Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] в особі представника адвоката Лівак І.М. звернулася до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , [INFO] , який народився в с. Гродзеве, Уманського району Черкаської області. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ємільяновою Ксенією Вікторівною 02.12.2023 було заведено спадкову справі № 10/2023 та 02.05.2024 було видано Свідоцтво про право на спадщину номер в реєстрі нотаріальних дій № 587 від 02.05.2024 та свідоцтво про право на спадщину номер в реєстрі нотаріальних дій № 589. Позивачка зверталась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ємільянової К.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що вона пропустила строк на прийняття спадщини. Позивачка зазначає, що пропустила строк на прийняття спадщини у зв`язку із тим, що вона не знала про смерть батька, а коли дізналась то відразу звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 05.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 11.11.2024 від представника відповідача на адресу суду надійшли пояснення у справі. Представник відповідача зазначає, що позивачка не мала жодних об`єктивних, непереборних та істотних труднощів у поданні заяви про прийняття спадщини. На думку відповідача матеріали справи не містять доказів істотних труднощів позивачки у поданні заяви про прийняття спадщини, ніщо не заважало позивачці подати заяву протягом шести місяців. Позивачка не знала про смерть батька понад вісім місяців і сама вказує це як основну, єдину та поважну причину пропуску шестимісячного строку. Незнання факту смерті батька навпаки є причиною суб`єктивною, і зовсім не є труднощами по суті. Позивачка, за наявності відповідної волі, цілком могла дізнатися про смерть батька, той не переховувався ніколи, жив у квартирі у м. Києві. Враховуючи зазначене сторона відповідача просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.01.2025 витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ємельянової Ксенії Вікторівни матеріали спадкової справи після смерті померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . 24.02.2025 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ємельянової Ксенії Вікторівни на адресу суду надійшла копія спадкової справи № 10/2023, заведена після смерті [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26.02.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позов. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого 27.05.2024 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністертсва юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] помер [INFO] про що було складено відповідний актовий запис № 17732. Згідно з копії свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] виданого 10.10.1970 «Городским бюро ЗАГС Черкасской области», [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що було складено відповідний актовий запис № 436. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] виданого 10.05.1980 «Городским бюро ЗАГС Черкасской области» шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що було складено відповідний актовий запис № 107. Згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого 20.04.1972 Городским бюро ЗАГС Черкасской области», [PERSON] народилася [INFO] , про що було складено відповідний актовий запис № 377. Після смерті [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ємільяновою Ксенією Вікторівною 02.12.2023 було відкрито провадження по Спадковій справі № 10/2023 за заявою належного спадкоємця та 02.05.2024 було видано Свідоцтво про право на спадщину номер в реєстрі нотаріальних дій № 587 від 02.05.2024 та Свідоцтво про право на спадщину номер в реєстрі нотаріальних дій № 589. Позивачка зверталась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ємільянової К.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що вона пропустила строк на прийняття спадщини. Позивачка зазначає, що пропустила строк на прийняття спадщини у зв`язку із тим, що вона не знала про смерть батька, а коли дізналась то відразу звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду у порядку позовного провадження. Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як спадкоємець за законом, який не проживав із спадкоємцем, позивач не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки пропустив встановлений законом шестимісячний термін, тому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що як зазначала сама позивачка, вона пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини в зв`язку з тим, що їй не було відомо про смерть спадкодавця, її батька, однак суд дійшов до висновку, що одна ця обставина не має характеру об`єктивної та не є підставою для задоволення позовних вимог. Таким чином, виходячи з положень статей 1222, 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України, якими визначено порядок прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позивач не надав суду доказів поважності пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, а причини, наведені ним в обґрунтування позовних вимог не є поважними в розумінні положень ст. 1272 ЦК України та правових позицій, викладених в постановах ВСУ, прийнятих за результатами розгляду заяв про неоднакове застосування судами касаційної інстанції ст. 1272 ЦК України, які в силу ст.360-7 ЦПК України є обов`язковими для судів загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що ті обставини, на які посилається позивач у позові, як на поважні причини пропуску ним строку для подання заяви для прийняття спадщини, на думку суду не є поважними, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed