Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

\~ \~ 19 лютого 2025року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернувся в Бережанський районний суд із позовом, у якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 102963800 від 14 квітня 2023року, що складає 20 125грн. та 2422,40грн. сплаченого ним судового збору. В обґрунтування поданих позовних вимог зазначив, що 14 квітня 2023року між відповідачем [PERSON] та ТзОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір № 102963800, згідно з умовами якого відповідач отримав 5000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТзОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, а відповідач не дотримався умов укладеного договору та своєчасно не повернув позичені ним кошти, а тому у нього виникла вищевказана заборгованість. 29 серпня 2023 року між ТзОВ «Мілоан» та ''ФК ''Кредит-Капітал'' було укладено договір відступлення прав вимоги № 104-МЛ/Т, за яким право вимоги, зокрема, за вищевказаним кредитним договором від первісного кредитора ТзОВ «Мілоан» перейшло ТзОВ ''ФК''Кредит-Капітал''. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором були передані позивачу від первісного кредитора. А так як 22 січня 2025року на адресу відповідача було надіслано письмову вимогу про погашення заборгованості та у наданий термін для добровільного врегулювання зобов`язання не було виконано і у добровільному порядку борг не сплачений, звернувся до суду про стягнення вказаної суми боргу у примусовому порядку. За вказаними позовними вимогами 27 лютого 2025року ухвалою Бережанського районного суду було \~ відкрито провадження у справі та вирішено розглядати їх у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін. В судове засідання представник позивача ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] \~ в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутності, заявлені вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та взявши до уваги подані стороною позивача письмові докази та письмову заяву сторони відповідача про визнання позову, прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» позовних вимог, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною третьою ст. 207 ЦК України передбачено використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Частиною 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 до ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом: -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що 14 квітня 2023року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 102963800 відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн., які зобов`язувався повернути в термін до 28 липня 2023року. Крім вказаного відповідач за користування кредитними коштами мав сплачувати відсотки та комісію. Вищевказане підтверджується оглянутим в судовому засіданні кредитним договором, що був укладений 14 квітня 2023року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] . Із вказаного Кредитного договору № 102963800 від 14 квітня 2023 року видно, що цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Укладаючи Кредитний договір, відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав вказаний кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором S45130, що підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою про ідентифікацію (а. с.14). Укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням № 62894353 від 14 квітня 2023 року (а.с.15). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. В разі заміни кредитора у зобов`язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов`язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому зміст зобов`язання, тобто обсяг прав та обов`язків його сторін залишається незмінним. Отже, виходячи із загальних правил та положень даної статті, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Судом також встановлено, що 29 серпня 2023року між ТзОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 104-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТзОВ «Мілоан» відступило ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за Кредитним договором № 102963800 від 14 квітня 2023року. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Згідно ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку не погасив заборгованості, та подавши суду письмову заяву, визнав позов та не заперечував проти його задоволення, а тому суд враховуючи зазначене, на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, як правонаступника ТзОВ «Мілоан», необхідно стягнути заборгованість за договором кредиту № 102963800 від 14 квітня 2023 року, яка становить 20125 грн.. Вирішуючи питання судових витрат, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Крім цього, згідно ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ А\~так як\~із \~матеріалів справи\~ видно,\~що позивачем\~при подачі\~позову було\~сплачено судовий\~збір у\~розмірі 2422,\~40\~гривні,\~що підтверджується\~долученою до\~справи /а.с.\~5/\~ платіжною\~інструкцією \~№ 3012\~від 10\~лютого 2025\~року,\~та до\~початку розгляду\~справи по\~суті \~відповідач визнав\~позов про\~що вказав\~у поданій\~ним \~письмовій заяві,\~тому відповідно\~до ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України\~та \~ ч.\~3\~ ст.\~7\~Закону України\~ Про\~судовий збір\~позивачу слід\~повернути \~п`ятдесят\~відсотків сплаченого\~ним судового\~збору,\~що в\~грошовому виразі\~становить \~1211\~грн.\~20коп.. \~ \~ \~ \~ На\~підставі вищенаведеного\~та

Outcome: approved