Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування заявлених вимог заявниця вказує, що за документами електронної пенсійної справи 31 грудня 2024 року їй призначено пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви про призначення пенсії нею було надано диплом серії [NUMBER] від 07 липня 1987 року, виданий Коломенським педагогічним інститутом. За результатами перевірки електронної пенсійної справи встановлено, що період навчання в інституті не зараховано до трудового стажу, оскільки виявлено розбіжності з дипломом у написані її імені: запис імені у дипломі російською мовою « [PERSON] », а у паспорті зазначено ім`я російською мовою « [PERSON] ». У зв`язку з розбіжностями у написанні імені заявниці в паспорті громадянки України та дипломі про освіту немає можливості обрахувати їй трудовий стаж та перерахувати пенсію за віком. В судове засідання заявниця не з`явилася, в наданій суду заяві заявлені вимоги підтримала та просила розгляд справи проводити без її участі. Представник заінтересованої особи [PERSON] направив до суду відзив, у якому просив розгляд справи проводити без участі представника заінтересованої особи та відмовити у задоволенні вимог [PERSON] . Вказав, що чинним законодавством чітко врегульований порядок підтвердження періодів навчання, який є позасудовим та передбачає надання довідок про періоди навчання та закінчення навчального закладу, а відтак зазначив, що заявником не надано доказів щодо відсутності можливості внесення виправлень до трудової книжки в порядку, встановленому законом. Суд, дослідивши письмові докази,\~повно та всебічно вивчивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з паспортом громадянки України [NUMBER] , виданим Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області 21 серпня 2002 року, прізвище, ім`я та по батькові заявниці, яка народилася [INFO] , - « [PERSON] » (а.с. 5-7). Із картки платника податків № [NUMBER] від 17 січня 2024 року вбачається, що прізвище ім`я та по батькові заявниці зазначено « [PERSON] », [INFO] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 січня 1965 року, актовий запис за № 192, мовою оригіналу « [PERSON] » народилася [INFO] (а.с. 8). Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10 серпня 1990 року, актовий запис № 119, [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб із [PERSON] та дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 9). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 16 жовтня 1996 року, матір`ю [PERSON] , [INFO] , зазначена [PERSON] (а.с. 10). Водночас із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 жовтня 1996 року, матір`ю [PERSON] , [INFO] , зазначена [PERSON] (а.с. 10). Трудова книжка [NUMBER] від 15 серпня 1987 року видана на ім`я « [PERSON] » (мовою оригіналу), [INFO] . Виправлення імені « [PERSON] » на « [PERSON] » та по батькові « [PERSON] » на « [PERSON] » зроблено на підставі паспорту громадянина України [NUMBER] виданого Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області 21 серпня 2002 року (а.с. 11). Як вбачається із свідоцтва про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № [NUMBER] від 26 вересня 2003 року, виданого Пенсійним фондом України, прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено « [PERSON] » (а.с. 12). Диплом [NUMBER] виданий Коломенським педагогічним інститутом 07 липня 1987 року, реєстраційний номер [NUMBER] , на ім`я « [PERSON] » (мовою оригіналу) (а.с. 13). \~ \~ \~ \~Із листа Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 18 лютого 2025 року № 2300-0214-8/12838 вбачається, що виявлено розбіжності з дипломом у написанні імені (у паспорті [NUMBER] зазначено ім`я « [PERSON] » (російською мовою), у дипломі [NUMBER] « [PERSON] » (російською мовою), а тому [PERSON] рекомендовано у судовому порядку встановити факт приналежності диплому від 07 липня 1987 року серії [NUMBER] (а.с. 14-15). За визначенням ч. 1 ст. 293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Заява фізичної особи про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ч. 1 ст. 316 ЦПК України). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Правовстановлюючий документ - документ, який підтверджує права особи, зокрема, права власності на майно (державний акт на право власності на земельну ділянку, договір дарування, договір купівлі-продажу, свідоцтво на право власності тощо). Суд може встановлювати також факти належності особі інших правовстановлюючих документів, наприклад: архівної довідки про трудову діяльність на підприємстві та розмір оплати праці, довідки про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, трудової книжки, заповіту, страхового свідоцтва, ощадної книжки тощо. Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ № 637 від 12 серпня 1993 року\~затверджений Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок). Згідно з п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 8 Порядку передбачено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів. Відповідно до п. 26 Порядку якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області вбачається, що перешкодою для обрахування трудового стажу та перерахунку пенсії за віком [PERSON] стала наявність розбіжностей щодо імені заявниці у дипломі від 07 липня 1987 року серії [NUMBER] та у її паспорті громадянки України. Таким чином, вказана помилка в написанні ім`я у вищевказаному дипломі перешкоджає заявниці у реалізації її права на перерахунок пенсії за віком. Суд зауважує, що заявниця фактично звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй диплому з метою приведення у відповідність документів, необхідних для звернення у подальшому з питанням про призначення пенсії. У даному випадку заявницею не ставиться питання підтвердження трудового (страхового) стажу, а лише підтвердження належності їй документу про навчання для реалізації права звернення щодо вирішення питання пенсійного забезпечення, відтак на даному етапі відсутній будь-який спір про право. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її документах про навчання. Особа не може відповідати за правильність й повноту оформлення документів у навчальному закладі, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення документації з вини адміністрації навчального закладу не може бути підставою для позбавлення заявниці її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання з призначення пенсії. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її документах на підтвердження стажу. У даному випадку суд не перебирає на себе повноваження органу, який здійснює призначення пенсії, тобто не вирішує питання про підтвердження страхового стажу заявниці, а вирішує питання щодо встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що диплом про освіту належать заявниці, оскільки іншого способу усунути відповідні недоліки немає. Таким чином, враховуючи, що у даному випадку заявниця просить встановити факт належності їй документа про освіту, який є підставою для зарахування страхового стажу, згідно з роз`ясненнями вищезазначеної\~ постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року\~заява про встановлення такого факту підлягає розгляду в порядку окремого провадження. За таких обставин суд вважає наявними підстави для встановлення факту належності [PERSON] диплому про освіту: [NUMBER] , виданого 07 липня 1987 року Коломенським педагогічним інститутом мовою оригіналу « [PERSON] ». Враховуючи, що в позасудовому порядку заявниця позбавлена можливості встановити наведений факт, а встановлення даного факту має для неї юридичне значення, суд вважає за можливе задовольнити заявлені нею вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved