Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №1238967 від 16 січня 2024 року в розмірі 58 162,65 гривень. Свій позов мотивувало тим, що 16 січня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладений договір № 1238967 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 9900, 00 гривень, строком на 360 днів, шляхом переказу коштів на її платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Кредитний договір було підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. 29 липня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» був укладений договір факторингу №29/07/2024, відповідно до умов якого право вимоги за договором №1238967 від 16 січня 2024 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал- Фінанс». Позивач вказує, що відповідач не виконав умови договору, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість, яка станом на 29 липня 2024 року (дату переходу права вимоги), становить 58162,65 грн, з яких: 9 900, 00 грн - заборгованість за кредитом; 48262, 25 гр - заборгованість за нарахованими відсотками за період з 16 січня 2024 року по 29 липня 2024 року; 0,00 грн - заборгованість за штрафом. Вказана сума заборгованості не погашена ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за договором №1238967 від 16 січня 2024 року в розмірі 58 162, 65 гривень, а також витрат зі сплати судового збору в сумі 2422, 20 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 10 000, 00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив,а також витребувано додаткові докази. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подала, про розгляд справи в суді належно повідомлена, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду із відміткою «вручено особисто [PERSON] 28 лютого 2025 року». Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до його умов та вимог ЦК України. Судом установлено, що 16 січня 2024 року відповідач ознайомилася із паспортом споживчого кредиту ТОВ «Селфі Кредит», який містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), який підписала електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, тим самим підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи з обраних нею умов кредитування та отримання, роз`яснення інформації про послуги та правові наслідки, у разі невиконання зобов`язань за договором (а.с.36-37). В цей же день, 16 січня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] був укладений договір №1238967 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», за умовами якого товариство надає споживачу кредит в розмірі 9 900,00 грн на споживчі потреби строком на 360 днів, періодичністю зі сплати процентів кожних 30 днів, детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, первісна редакція якого наведена в Додатку №1 до Договору. Тип процентної ставки - фіксована, стандартна процентна ставка становить 2,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 Договору, а знижена процентна ставка становить 1,375 % в день та застосовується у випадку, якщо споживач, як учасник Програми лояльності Товариства, до 15 лютого 2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів. [PERSON] зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором (п. п. 1.1,1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.5.1,1.5.2, 1.6 Розділу 1 Договору). Даний договір було підписано [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором С051 (а.с.44-48). Отже, сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами, строк кредитування та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 16 січня 2024 року. ТОВ «Селфі Кредит» виконало свої обов`язки за кредитним договором №1238967 від 16 січня 2024 року належним чином, що підтверджується повідомленням ТОВ «Пейтек» від 23 січня 2025 року про перерахування 16 січня 2024 року грошових коштів від ТОВ «Селфі Кредит» на платіжну картку клієнта, маска картки [NUMBER] на суму 9 900, 00 грн (а.с.52). За інформацією АТ «Універсал Банк», наданою на виконання ухвали суду від 12 лютого 2025 року, банківська картка [NUMBER] була емітована банком на ім`я [PERSON] , зазначено номер мобільного телефону [NUMBER] , на який відправлялася інформація про підтвердження здійснення операцій за даною банківською карткою в період часу з 16 січня 2024 року по 21 січня 2024 року (а.с.75). Крім того, перерахування коштів 16 січня 2025 року в сумі 9 900,00 грн на картку [PERSON] підтверджується і випискою про рух коштів від 03 березня 2025 року (а.с.76). Натомість відповідач порушила виконання зобов`язання, не здійснювала платежів для погашення суми заборгованості за кредитом та процентами. Згідно розрахунку заборгованості за договором №1238967 від 16 січня 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, проведеного ТОВ «Селфі Кредит», заборгованість відповідача станом на 29 липня 2024 року становить: 9900,00 грн - прострочене тіло та 48262, 65 грн - прострочені відсотки (а.с.26-29). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 29 липня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс» укладений договір факторингу №29/07/2024, за умовами п. 2.1 якого клієнт відступає (передає) фактору право вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим Договором. Пунктами 3.1.3, 4.1, 4.2, 4.3 цього договору передбачено, що право вимоги переходить до фактора з моменту підписання цього договору та оплати фактором суми фінансування у строки, передбачені п.4.2 договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. Разом з права вимоги фактору переходять всі інші, пов`язані з ними, права в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим договором. Сторони домовилися, що фінансування (ціна договору) складає 1 838 137, 38 грн без ПДВ. Фактор сплачує клієнту фінансування, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта у сумі, що зазначена у пункті 4.1 цього договору, на рахунок клієнта, вказаний в розділі 14 цього договору, протягом п`яти банківських днів з моменту під писання сторонами цього договору. Оплата вважається здійсненою в момент зарахування на рахунок клієнта, вказаний в Розділі 14 цього Договору, грошових коштів в сумі, що вказана в п.4.1 цього Договору. Тобто сторони договору передбачили умову оплати як умову передачі права вимоги. На підтвердження укладення договору факторингу та переходу прав вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс» останнім надано договір факторингу та витяг з реєстру боржників, який містить характеристику права вимоги та боржників за основними договорами, а саме: відомості про боржника, номер договору, дату укладення договору та закінчення договору, сума виданого кредиту, залишок тіла кредиту, залишок по відсоткам та загальна сума заборгованості. Інших доказів не надано. Згідно сталої практики Верховного Суду, доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12). Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Також Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року (справа № 301/2368/14-ц) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги посилався Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року в справі № 2-879/11 (провадження №61-10005св21), з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором. Однак, позивач не надав суду доказів на підтвердження оплати за договором факторингу №29/07/2024 від 29 липня 2024 року, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором факторингу та відповідно набуття права вимоги. Таким чином, відсутність доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору позбавляє суд можливості встановити та перевірити обставини, які підлягають доказуванню у справі. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частин 1 та 2 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач в позовній заяві просив розгляд справи провести в порядку спрощеного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, будь-яких заяв та клопотань щодо витребування доказів щодо обставин передачі права вимоги не подавав, будь-яких поважних причин неможливості надати такі докази до суду не повідомив та доказів щодо цього надав. Натомість суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо доведеності позовних вимог, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18). Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20). Ураховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачем та наявність права звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №1238967 від 16 січня 2024 року, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс». Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що в задоволенні позову відмовлено судові витрати, понесені позивачем, залишаються за ним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed