Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із даним позовом в якому просить: визнати право власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на 1/2 частину майна, яке перебуває у спільній сумісній власності подружжя, а саме: житловий будинок із надвірними спорудами і будівлями за адресою [ADDRESS] , до складу якого входить: житловий будинок літ. А загальною площею 188,6 кв. м., житловою площею 88,4 кв.м., сарай з підвалом, літ. Б, сарай літ. В, навіс літ. Г, туалет літ. Д, водопровід №1, огорожа №2-4; земельна ділянка кадастровий номер 6510136600:06:007:0033 площею 0,0798 га за адресою [ADDRESS] ; автомобіль марки VOLKSWAGEN модель TOUAREG 2009 року випуску, д/н [NUMBER] . Позов мотивований наступним. Позивачка з 12.05.1978 р. по сьогоднішній день перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. За час перебування у шлюбі ми набули наступне майно, яке оформлено на мого чоловіка однак яке я вважаю спільною сумісною власністю подружжя, а саме: - \~ \~ \~ \~ житловий будинок із надвірними спорудами і будівлями за адресою [ADDRESS] , придбаний за договором купівлі-продажу від 13.05.2002, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіним М. М. та зареєстрований у реєстрі за №3278. До складу вказаного об`єкту нерухомого майна входить: житловий будинок літ. А загальною площею 188,6 кв. м., житловою площею 88,4 кв.м., сарай з підвалом, літ. Б, сарай літ. В, навіс літ. Г, туалет літ. Д, водопровід №1, огорожа №2-4; - \~ \~ \~ \~ земельна ділянка кадастровий номер 6510136600:06:007:0033 площею 0,0798 газа адресою [ADDRESS] , належна на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 04.12.2003; - \~ \~ \~ \~ автомобіль марки VOLKSWAGEN модель TOUAREG 2009 року випуску, д/н [NUMBER] , що підтверджується копією Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів. Документи, що підтверджують право власності на будинок, земельну ділянку та автомобіль - додаються. Оскільки станом на сьогоднішній день майно оформлено лише за її чоловіком і він наразі не бажає вчиняти заходів для його добровільного поділу, вважає за необхідне звернутись із позовом про поділ подружнього майна та визнання мого права власності на 1/2 частину наведеного майна. Повідомила суд, що наразі її чоловік, [PERSON] , перебуває під вартою у зв`язку із обранням щодо нього відповідного запобіжного заходу у кримінальному провадженні - у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор». Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.01.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 01.05.2024 року судді передано відзив від відповідача. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.05.2024 року витребувано докази по справі. 31.05.2024 року та 18.06.2024 року судді передано витребувану інформацію. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.06.2024 року витребувано докази по справі. 14.08.2024 року судді передано витребувану інформацію. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.08.2024 року витребувано докази по справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.09.2024 року залучено у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Херсонську обласну прокуратуру. 18.10.2024 року судді передано витребувану інформацію. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.02.2025 року закрито підготовче засідання та призначено судове засідання. Позивач в судовому засіданні підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав відзив про визнання позову, справу просив розглядати у його відсутності. Представник третьої особи в судовому засіданні, вказала, що просить відмовити в задволенні позовних вимог. Крім того представником третьої особи подано письмові пояснення, в яких вказано наступне. На транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, номерний знак [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , накладено арешт в межах кримінального провадження №22022230000000531 від 15.11.2022 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 1112 КК України (вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні шляхом підтримання рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора), за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. к, Малиновським районним судом м. Одеси розглядається обвинувальний акт (направлено до суду 18.05.2023) у кримінальному провадженні № 22022230000000531 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення. 02.12.2022 слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва стосовно [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого у подальшому неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.10.2024 до 20.12.2024 (включно). На цей час судовий розгляд зазначеного кримінального провадження стосовно [PERSON] триває (досліджено письмові докази, допитано свідків обвинувачення), вивчаються докази зі сторони захисту. Встановлено, що [PERSON] , будучи колишнім співробітником Служби безпеки України, знав діючих на той час співробітників СБУ та інших правоохоронних органів, які залишились на окупованій території, надав свою згоду спецслужбам російської федерації створити новий вищевказаний орган з числа цих осіб, а також у подальшому надавав спецслужбам російської федерації відомості на таких осіб після чого на них здійснювався тиск, як цими спецслужбами так і безпосередньо ним, з метою їх схиляння до співпраці з окупаційною владою. Таким чином, [PERSON] підозрюється у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору російській федерації, її збройним формуванням та створеній ними у м. Херсоні окупаційній адміністрації з метою завдання шкоди державі Україна шляхом реалізації та підтримки її рішень, спрямованих на незаконну інтеграцію та роботу правоохоронної системи російської федерації на території тимчасово окупованої Херсонської області. Покарання за вказаний вид злочину передбачає позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентарної справи, судом встановлено наступне. Сторони перебувають в шлюбі з 12.05.1978 року, що вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] . Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.05.2002 року, [PERSON] придбав житловий будинок із надвірними спорудами і будівлями за адресою [ADDRESS] . Право власності зареєстроване ХДБТІ. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХС №088846 [PERSON] належить земельна ділянка, яка розташована у [ADDRESS] , площею 0,0798 га. Автомобіль марки VOLKSWAGEN модель TOUAREG 2009 року випуску, д/н [NUMBER] , відповідно до відомостей головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонських областях від 29.05.2024 року за №31/30/09-1099-2024, належить [PERSON] , дата реєстрації 22.10.2009 року. На вказаний транспортній засіб накладено арешт на підставі ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 490/678/23 (н/п 1-кс/490/1844/2023) від 11.05.2023 року. Встановлено, що в межах кримінального провадження №22022230000000531 від 15.11.2022 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, накладено арешт на транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG , номерний знак [NUMBER] , VIN: [NUMBER] . Вирок суду у справі № 521/12843/23 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, ще не ухвалено, тому судом було залучено в якості третьої особи - Херсонську обласну прокуратуру, як установу, яка здійснює процесуальне керівництво та зверталась з відповідним поданням про накладення арешту, що може вплинути на права та обов`язки при підтриманні обвинувачення, оскільки покарання за ч.1 ст.111-2 КК України передбачає конфіскацію майна. На підставі викладеного встановлено, що майно, яке є предметом позову набуто в період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Поділ спільного майна та визнання права на частку в спільному майні як приватно-правова категорія, покликана забезпечити визначеність в приватних відносинах та захист прав та інтересів або ж їх відновлювати. Натомість ініціювання спору про поділ спільного майна та визнання права на частку в спільному майні не для захисту прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, поділ спільного майна та визнання права на частку в спільному майні) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин. Враховуючи те, що заявлені позовні вимоги стосуються\~майна, яке знаходиться під обтяженням, арешт цього майна проводився для забезпечення конфіскації на користь держави, вирок суду щодо відповідача ще не ухвалено, суд вважає, що позивачем не визначено склад відповідачів у даній справі. Заявлені позовні вимоги про поділ арештованого майна, яке може конфіскації і зверненню в дохід держави, безпосередньо стосуються прав держави, представником інтересів якої в цьому випадку є Херсонська обласна прокуратура, враховуючи стадію кримінального провадження, оскільки у випадку задоволення позову обсяг майна, яке може бути звернуте в дохід держави, істотно зменшиться. Позивачем до участі у справі як співвідповідача не було залучено Херсонську обласну прокуратуру, на чиї права та обов`язки впливає рішення у цій справі. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Таким чином позовні вимоги в частині поділу транспортного засобу не підлягають задоволенню. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.(постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі №642/8107/14-цпровадження № 14-108звц21). Найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц ). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)). Відомості про наявність у сторін інших спорів щодо поділу набутого у шлюбі спільного сумісного майна відсутні. Тому суд вважає можливим ефективний захист прав позивачки у межах цієї справи щодо поділу нерухомого майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки. За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (ч.1 ст. 71 СК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (частина перша та друга статті 60 СК України). Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 278/2482/21 провадження № 61-12736св22, від 16 січня 2023 року у справі № 754/3132/16-ц провадження № 61-5956св22). Доказів на спростування презумпції спільності нерухомого майна в даній справі не надано. За таких обстави н суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст. 141 ЦПК України. Так, на користь позивача з відповідача підлягає сплачений нею судовий збір в сумі 2864,00 грн., враховуючи її дохід за попередній період На користь держави підлягає стягненню з відповідача 9028,98 грн. судового збору, враховуючи частину позовних вимог, що підлягають задоволенню, ціну позову (1631405,18 грн.) та суму сплаченого судового збору позивачем. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Outcome: partial