Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення 17 937,04 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.05.2021 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 4162396. Відповідач свої кредитні зобов`язання за цим договором не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. 04.02.2022 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "'Вердикт Капітал" укладено договір факторингу № 04-02-01/2022, відповідно до якого ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" передало ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] за договором № 4162396 від 25.06.2021. 10.01.2023 між ТОВ ''Вердикт Капітал" та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, згідно з яким ТОВ ''Вердикт Капітал" передали ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] за договором № 4372340 від 16.05.2021. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17 937, 04 грн, з яких: 5\~500 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 12 340, 00 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 88,00 грн - інфляційні втрати; 9,40 грн - нараховані 3% річних. [PERSON] боргу не повернув, що стало підставою для звернення з позовною заявою про стягнення заборгованості в розмірі 17 937, 04 грн. Оскільки ця позовна заява, не відноситься до категорій справ, передбачених частиною четвертою статті 274 ЦПК України, суд вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання. Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався, хоча був повідомлений про розгляд справи належним чином, позовна заява з матеріалами надсилалася належним чином, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, згідно з частиною першою та другою статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Саттею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, згідно з статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі статтею 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Судом встановлено, що 16.05.2021 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 4162396 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором М904095, відповідно до якого кредитодавець надав відповідачу кредит на суму 5 500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплати проценти за його користування відповідно до умов зазначених в цьому договорі і додатках до нього. Кредитні кошти в сумі 5\~500,00 грн 16.05.2021 перераховано [PERSON] в безготівковій формі на платіжну картку [NUMBER] , реквізити якої надані відповідачем і зафіксовані в пункті 2.1 договору № 4162396. Відповідно до пункту 1.3 договору № 4162396 строк кредитування 30 днів із можливою пролонгацією до 90 днів відповідно до пункту 4.3.1 за умови наявності заборгованості по кредиту на дату закінчення строку кредиту. Суд встановив, що у відносинах між відповідачем і кредитодавцем відбулася фактична пролонгація договору на 90 днів. Застосована процентна ставка 1,9 % в день відповідно до пункту 1.5.1 договору № 4162396. Оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту і сплати процентів, у нього утворилася заборгованість. 04.02.2022 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу № 04-02-01/2022, відповідно до якого ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" передали ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника [PERSON] за договором № 4162396 від 25.06.2021. 10.01.2023 між ТОВ ''Вердикт Капітал" та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, згідно з яким ТОВ ''Вердикт Капітал" передали ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника [PERSON] за договором № 4372340 від 16.05.2021. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17 937,04 грн, з яких: 5\~500 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням ( за тілом кредиту); 12 340, 00 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 88,00 грн - інфляційні втрати; 9,40 грн - нараховані 3% річних. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість. Позивачем надано повний розрахунок заборгованості за договором № 4162396 вiд 16.05.2021, укладеним між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] , відповідно до якого сума боргу становить 17 937,04 грн. Доказів спростування суми нарахованого боргу чи належного виконання кредитних зобов`язань відповідач на час розгляду справи суду не надав, тому, враховуючи викладене, позов про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійно правничу допомогу в сумі 9 000 грн. Частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову\~на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову\~на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розглядаючи заяву суд враховує правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved