Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

У грудні 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , судові витрати залишає за позивачем. В обґрунтування позову вказано, що з 07.10.2023 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 20.01.2025 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 04.03.2025, копії ухвали надіслані сторонам. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого проживання, з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертався, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 07.10.2023 сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), актовий запис № 1275, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що позовна заява надійшла до суду в грудні 2024 року, будь-яких інших заяв (клопотань) по суті справи на час її вирішення на адресу суду не надходило. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved