Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

06 березня 2025 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області у справі за позовом [PERSON] до Березнегуватської дитячо-юнацької\~спортивної школи\~Березнегуватської селищної\~ради,\~треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмету спору\~Березнегуватська селищна\~рада та\~Відділ освіти,\~культури,\~молоді та\~спорту Березнегуватської\~селищної ради,\~про поновлення\~на роботі\~та стягнення\~середнього заробітку\~за час\~вимушеного прогулу, позовні вимоги позивачки було задоволено частково, скасовано наказ Березнегуватської дитячо-юнацької спортивної школи Березнегуватської районної ради Миколаївської області №08 від 14 травня 2020 року «Про звільнення [PERSON] » з поновленням [PERSON] на посаді тренера-викладача з дзюдо на 0,5 посадового окладу за сумісництвом з 30 травня 2020 року, стягнуто із Березнегуватської дитячо-юнацької спортивної школи Березнегуватської селищної ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 травня 2020 року до 31 серпня 2020 року включно, в розмірі 7755,93 грн., з утриманням із цієї суми встановлених законодавством податків та зборів, допущено негайне виконання рішення суду в частині вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць, а в задоволенні інших позовних вимог [PERSON] було відмовлено. В ході судового розгляду, у відповідності до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, представник позивачки [PERSON] заявила, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачки будуть надані суду протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення. 11 березня 2025 року на адресу суду від заявниці [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій вона просила стягнути з Березнегуватської дитячо-юнацької\~спортивної школи\~Березнегуватської селищної\~ради на її користь витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 100000 грн., які складають фіксований розмір гонорару адвоката. До даної заяви було долучено копію ордеру на надання правничої допомоги від 19 жовтня 2023 року, копію договору про надання правової допомоги №51 від 06 жовтня 2023 року та додаткову угоду №1 від 26 грудня 2023 року до договору про надання правової допомоги №51 від 06 жовтня 2023 року. В судовому засіданні представник позивачки підтримала заяву про ухвалення додаткового рішення та просила суд її задовольнити з урахування вимог чинного цивільного процесуального законодавства України та правових позицій Верховного Суду. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви позивачки заперечував через не співмірність та не обґрунтованість заявлених нею судових витрат та з підстав, зазначених у запереченні на заяву позивачки. Від іншого представника відповідача Бондар Ю.О. на адресу суду надійшли заперечення на заяву позивачки про ухвалення у справі додаткового рішення, в яких вона також заперечувала проти стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у заявленому розмірі через їх не співмірність зі складністю справи, не пропорційністю предмету спору та розміру задоволених вимог, не наданням позивачкою розрахунку понесених витрат та доказів на оплату послуг адвоката (а.с.90-94 т.6). Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про розгляд заяви повідомлялися у встановленому законом порядку, однак їх неявка, за вимогами ч.4 ст.270 ЦПК України, не перешкоджає розгляду даної заяви. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали долучені до заяви суд дійшов наступного. Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України). Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), де Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постановах від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт перший частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Крім того критерії, визначені частиною четвертою\~статті 137 ЦПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини другої\~статті 141 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною третьою\~статті 141 ЦПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Така позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021 №910/15621/19, від 07.09.2022 у справі №912/1616/21 та постанові Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 908/2702/21. Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах третій - п`ятій\~статті 141 ЦПК України. При цьому таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій\~статті 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони. До подібного правового висновку дійшов й Верховний Суд у постанові від 12 січня 2023 року у справі № 908/2702/21. Так у даній справі інтереси позивачки представляла адвокат Богданова-Пуфф Т.Д. на підставі ордеру про надання правової допомоги від 19 жовтня 2023 року, свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю та витягу з Єдиного реєстру адвокатів України (а.с.82-84 т.6). До заяви про стягнення з відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги позивачкою долучено, зокрема, копію договору №51 від 06 жовтня 2023 року про надання адвокатом безоплатної правової допомоги у цивільному, господарському, адміністративному, кримінальному провадженнях та у справах про адміністративні правопорушення, та копію додаткової угоди №1 до вказаного договору від 26 грудня 2023 року, за якою вартість послуг адвоката у даній справі складає 100000 грн., вона є фіксованим гонораром адвоката за представництво інтересів позивачки у Березнегуватському районному суді та сплачується позивачкою до 17 лютого 2025 року (а.с.61-70,80-81 т.6). З огляду на викладене, враховуючи вимоги чинного законодавства України щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи, принципу розумності судових витрат, критерію реальності цих витрат, їх обґрунтованості та пропорційності предмету спору, заперечення представників відповідача проти задоволення заяви позивачки через її не співмірність з розміром задоволених вимог, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою витрати на правничу допомогу, в розмірі 100000 грн. є не співмірними із складністю справи, наданими захисником послугами та непропорційними до предмета спору, тому вважає, що розмір таких витрат підлягає зменшенню до 10000 грн. Крім того, за вимогами ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам. Так у даній справі позивачкою фактично було заявлено 4 позовні вимоги (три вимоги про скасування наказів відповідача про звільнення позивачки з роботи з поновленням її на посаді та одну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу), з яких судом задоволено лише 2 (скасування наказу про звільнення з поновленням на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу). За такого, суд дійшов висновку про ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення з Березнегуватської дитячо-юнацької\~спортивної школи\~Березнегуватської селищної\~ради, на користь [PERSON] понесені нею витрати на оплату професійної правничої допомоги, в розмірі 5000 грн. (50% задоволених позовних вимог), в зв`язку з чим її заява підлягає частковому задоволенню. Доводи представника відповідача, викладені у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення, стосовно ненадання позивачкою доказів понесення витрат на оплату правової допомоги (реальної оплати вартості витрат), судом до уваги не приймаються, оскільки за вимогами п.1 ч.3 ст.137 ЦПК України витрати на правову допомогу підлягають розподілу за вартістю, що сплачена, або підлягає сплаті відповідною стороною. Крім того не заслуговують на увагу суду і доводи представника відповідача, викладені у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення, щодо ненадання позивачкою детального переліку отриманих послуг на правову допомогу, їх вартості та часу витраченого адвокатом, оскільки за вимогами статті 30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру (без погодинної оплати), який сторонами і було встановлено. З огляду на викладене,

Outcome: partial