Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулось до суду до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 58003,33 гривень, а також судового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.09.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір № 371751894, у формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 13660 грн., строком на 30 днів, до 07.10.2021 року. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 28.11.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно якої строк дії Договору продовжено до 31.12.2020 року. 31.12.2020\~року Додатковою\~угодою №\~26\~до Договору\~факторингу №\~28/1118-01\~від 28.11.2018, згідно якої строк дії Договору продовжено до 31.12.2021 року. Сторони дійшли згоди викласти текст Договору факторингу у новій редакції. 31.12.2021 року Додатковою угодою № 27 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору до 31.12.2022 року включно. 31.12.2022 року Додатковою угодою № 31 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 , сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору до 31.12.2023 року включно. 31.12.2023 року Додатковою угодою № 32 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору до 31.12.2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №159 від 09.11.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 35207,41 гривень. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. У подальшому між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено додаткові угоди №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, згідно яких сторонами продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишилися без змін. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 371751894 у сумі 58003,33 гривень. 26.12.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено Договір факторингу № 26/12/Е у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» приймає належні ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» Права Вимоги, строк виконання зобвязань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 26/12/Е від 26.12.2024, ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 58003,33 грн., з яких: 13660 грн. сума заборгованості по основному боргу; 44343,33 грн. сума заборгованості по відсоткам. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Ейс», ні на рахунки попередніх кредиторів, у зв`язку з чим у нього виникла відповідна заборгованість, яку позивач просить стягнути разом із судовими витратами. Ухвалою від 24.02.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та прийнято рішення про розгляд справи з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримує. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до положень п. 2 .7, п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України (за зареєстрованим у встановленому Законом порядку місцем проживання), що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.1\~ст. 223 ЦПК України. Причини неявки не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не подавав. 26.02.2025 від [PERSON] надійшла роздруківка незрозумілого змісту, а також копія довідки про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезспечення оборони України, копія посвідчення учасника бойових дій та копія довідки військової частини [NUMBER] . З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить таких висновків. Судом встановлено, що 07 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 371751894, відповідно до п. 1.1. якого, товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту на суму 13660 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов договору, додатків до нього та Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (а.с.16 зв.ст.-19). Сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику перший Транш за Договором в сумі 13660 грн. одразу після укладання договору, який має бути повернутий до 07.10.2021. Кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником, а саме до 07.10.2021. У випадку надання першого траншу не в день укладення Договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором (п.1.3., 1.7. договору). Строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту визначеного в п. 1.7. Договору (п. 4.2. договору). Підписанням Паспорта споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 371751894 від 07.09.2021. відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи із обраних ним умов кредитування (а.с.15-16) Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» в редакції, яка діє з 13 травня 2021 року, та яка діяла на момент укладення договору, додані до матеріалів справи, визначають умови та порядок надання кредитодавцем грошових коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін,іншу інформацію,необхідну для укладення на належного виконання умов Електронного договору, а також регулюють відносини між кредитодавцем та клієнтом. Зазначені правила є пропозицією укласти Електронний договір в розумінні ч.4\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~(а.с.20-26). Відповідач підписав договір одноразовим ідентифікатором MNV7EC58, що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційній-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (а.с. 28). 07/09/2021 [PERSON] була подана заявка на отримання грошових коштів в кредит на картковий рахунок 4149-62ХХ-ХХХХ-3309 (а.с. 27). Із платіжного доручення від 07.09.2021 вбачається, що ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало свої зобов`язання за договором та перерахувало на платіжну карту відповідача 4149-62ХХ-ХХХХ-3309 грошові кошти в сумі 13660 грн. У графі «призначення платежу» вказано про перерахування коштів за договором № 371751894 від 07.09.2021 (а.с.38). Як видно із наданої 26.03.2025 АТ КБ «Приватбанк» інформації, на ім`я [PERSON] було емітовано карту 4149-629342253309, на яку 07.09.2021 були зараховані грошові кошти в сумі 13660 гривень. У судовому засіданні встановлено, що 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Згідно п.4.1 Договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку (а.с.44-47). 28.11.2019\~року між\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~ТОВ «Таліон\~ Плюс»\~було\~ укладено додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно якої строк дії Договору закінчується 31.12.2020 року, але у будь якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а.с.50). 31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. При цьому, умова, згідно якої клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором, залишилася незмінною (а.с.51-59). 31.12.2021 року Додатковою угодою № 27 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору до 31.12.2022 року включно (а.с.61). 31.12.2022 року Додатковою угодою № 31 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору до 31.12.2023 року включно (а.с.62). 31.12.2023 року Додатковою угодою № 32 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору до 31.12.2024 року (а.с.63). Відповідно до Реєстру прав вимоги №159 від 09.11.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 371751894 (а.с.64 зв.ст.). Згідно розрахунку заборгованості за договором № 371751894 від 07.09.2021, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 09.11.2021 становить 34800,34 грн. При цьому, як видно із розрахунку, відсотки нараховані понад строки встановлені п.1.3., 1.7. Договору кредитної лінії. У п.1.6 Договору зазначено, що позичальник має право користуватися кредитом від дати фактичного отрмання суми кредиту за кожним траншем та до закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання (а.с.76). Таким чином, оскільки договір достроково розірваний не був і його строк закінчився 07.10.2021, то у позивача відсутні підстави для стягнення заборгованості за відсотками поза межами цього строку. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому Права Вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с.94-98). У подальшому, між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено додаткові угоди №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, згідно яких сторонами продовжено строк дії Договору факторингу спочатку до 31.12.2022, а потім до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишилися без змін (а.с.66-67). Відповідно до Реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 371751894 (а.с.68). Згідно розрахунку заборгованості за договором № 371751894 від 07.09.2021, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Таліон Плюс» за 26.12.2024-15.01.2025 становить 58003,33 грн. При цьму, вісотки нараховано з 09.11.2021 по 31.07.2023 (а.с.77-78). 26.12.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено Договір факторингу № 26/12/Е у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» приймає належні ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» Права Вимоги, строк виконання зобвязань за якою настав, або виникне у майбутньому до третіх осіб - Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с.89-92). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 26/12/Е від 26.12.2024, ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 58003,33 грн., з яких: 13660 грн. сума заборгованості по основному боргу; 44343,33 грн. сума заборгованості по відсоткам (а.с.70-71). Згідно з положеннями\~ст. 626 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст.\~628,\~629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1\~ст. 638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2\~ст. 638 ЦК України). За правилом ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст.\~205,\~207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3\~ст. 11 цього Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Положеннями\~ст. 12 цього Закону\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові та ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі\~Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20. Відповідно до ч. 1\~статті 510 ЦК України\~сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно зі\~статтею 512 ЦК України,\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою . Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~статті 513 ЦК України,\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі\~статтею 514 ЦК України,\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1\~статті 517 ЦК України,\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч.1\~статті 519 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша\~статті 1077 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/11965/16. Установлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора, необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору. У ході розгляду даної справи судом встановлено, що кредитний договір № 371751894 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений 07 вересня 2021 року, договір факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», на який посилається позивач, як на підставу переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] , був укладений 28 листопада 2018 року. 31 грудня 2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору в новій редакції Підпунктом 4.1 закріплено, що право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Право вимоги у та ТОВ «Таліон Плюс» до боржника виникло 09.11.2021, що підтверджено відповідним розрахунком. Як видно із додаткової угоди №27 до договору факторингу від 28.11.2018, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ\~«Таліон Плюс»\~дійшли згоди\~продовжити строк\~дії договору\~до 31.12.2022,\~тобто на\~момент укладення\~додаткової угоди\~до договору\~факторингу у ТОВ «Таліон Плюс» виникло право вимоги до відповідача за договором, який було уладено між первісним кредитором та боржником 07.09.2021. В свою чергу, у позивача виникло право вимоги до відповідача у відповідності до умов Договору факторингу № 05/0820-01 у відповідності до якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги та у подальшому за Договором факторингу № 26/12/Е у відповідності до якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» приймає належні ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» Права Вимоги до Боржників. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач зазначає, що після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Оцінюючи надані позивачем докази та його доводи щодо нарахування відсотків у відповідності до умов Договору кредитної лінії від 07.09.2021, то суд вважає не доведеними підстави для стягнення з відповідача [PERSON] заборгованість за відсотками у сумі 44343,33 гривень, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що відсотки нараховані понад строки встановлені п.1.3., 1.7. Договору кредитної лінії. У п.1.6 Договору зазначено, що позичальник має право користуватися кредитом від дати фактичного отрмання суми кредиту за кожним траншем та до закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання. При цьму, позивачем не надано доказів надання згоди позичальником на продовження строку кредитного договору як це визначено у п.1.8 Договору. Таким чином, оскільки договір достроково розірваний не був і його строк закінчився 07.10.2021, то у позивача відсутні підстави для стягнення заборгованості за відсотками поза межами цього строку і стягненню підлягають відсотки нараховані за період з 07.09.2021 по 07.10.2021 у розмірі 3155, 40 гривень. У свою чергу відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань. Враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не виконав взяті на себе зобов`язання, що свідчить про порушення прав позивача, а надані позивачем докази частково підтверджують заборгованість, то суд задовольняє заявлений позов частково та вважає, що з відповідача слід стягнути заборгованість в загальному розмірі 16815,40 гривень, з яких: 13660 грн. заборгованість за тілом кредиту та відсотки нараховані за період з 07.09.2021 по 07.10.2021 у розмірі 3155, 40 гривень. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 702,26 гривень (2422,40Х16815,40:58003,33). Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов такого висновку. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20). Також необхідно звернути увагу на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 07 серпня 2018 року у справі № 916/1283/17, від 30 липня 2019 року у справі № 902/519/18 щодо необхідності застосування судом критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, а також в постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 18 березня 2021 року у справі № 910/15621/19, за змістом яких для визначення суми відшкодування необхідно виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи. Представником позивача було надано договір про надання правової допомоги № 27/12/24-01 від 27.12.2024 укладений між позивачем та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та додаткову угоду № 1 від 27.12.2024 до договору про надання правової допомоги 27/12/24-01 від 27.12.2024, у яких сторони домовились, що адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, в тому числі по справі про стягнення заборгованості з [PERSON] а клієнт зобов`язаний сплатити гонорар у порядку та строки, обумовлені сторонами. Згідно п. 3.1 договору отримання винагороди адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. У акті прийому-передачі наданих послуг від 27.12.2024, сторони вищевказаного договору описали зміст послуг, які були надані адвокатом, і оцінили послуги у 7000 грн. (5000 грн. за складання позовної заяви тривалістю 2 години, 1000 грн. за вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості тривалістю 2 години, 500 грн. за підготовку адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 371751894 від 07.09.2021 на рахунок [PERSON] тривалістю 1 година, 500 грн. за підготовку та подачу клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 371751894 від 07.09.2021 на рахунок [PERSON] тривалістю 1 година). Таким чином, зважаючи на викладене, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, критерій реальності адвокатських витрат, принцип співмірності та розумності даних витрат, які суд вважає завищеними, виходячи із конкретних обставин справи, з урахуванням того, що відповідач є учасником бойових дій, суд вважає, що з нього на користь позивача слід стягнути 4000 гривень витрат на правничу допомогу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial