Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

У грудні 2024 року представник позивачки [PERSON] адвокат Кострич М.П., який діє на підставі ордеру, договору про надання правничої допомоги №61/24, свідоцтва про права на зайняття адвокатською діяльністю) звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що\~ шлюбні відносини\~ між сторонами фактично припинені, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Тому позивачка просить задовольнити її вимоги.\~ Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх присутності, повідомили суд, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник позивача подав письмову заяву, у якій зазначив, що позивачка та він не заперечують проти заочного розгляду справи. Згідно з ухвалою суду від 13 січня 2025 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Перше судове засідання у справі призначено на 14 лютого 2025 року, у яке відповідач не з`явився. У призначений день у суду були відсутні відомості про повідомлення\~ відповідача про судовий розгляд. Друге судове засідання у справі призначено на 28 березня 2025 року, у яке відповідач повторно не з`явився. На адресу суду від відповідача повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». \~ 21 лютого 2025 року до суду повернувся конверт без будь-якої відмітки про причини повернення поштового відправлення, яким відповідача було викликано в судове засідання на 14.02.2025. В судове засідання, призначене на 04 квітня 2025 року відповідач не з`явився.\~ Відповідач в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення 28.03.2025 року оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином суд вжив всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, проте останній в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав суду, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засіданнябез повідомлення причини такої неявки, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Ураховуючи наведені обставини, думку позивачки щодо можливості розгляду справи у заочній процедурі, суд дійшов висновку про\~\~ розгляд справи без участі сторін з ухваленням за наслідками такого розгляду заочного рішення\~ на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них ( ч.2 ст. 112 СК України). У постанові від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 10 лютого 2006 рокувідділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород Дністровський Білгород Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №28, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.24). У шлюбі у подружжя народилося троє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються копіями актів цивільного стану про їх народження ( а.с. 10, 11). В обґрунтування позову зазначено, що протягом останнього часу подружжя разом не проживає, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені. Причиною є\~ - різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що шлюб носить формальний характер, а збереження його та примирення з відповідачем є неможливим.\~ Вирішуючи відповідно до ст. 111 СК України необхідність вжиття заходів щодо примирення подружжя, суд ураховує, що закріплена у цій статті норма є диспозитивною, оскільки суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. У випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про\~ неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Матеріали справи не містять відомостей про незгоду одного з подружжя на розірвання шлюбу. Навпаки позивачка\~ наполягає на формальному характері шлюбу, продовження якого буде суперечити її інтересам. Ураховуючи наведене, суд не вбачає підстав для вжиття заходів до примирення сторін. Дослідивши письмові докази, вимоги та обґрунтування позовної заяви, з`ясувавши взаємостосунки сторін,мотиви розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дітей, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами може бути припиненим шляхом його розірвання. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві зазначено, що позивачка [PERSON] бажає залишити прізвище « [PERSON] ». За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Ураховуючи наведене та

Outcome: approved