Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

На адресу суду з Полтавського апеляційного суду надійшла позовна заява [PERSON] , виділена з матеріалів кримінального провадження та направлена на новий розгляд у порядку цивільного судочинства, в якій позивач просив стягнути з [PERSON] та Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА"» моральну шкоду в розмірі 350 000 грн. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА: Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Так, 25 серпня 2021 року в м. Горішні Плавні на перехресті вулиць Добровольського та Миру сталась дорожньо-транспортна пригода (ДТП). Відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем Renault Megane (державний номер [NUMBER] ), порушила пункти 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху України, не переконавшись у безпеці здійснення маневру повороту ліворуч і не надавши дорогу мопеду Viper (державний номер [NUMBER] ) під керуванням позивача [PERSON] , який рухався прямо у зустрічному напрямку, здійснила з ним зіткнення. Внаслідок зіткнення позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження, зокрема відкритий перелом правої стегнової кістки, скалковий перелом правого надколінника та рани правої кінцівки, які, за висновком експерта №1113 від 08.11.2021, визнані тяжкими та небезпечними для життя в момент отримання. Позивач зазначає, що крім фізичних страждань, позивач зазнав також душевних страждань. Так, [PERSON] був вимушений звертатись за медичною допомогою до різних лікувальних закладів, проходити медичні обстеження, зазнати оперативного втручання, проходити довготривалу реабілітацію. У повсякденному житті як після дорожньо-транспортної пригоди, так і по теперішній час відчуває відірваність від активного соціального життя, фіксованість уваги на реабілітації, постійні переживання фізичних незручностей, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційну напругу, нервозність, дратівливість. Усе це призвело до зміни ритму та розпорядку його життя. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача [PERSON] відшкодування за завдану моральну шкоду в сумі 344 571 грн 05 коп. та витрати на правничу допомогу. З відповідача ПАТ АСК ОМЕГА позивач просить стягнути моральну шкоду в сумі 5 428 грн 05 коп., у зв`язку з тим, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Renault Megane (державний номер [NUMBER] ) була застрахована АСК ОМЕГА згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №205382166. За вказаним полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну встановлений у розмірі 130 000 грн, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - 260 000 грн, франшиза відсутня. Страховиком АСК ОМЕГА позивачу відшкодовано шкоду, заподіяну життю та здоров`ю в загальному розмірі 108 561 грн, з яких шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності становить 72 000 грн. Статтею 26-1 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено, що моральна шкода підлягає стягненню у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, завдану здоров`ю, тобто у розмірі 5 428 грн 05 коп. ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА [PERSON] : На адресу суду 07.12.2023 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Самойленка М.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач [PERSON] частково визнає позовні вимоги [PERSON] в розмірі 40 000 гривень з урахуванням вже відшкодованих 10 000 гривень у 2022 році та просила стягнути з [PERSON] судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 6 750 гривень. Свої позицію представник відповідача мотивує тим, що [PERSON] притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення з необережною формою вини, суди першої та апеляційної інстанції врахували той факт, що остання допомагала потерпілому (в тому числі матеріально: добровільно відшкодувала більше 20 000 грн, незважаючи на наявність страхового полісу). Тобто відповідач не залишилась байдужою, а намагалась відшкодувати завдану [PERSON] шкоду. Крім того, 06.07.2022 та 16.09.2022 [PERSON] відшкодувала позивачу частину завданої моральної шкоди на загальну суму 10 000 грн., що підтверджується розписками. Також просить врахувати, що відповідач [PERSON] самостійно виховує малолітню дитину, працює на 0,75 ставки лікарем у місцевій лікарні, дитина має алергічні захворювання та потребує спеціального нагляду та догляду. Таким чином вимога позивача до [PERSON] про стягнення з неї 344 571 грн 95 коп. є завищеною. Розмір відшкодування має бути співмірним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Також представником позивача зауважено, що витрати на правничу допомогу, які поніс позивач, уже стягнуто у розмірі 10 000 грн згідно ухвали Полтавського апеляційного суду від 26.09.2023, тому вони не підлягають повторному стягненню. ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА ПАТ АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ ОМЕГА Зазначений відповідач не скористався правом на надання відзиву. У відповіді на виконання ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області зазначив, що 20.12.2023 [PERSON] звернувся до АСК ОМЕГА з заявою про страхове відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями. Виплата страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 36 561,00 була здійснена на користь [PERSON] 19.01.2024, що підтверджується платіжною інструкцією №505717. У судове засідання представник відповідача не з`явився, письмових пояснень суду також не надано. РУХ СПРАВИ ТА ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 листопада 2022 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. У межах цього провадження позивач заявив цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 350 000 грн та 10 000 грн витрат на правову допомогу. Суд частково задовольнив позов, стягнувши 345 000 грн моральної шкоди (з урахуванням 5 000 грн, добровільно сплачених [PERSON] ) та 10 000 грн витрат на правову допомогу. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року вирок у частині цивільного позову було скасовано та направлено на новий розгляд у порядку цивільного судочинства, оскільки суд першої інстанції не врахував наявність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON] (поліс №205382166, виданий ПАТ «АСК «Омега») та не залучив страхову компанію. Крім того, суд першої інстанції не врахував суму добровільного відшкодування шкоди [PERSON] , підтвердженого розписками (5 000 грн на користь [PERSON] , 12 600 грн на користь [PERSON] ) та чеками на придбання ліків (т. 1, а.с. 189-207). Ухвалою суду від 08.11.2023 позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.01.2024 залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ПАТ «АСК «Омега». У подальшому ухвалою суду від 05.02.2024 змінено процесуальний статус ПАТ «АСК «Омега» з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, на співвідповідача за заявою позивача. Ухвалою суду від 05.08.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків в частині визначення позовних вимог до співвідповідача ПАТ «АСК «Омега». На виконання ухвали про залишення позову без руху 16.09.2024 позивачем усунуто недоліки та подано уточнену позовну заяву, в якій він просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 344 571 грн 05 коп., з АСК ОМЕГА на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 5 428 грн 05 коп. та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. Ухвалою суду від 16.09.2024 прийнято до розгляду заяву про зміну позовних вимог. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням, в якому просив розгляд справи провести у його відсутність, а також просив позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з клопотанням, в якому просила розгляд справи провести у її відсутність за наявних у справі матеріалів, з урахуванням відзиву та письмових пояснень. Представник відповідача ПАТ «АСК «Омега», повідомлений належним чином, до суду не з`явився, відзив на позовну заяву не надав. Статтями 43, 211\~Цивільно процесуального\~кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ: У м. Горішні Плавні на перехресті вулиць Добровольського та Миру 25 серпня 2021 року сталась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю [PERSON] та [PERSON] .. Відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем Renault Megane (державний номер [NUMBER] ), порушила пункти 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху України: не переконалась у безпеці здійснення маневру повороту ліворуч, не надала дорогу мопеду Viper ТХМ50QT-B (державний номер [NUMBER] ) під керуванням позивача [PERSON] , який рухався прямо у зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулось зіткнення. У результаті зіткнення позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження, зокрема відкритий перелом правої стегнової кістки, скалковий перелом правого надколінника та рани правої кінцівки, які, за висновком експерта №1113 від 08.11.2021, визнані тяжкими та небезпечними для життя в момент отримання. Винуватість відповідача\~ [PERSON] \~підтверджена вироком\~Комсомольського міського\~суду Полтавської\~області від\~03.11.2022, який набрав законної сили. Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №СЕ-19/117-21/13472-17 від 15.11.2021 [PERSON] порушила п. 10.1 (обов`язок переконатися в безпеці маневру) та п. 16.6 (надання дороги транспорту, що рухається прямо) ПДР України, що спричинило ДТП і тяжкі тілесні ушкодження позивача. Згідно висновку №1113 від 08.11.2021 за результатами проведення судово- медичної експертизи тілесні ушкодження, отримані [PERSON] , відносяться до тяжких. Відкритий перелом стегнової кістки, скалковий перелом надколінника вимагали операції, встановлення фіксаторів. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні 51 день з 25.08.2021 по 15.10.2021. Крім того, проходив реабілітацію до квітня 2022 року (виписка №3769, висновки №1273, №12008). Позивач потребував милиць і знеболювальних, що підтверджує значний фізичний біль. Також позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК №1953 від 15.09.2023 та свідчить про стійке погіршення його здоров`я. Між відповідачем [PERSON] та АСК Омега укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом №205382166. Згідно розрахунку суми страхового відшкодування №712-16669 від 28.12.2023розмір збитку (витрат на лікування) [PERSON] визначено 36 561 грн, які виплачені позивачу 19.01.024, що підтверджується платіжною інструкцією № 505717 від 19.01.2024 (а.с.121). ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ, НОРМИ ПРАВА, ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ, ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом першим частини другої статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч.1 ст.1187 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З огляду на викладене можна дійти висновку про те, що власник автомобіля є зобов`язаною особою та несе відповідальність перед потерпілим за завдану джерелом підвищеної небезпеки шкоду у випадку, якщо в момент дорожньо-транспортної пригоди він керував транспортним засобом (тобто є заподіювачем шкоди) або у випадку, передбаченому ч.2 ст.1187 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У частині третій цієї статті зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У зв`язку з тим, що шкода [PERSON] була завдана джерелом підвищеної небезпеки, форма вини та її наявність не враховується, а отже суд не бере до уваги необережну форму вини [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було завдано шкоди потерпілому, на чому наполягає представник відповідача. Пункт 9 зазначеної Постанови ПВСУ передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на вищевикладене, для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність моральної шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою. Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст.81 ЦПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Суд визнає\~фізичні страждання\~ [PERSON] \~значними через\~тяжкість отриманих\~травм і\~тривалість лікування\~(8\~місяців).\~Поряд із\~цим суд\~звертає увагу,\~що позивачем\~на підтвердження\~обставин щодо\~душевних страждань\~не надано\~належних та\~достатніх доказів.\~ Зокрема\~доказів,\~які б\~підтверджували клінічні\~розлади психіки\~у зв`язку\~з отриманими\~травмами,\~значну зміну\~укладу життя, порушення\~нормальних життєвих\~зв`язків\~позивача,\~які вимагають\~від нього\~додаткових зусиль\~для організації\~свого життя,\~позивачем не\~надано,\~а так\~само і\~зв`язку таких\~змін з\~ДТП.У зв`язку з відсутністю доказів на їх підтвердження, суд позбавлений можливості визнати душевні страждання [PERSON] винятково тяжкими. Суд бере до уваги погіршення фізичних здібностей позивача, яке виразилось у тимчасовій втраті рухливості, спортивної активності, перерві в навчанні (8 місяців), які є суттєвими, але відновлення функцій ноги (висновок №12008) обмежує довгострокові негативні наслідки для позивача. Суд також врахував матеріальне становище [PERSON] , яка згідно довідки про суму виплаченого доходу і утриманих податків за основним місцем роботи отримує заробіток у середньому 10 000 грн в місяць (а.с. 64) та самостійне утримання сина, який потребує додаткових витрат у зв`язку з захворюванням. Також суд бере до уваги поведінку [PERSON] , яка частково відшкодувала моральну шкоду, що підтверджується розписками від 18.06.2022 та 29.07.2022 (а.с. 31 -32), та не заперечується позивачем, вживала заходів до мирного врегулювання спору. Таким чином, суд прийшов до переконання, що заявлена позивачем вимога про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в сумі 344 571 грн 95 коп. не відповідає вимогам розумності та справедливості через брак доказів виняткової тяжкості душевних страждань, їх зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та матеріального становища [PERSON] . Суд погоджується з твердженням представника відповідача [PERSON] , що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Поряд із цим, суд застосовую практику Європейського суду з прав людини про визнання презумпції моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Таким чином суд дійшов висновку, що позивачем доведено, що [PERSON] у даній справі є належним відповідачем, [PERSON] завдано моральної шкоди, проте справедливим та розумним у даному випадку буде розмір відшкодування моральної шкоди з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] - 60 000 грн, що становить 6 місячних зарплат відповідача. У зв`язку зі сплатою [PERSON] [PERSON] 10 000 грн моральної шкоди у 2022 році, суд вираховує цю суму із загальної суми 60 000 грн, та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 50 000 грн. Ця сума відображає значні фізичні страждання позивача, помірні душевні втрати, а також принципи розумності та справедливості. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди з ПАТ «АСК «ОМЕГА» у розмірі 5 428 грн 05 коп. суд зазначає наступне. Стаття 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Згідно розрахунку суми страхового відшкодування №712-16669 від 28.12.2023розмір збитку (витрат на лікування) [PERSON] визначено 36 561 грн, які виплачені позивачу 19.01.024, що підтверджується платіжною інструкцією № 505717 від 19.01.2024 (а.с.121). Таким чином матеріалами справи доведено, що виплата страхової компанії за шкоду, заподіяну здоров`ю [PERSON] , становить 36 561 грн. Позивач не надав документів про здійснення страхової виплати такої категорії понад 36 561 грн, що унеможливило розрахунок 5% від більшої суми. Таким чином, виходячи з норми статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зі страхової компанії підлягає стягненню 36561?0,05=1828,05 грн. Вимога позивача про стягнення з АСК ОМЕГА 5 428 грн 05 коп. моральної шкоди, виходячи з 108 561 грн, не підтверджена належними та допустимими доказами. Розподіл судових витрат Позивач просить стягнути витрати на правничу допомогу з відповідача [PERSON] в сумі 10 000 грн. На підтвердження заявлених витрат долучено витяг з угоди із адвокатом Гузь Т.О., ордер на надання правничої допомоги, розрахунок суми фіксованого гонорару за надання правової допомоги у справі. Постановою ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги, документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Витяг з угоди на представництво інтересів у цивільній справі з адвокатом Гузь Т.О. (а.с.5) засвідчує надання правових послуг. Документ є належним і достовірним. Квитанція №1 від 31.01.2022, підтверджує оплату позивачем адвокату 10 000 грн. Згідно розрахунку суми фіксованого гонорару за надання правової допомоги у справі адвокатом надано наступні послуги: попередня консультація щодо захисту прав та законних інтересів; складання та подання до суду цивільного позову з додатками, представництво інтересів в суді І інстанції (участь в судовому розгляді, участь при оголошенні рішення суду, аналіз рішення суду по справі). Представник відповідача Лебідь О.Г. просив відмовити позивачу у стягнення витрат на правничу допомогу в повному обсязі, оскільки зазначені витрати були стягненні ироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 03.11.2022. Суд не погоджується з твердженням позивача в цій частині, оскільки ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.09.2023 згаданий вирок скасований в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди та призначено новий розгляд в порядку цивільного судочинства. Таким чином з відповідача [PERSON] фактично не стягнуто витрати на правничу допомогу, доказів про сплату добровільно цих витрат відповідачем [PERSON] матеріали справи не містять, тому вони підлягають розподілу при вирішенні цієї справи. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі N 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у\~справі "East/West\~Alliance\~Limited" проти України", заява N 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд дійшов висновку, що позивачем підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. Від відповідача [PERSON] чи його представника не надходило клопотань про зменшення їх розміру. Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат. За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Поряд із цим частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України передбачено можливість стягнення зі сторони, якщо спір виник внаслідок її неправильних дій - судових витрат повністю або частково, незалежно від вирішення спору. З урахуванням дій відповідача [PERSON] , хоч і необережних, але вчинених за допомогою джерела підвищеної небезпеки, наслідків для [PERSON] , непоправних втрат здоров`я, суд вважає, що справедливим буде відійти від загального правила розподілу витрат на правничу допомогу та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 85 відсотків понесених витрат. Щодо стягнення судового збору слід зазначити наступне. Відповідач [PERSON] також просить суд стягнути з позивача понесені нею витрати на правничу допомогу, проте підстав для відступлення від загального правила щодо цих витрат суд не вбачає, тому, оскільки вони є доведеними належними та достовірними доказами (а.с.66-71), підлягають стягненню з позивача пропорційно задоволеним вимогам. Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Поряд із цим, суд звертає увагу, що позивач звільнений від сплати судових витрат, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідачів у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою пропорційно задоволеним вимогам: з [PERSON] 751 грн та з ПАТ «АСК «ОМЕГА» 27 грн.

Outcome: partial