Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 січня 2025 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , та просить розірвати укладений між ними шлюб, який був зареєстрований 08 жовтня 1994 року у Олексіївській сільській раді народних депутатів Котовського району Одеської області, за актовим записом № 6. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 1994 року, неповнолітніх дітей не мають. Сторони фактично перестали підтримувати між собою шлюбні відносини з листопада 2022 року, так як сімейні стосунки останнім часом у них не склалися, постійно виникали сварки, так як кожний має різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства. Тому можливість подальшого спільного життя і збереження шлюбу стало неможливим. Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, на позовних вимогах наполягав. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій позовні вимоги визнала, та просила розгляд справи проводити за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що шлюб, зареєстрований 08 жовтня 1994 року у Олексіївській сільській раді народних депутатів Котовського району Одеської області, за актовим записом № 6, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, можливість їх відновлення втрачена. Згідно зі ст.\~112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ст. 114 ч. 2 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що відповідач вказала, що не бажає відновлювати своє прізвище на дошлюбне, у рішенні суду має бути зазначено про вибір відповідачем прізвища після розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved