Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

До суду надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «АА 18» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за оплату послуг з утримання та експлуатації багатоквартирного будинку та прибудинкової території у розмірі 9 258,21 грн. та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, судові витрати зі сплати судового збору 3 028 грн. Позов обґрунтовано тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , де в будинку створено ОСББ «АА 18». Відповідач не в повній мірі та не своєчасно сплачував внески з утримання та експлуатації багатоквартирного будинку та прибудинкової території, у зв`язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою №411672325 від 05.02.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У будинку за адресою [ADDRESS] 26 грудня 2022 року створено ОСББ «АА 18». Згідно зі ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі Закон), співвласниками багатоквартирного будинку є власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирного будинку. Статтею 10 Закону передбачено, що до компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку належить визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Відповідно до ст. 20 Закону, частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Протоколом загальних зборів ОСББ «АА 18» від 12 січня 2023 року затверджено, щомісячний внесок співвласників ОСББ «АА 18», щомісячний обов`язковий внесок до резервного фонду, внесок співвласників житлових та нежитлових приміщень будинку на утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку та прибудинковї території . За приписами статей 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Як вбачається з матеріалів, доданих до позову, відповідачем не своєчасно та не в повній мірі сплачувались внески, у зв`язку з чим, відповідно до розрахунку, наданого позивачем, [PERSON] має заборгованість перед позивачем за період з 01 січня 2024 року по 31 січня 2025 року у розмірі 9 258,21 грн. У Постанові Верховного Суду від 14.07.2020 року у справі №466/8748/16-ц, а раніше у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі №3-945гс15, зроблено правовий висновок про те, що особа, яка є співвласником будинку, у якому створено ОСББ, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділене правом у разі нездійснення таких дій цією особою звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за нарахованими внесками на утримання будинку у розмірі 9 258,21 грн. є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3 028 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом слід саме у договорі з клієнтом визначити механізми розрахунку свого гонорару. Лише рахунку замало. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. є реальними та розумними, а відтак підлягають відшкодуванню. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved