Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

У квітні 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 6000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 94000,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 25 січня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 13 січня 2024 року близько 19 год. 30 хв., [PERSON] перебував за адресою: [ADDRESS] , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у виді крововиливу та саден на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Згідно медичних висновків [PERSON] спричинив [PERSON] множинні поверхневі травми голови, забої та цефалгічний синдром. Протиправними діями [PERSON] моральному та фізичному здоров`ю [PERSON] спричинено значної шкоди, тому що весь період намагання поновити порушені права відповідачем, життя позивачки було перенасичене негативними емоціями, поглибленим відчуттям стресу та тривоги, психічними переживаннями та довготривалим періодом лікування. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких зазнала потерпіла [PERSON] внаслідок протиправної поведінки відповідача. Внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] понесені матеріальні витрати на відвідування медичних фахівців, придбання лікарських препаратів та період реабілітації, які призвели до позбавлення позивачки можливості реалізації своїх звичок і бажань, які [PERSON] могла би реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб досягти належного захисту її порушених прав. Враховуючи присутність психологічно травмуючого фактору та нанесення тілесних пошкоджень (неправомірних дій Відповідача), користуючись принципами розумності та справедливості, розмір матеріальної шкоди загально дорівнює 6 000 грн. Визначену суму моральної шкоди у розмірі 94 000 грн. позивачка вважає мінімальною компенсацією за перенесені душевні страждання та понесені матеріальні витрати на лікування. На підставі викладеного позивачка просить задовольнити позовні вимоги. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутність [PERSON] . У поданій заяві адвокат Рябчук І.В. зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. У судовому засіданні 26 грудня 2024 року відповідач вказав, що не отримав копію позовної заяви з додатками, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено. У подальшому [PERSON] у судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв, клопотань, відзиву до суду не подавав. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків: Згідно з\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 25 січня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 13 січня 2024 року близько 19 год. 30 хв., [PERSON] перебував за адресою: [ADDRESS] , де у останнього, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт із [PERSON] та [PERSON] . У ході даного конфлікту у [PERSON] виник умисел на спричинення легких тілесних ушкоджень [PERSON] та [PERSON] . Реалізуючи свій протиправний умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, [PERSON] наніс один удар своєю правою рукою, затисненою в кулак, в ділянку лівого ока [PERSON] . Крім цього, [PERSON] , не припиняючи своїх протиправних дій, наніс один удар своєю правою рукою, затисненою в кулак, в ділянку носу [PERSON] . Своїми діями [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у виді крововиливу та саден на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 4-5). Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ні дії (бездіяльність) га чи вчинені вони цією особою. Таким чином, у спірних правовідносинах не підлягають доказуванню вина [PERSON] у вчиненні неправомірних дій стосовно [PERSON] , внаслідок яких останній було спричинено легкі тілесні ушкодження. Вказаний вирок Корольовського районного суду міста Житомира набрав законної сили 21 березня 2024 року. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. Відповідно до частини другої\~статті 11 ЦК України\~однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Відповідно до\~ст. 1177 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша\~статті 1166 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1195 ЦК України\~фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. В постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі № 523/2163/16-ц (провадження № 61-26889св18) викладено правовий висновок, згідно з яким специфіка відшкодування завданої здоров`ю шкоди полягає в тому, що об`єктом відшкодування є не сама зазначена шкода, а майнові втрати, що зазнала фізична особа, внаслідок завдання цієї шкоди. До таких втрат законодавець відносить: а) заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності; б) додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Цей перелік є орієнтовним і у випадку, коли потерпілий має ще й інші втрати, які пов`язані з відповідним ушкодженням здоров`я, то він має право вимагати і їх відшкодування. Розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предметів догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість. Надаючи оцінку доказам, що наявні в матеріалах справи на підтвердження понесення позивачем витрат на лікування, суд зазначає таке. Згідно виписки із медичної карти № 224 від 13.01.2024 у [PERSON] було діагностовано забої м/тк. голови, цефалгічний синдром (а.с. 9). Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 1441 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 01.02.2024 по 09.02.2024 у КП «Лікарня №2 ім. В.П.Павлусенка» Житомирської міської ради (а.с. 10-11). Окрім того, [PERSON] двічі проводилась магнітно-резонансна томографія головного мозку та лабораторні дослідження (а.с. 12, 13, 14). У поданому позові [PERSON] вказує, що на обстеження та лікування нею було витрачено 6000,00 грн. Згідно квитанцій, долучених до матеріалів справи, підтверджуються витрати на загальну суму 5874,71 грн (а.с. 15-17). Крім того, до позову долучено дві квитанції з яких неможливо встановити вартість покупки (а.с. 16,17), при цьому позивачкою не вжито заходів щодо доведення позову в цій частині. З урахування викладеного суд доходить до висновку про те, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 5874,71 грн. документально підтверджених витрат на лікування та обстеження. Відповідно до частини першої\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вирішуючи позов про стягнення моральної шкоди, суд має з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до\~статті 1166 ЦК України\~є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються\~характер правопорушення,глибина фізичних та душевних страждань,погіршення здібностей потерпілого або позбавлення йогомо жливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення,вимоги розумності і справедливості\~(постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2022 року в справі № 607/11755/20 (провадження № 61-13672св21). Суд ураховує, що конфлікт, який відбувся між сторонами 13 січня 2024 року, є негативною подією для позивачки, яка зазнала від дій відповідача тілесних ушкоджень, що безумовно негативно вплинуло на їїо моральний стан та призвело до душевних страждань. Враховуючи встановлені обставини справи, беручи до уваги вирок суду, яким підтверджено вину відповідача у завданні [PERSON] тілесних ушкоджень, суд вважає, що з вини відповідача позивачці завдано моральну шкоду. Визначаючи розмір компенсації заподіяної моральної шкоди, суд ураховує, що позивачка не підтвердила доказами обсяг заподіяних їй моральних страждань, а також належним чином не обґрунтувала заявлений розмір моральної шкоди. Суд ураховує конкретні обставини цієї справи, зокрема характер протиправних дій відповідача, стан здоров`я позивачки. Також суд ураховує, що завдані позивачці тілесні ушкодження не призвели до тривалого чи дороговартісного лікування, однак звичний ритм та спосіб життя позивачки порушився. Враховуючи засади розумності та справедливості, конкретні обставини цієї справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача\~на користь позивача компенсації за завдану моральну шкоду в розмірі 15 000 гривень. Тобто, з урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткове задоволення позову. Частиною 1\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2\~ст. 141 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, враховуючи ціну позову та часткове задоволення позову, принцип пропорційності розподілу судових витрат, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] в дохід держави 1669,16 гривень судового збору (1185,89 грн. за позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди та 483,27 грн. за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди). Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2\~ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України). Суд установив, що 17 січня 2024 року між [PERSON] та адвокатом Рябчуком Ігорем Валерійовичем укладено договір про надання правничої допомоги № 2/10/2024 (далі по тексту - Договір). У розділі 2 Договору адвокат та клієнт узгодили порядок здійснення розрахунків між собою. На підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та їх вартості стороною позивача надано: Додаток №1 до Договору, відповідно до якого сума гонорару адвоката становить 4000 гривень; Акт № 58/24 від 04.02.2024, згідно якого адвокатом надано клієнту правову допомогу на суму 4000,00 грн. Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу, які понесла позивачка є реальними, доведеними, тобто є такими, що підтверджені належними доказами, співмірними зі складністю справи та обсягом проведеної адвокатом роботою, а тому підлягають розподілу відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п. 3 ч. 2\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивачки належить стягнути 834,80 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial