Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] в с.Підлісівка Ямпільського району Вінницької області помер [PERSON] . За життя [PERSON] зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого все своє майно, яке б воно не було і з чого воно б не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповів їй. Після смерті [PERSON] заявник фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, на момент смерті спадкодавця [INFO] , проживала з ним в одному будинку, розташованому по [ADDRESS] , та на теперішній час продовжує проживати в нім. Однак, належним чином не оформила своє право на спадщину, оскільки про існування заповіту вона не знала, а виявила його лише два місяці тому. З метою оформлення спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , заявник просить встановити факт прийняття нею спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с.Підлісівка Ямпільського району Вінницької області. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, вх.№2259 від 10.04.2025, в якій просила справу розглянути без її участі, заявлені вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить підпис уповноваженої особи в розписці про отримання повістки про виклик до суду. Відповідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 21.09.1997, встановлено, що [INFO] в с.Підлісівка Ямпільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с.7). Із копії заповіту, складеного 07.08.1989 [PERSON] , посвідченого секретарем виконавчого комітету Слободо-Підлісівської сільської Ради народних депутатів Ямпільського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі №162, встановлено, що за життя [PERSON] склав заповіт, в якому все своє майно, яке б воно не було і з чого воно б не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповів [PERSON] (а.с.8). Із копії витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №79690155 від 13.01.2025 встановлено, що інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] відсутня (а.с.9). Із копії довідки відділу №5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №3/25-25 від 06.01.2025 встановлено, що [PERSON] рахується в списку за №1247 згідно «Технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам членам реформованого КСП «ім.Котовського» с.Слобода-Підлісівська Ямпільського району Вінницької області. Сертифікат серія ВН №0472959, виданий на підставі розпорядження Ямпільської РДА від 27.05.1997 за №133, розмір земельної частки (паю) 1,73 ум.кад.га. (а.с.10). Із копії довідки, виданої виконкомом Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , до дня смерті, що наступила [INFO] , був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . Разом з ним проживала його співмешканка [PERSON] , [INFO] , яка продовжує проживати у вказаному будинку (а.с.11). Із копії газети «Ямпільські вісті» від 02.01.2025 встановлено, що в газеті розміщено оголошення про втрату сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН №0472959, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) від 23.10.1997 за №1247, виданого на підставі рішення Ямпільської РДА від 27.05.1997 за №133, площею 1,73 в ум.кад.га на ім`я [PERSON] (а.с.12). Із довідки №13.02/2.16/22 від 31.03.2025, виданої Слободо-Підлісівським старостинським округом Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , до дня смерті, що наступила [INFO] , був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . Разом з ним проживала його співмешканка [PERSON] , [INFO] , яка фактично вступила в розпорядження, володіння майном та продовжує проживати у вказаному будинку. Вказані докази є належними та допустимими, відповідають вимогам ст.ст.76-80 ЦПК України, тобто є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Оцінюючи усі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд вважає вимоги заявника обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. З положень ст. 549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини) вбачається, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що метою встановлення такого факту є врегулювання заявником юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, суд приходить до висновку, про наявність підстав для встановлення юридичного факту, а саме: факту прийняття [PERSON] спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном.

Outcome: approved