповідач відзиву на позов чи будь-яких пояснень, доказів на спростування заяви позивача про існування заборгованості за договором позики, який є предметом цього позову, суду не подав. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. постанови ВП ВС від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19. Щодо права ТОВ "ФК"ЕЙС"заявляти\~вимогу до\~ [PERSON] за договором кредитної лінії № 00-10131822 від 05 листопада 2023 року: Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 22 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КАЧАЙ ГРОШІ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ" укладено Договір факторингу № 22-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" зобов`язується відступити ТОВ"МАКС КРЕДИТ" Права Вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги, а ТОВ"МАКС КРЕДИТ" зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" Суму Фінансування в розпорядження ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" за плату на умовах, визначених Договором. Відповідно п. 2.2. разом з Правом вимоги до Фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за Кредитним договором. Згідно до п.2.5. відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних Клієнту за укладеними Кредитними договорами, та їх перехід від Клієнта до Фактора відбувається у Дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між Боржниками та ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" до Договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 ТОВ "МАКС КРЕДИТ" набуло права грошової вимоги , в тому числі за кредитним договором № 00-10131822 від 05.11.2023, боржником за яким є [PERSON] , в сумі 14875 гривень, я яких: 5000 гривень сума заборгованості за тілом кредиту, 9875 гривень сума заборгованості за відсотками. 16 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ" укладено Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого ТОВ "МАКС КРЕДИТ" відступає ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" Права Вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру Боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату Відступлення прав Вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" зобов`язується їх прийняти та передати (сплати) Клієнту Суму Фінансування в розпорядження ТОВ "МАКС КРЕДИТ" за плату на умовах, визначених цим Договором. Згідно до п. 2.5. відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних Клієнту за укладеними Кредитними договорами, та їх перехід від Клієнта до Фактора відбувається у Дату відступлення прав вимоги. У Реєстрі боржників за кредитними договорами укладеними між Боржниками та ТОВ "МАКС КРЕДИТ" до Договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16 серпня 2024 року як боржник зазначений [PERSON] , сума боргу 19000 гривень, з яких - 5000 гривень сума заборгованості за тілом кредиту, 14000 гривень сума заборгованості за відсотками. Отже, наступний після первісного кредитора - Товариство з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ" нараховувало відсотки за користування кредитом [PERSON] . Щодо наявності підстав для задоволення заявленого розміру вимог, суд враховує таке: Позивач заявив вимогу про стягнення із [PERSON] заборгованості за Договором кредитної лінії № 00-10131822 від 05 листопада 2023 року в сумі 19000 гривень. Таку позовну вимогу позивач обґрунтовує, зокрема, випискою з особового рахунка за Кредитним договором № 00-10131822 ПІБ: [PERSON] за 16.08.2024 23.12.2024 з якої можна зробити висновок, що сам позивач ніяких нарахувань не вчиняв. Зокрема, вимога про стягнення процентів позивачем обґрунтовується у позові з посиланням на п. 1.3., п. 1.3.1. Договору. Так, у п. 1.3. Договору строк дії Кредитної лінії: 120 (сто двадцять) днів. Позичальник зобов`язався повернути Кредит Кредитодавцю до 04 березня 2024 року або достроково. Згідно п. 1.3.1. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати 25 листопада 2023 року протягом дії Кредитної лінії, Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти на кожний 20 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами. Одним із загальних принципів цивільного процесу є змагальність сторін, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За приписами п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, а п. 3 ч. 2 цієї норми, - що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 2422 гривні 40 копійок судового збору (а.с. 9). Суд у цьому рішенні прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог. Таким чином, судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору підлягають компенсації позивачу у повному розмірі. Статтею 59 Конституції України\~визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З матеріалів справи вбачається, що позивач користувався правовою допомогою, в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень позивачем до суду надано наступні докази: договір про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024, додаткову угоду 19 до Договору про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024, акт прийому-передачі наданих послуг від 22.11.2024, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4956 від 24.04.2012, довіреність від 04.12.2024, ордер на надання правничої допомоги від 22.11.2024. Суд вважає подані позивачем докази понесених витрат на професійну правничу допомогу переконливими і достатніми для вирішення питання про їх відшкодування.

Outcome: approved