Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Посилалася на те, що з 10.11.2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.12.2022 року шлюб між сторонами було розірвано. Дитина проживає разом із нею та повністю перебуває на її утриманні. Малолітній [PERSON] з 06.04.2023 року зарахований до складу здобувачів освіти ЗДО №55 «Мрія» та відвідує заклад по даний час. Позивач намагається забезпечити сина речами, необхідними для навчання, раціональним харчуванням, одягом, забезпечувати засобами саморозвитку. У 2023 році вона помітила, що син має затримку в мовленні та потребує допомоги в корекції мовлення. На даний час хлопчик відвідує заняття у приватного логопеда-дефектолога. Заняття проводять двічі на тиждень. За місяць вона сплачує 4800 гривень за дані послуги. Відповідач не бажає приймати участі у забезпеченні їх сина, ні у грошовій, ні у матеріальній формі та повністю самоусунувся від обов`язку по утриманню дитини. За таких умов їй важко самостійно утримувати малолітню дитину та забезпечувати йому сприятливий та достатній рівень життя. Також позивач вказувала на те, що батько дитини є працездатною повнолітньою особою, однак розмір його доходів їй невідомий. Відповідач інших осіб на утриманні немає, за станом здоров`я може сплачувати аліменти. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття . Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10.02.2025 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено частково. Заочне рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09 грудня 2024 року, ухвалене по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини скасовано і призначити справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України. У\~статті 190 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому\~статтею 272 цього Кодексу, одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів та з додержанням вимог частини 5\~статті 128 цього Кодексу. 20.02.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги визнав частково. Вказував, що 10.11.2017 року між ним та позивачкою [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13.12.2022 року розірвано. Від шлюбу мають одну малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин він виїхав за кордон, а спільна дитина залишилась проживати разом в позивачкою за її місцем проживання. Вважає, що запропонований позивачем розмір аліментів у сумі 1/3 частки від усього виду заробітку (доходу) відповідача [PERSON] є необґрунтованим, надто завищеним, не співмірним із віком дитини та її потребами, а також необхідність стягнення аліментів у запропонованому [PERSON] розмірі не підтверджується долученими до позовної заяви доказами. Зазначив, що беручи до уваги вік сина, його матеріальні потреби, а також власний майновий стан, зокрема відсутність на праві власності будь-якого нерухомого і рухомого майна та стабільного доходу, перебування на його утриманні хворої матері має можливість сплачувати аліменти на утримання спільного сина у визначеному законом розмірі, а саме частки від усього виду заробітку (доходу) щомісяця. Запропонований ним розмір аліментів є співмірним із його матеріальним станом та таким, що не порушуватиме права і інтереси спільної дитини. Він офіційно не працевлаштований і у нього відсутній стабільний дохід, розмір аліментів, які підлягатимуть до стягнення на користь позивача будуть розраховуватись державним виконавцем у відповідності до розміру середньої заробітної плати по регіону (ч.2 ст.195 СК України). Середній дохід по м.Чернівці складає біля 21000 гривень, а тому частка від вказаної суми складатиме 5250 гривень, що на його думку є у двічі більше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та відповідатиме інтересам дитини. В той же час, 1/3 частка від зазначеної суми складатиме 7000 гривень, що спричинить йому значні фінансові навантаження і зовсім не обґрунтовано потребами самої дитини. Вважає, що посилання позивача, що вона витрачає кошти на заняття дитини із лікарем-логопедом у сумі 4800 гривень є додатковими витратами та не можуть бути взяті за основу під час визначення розміру аліментів. Позивачем було подано відповідь на відзив. У відповіді вказувала, що згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.02.2025 року відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2017 року на праві власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 49,6 кв.м, житловою площею 27,4 кв.м. Вказувала, що син відвідує ЗДО №55 «Мрія» (дитячий садок), в якому відсутнє інклюзивне навчання, присутній лише психолог, яка займається з дитиною 2 години на тиждень. Вчителя-логопеда у штаті немає, тому вона була змушена звернутись за допомогою до приватного кваліфікованого логопеда. Відвідування сином лікаря-логопеда зумовлено його станом розвитку, що підтверджується висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 09.10.2023 року №ІРЦ-85177/2023/463338. \~ \~ \~ \~Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8\~статті 279 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з частиною 4\~статті 268 Цивільного процесуального кодексу України\~у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13.12.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.7-8). Від шлюбу у сторін є одна малолітня дитина: [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідач [PERSON] записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Частинами першою та другою\~статті 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу). Згідно з частиною другою\~статті 150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України\~\~сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до\~законів України. Згідно зі статтями\~150,\~180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З урахуванням наведеного суд вважає, що в даному випадку аліменти повинні бути визначені у частці від доходу батька. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Як було встановлено судом, малолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю (а.с.12-13). Вказана обставина відповідачем будь-якими доказами спростована не була. Хлопчик зарахований до складу здобувачів освіти ЗДО №55 «Мрія» з 06.04.2023 року та відвідує заклад по даний час (а.с.10). Відповідач у відзиві на позов вказав, що офіційно не працевлаштований, у нього відсутнє нерухоме і рухоме майно, має на утриманні хвору матів. При цьому, як вбачається з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.02.2025 року, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Суд зазначає, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Будь-яких доказів щодо розміру доходів, які одержує [PERSON] суду надано не було. Крім того, як вбачається з висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 09.10.2023 року №ІРЦ-85177/2023/463338, [PERSON] , [INFO] навчається в ЗДО №55 «Мрія». Згідно оцінки мовленнєвого розвитку потребує розвивати звуконаслідування різних ступенів складності, розвивати артикуляційний апарат, підтримувати розвиток спонтанної комунікації шляхом активізації мовленнєвих процесів, збагачувати пасивний та активний словник, формувати вимову звуків раннього онтогенезу. У вказаному висновку наявні рекомендації для працівників ЗДО №55 «Мрія» та батьків малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2025 рік", прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить 2563 гривні, від 6 років становить - 3196 гривні. Одночасно частиною другою статті 182 СК України в редакції від 08.07.2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час з урахуванням положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» становить 1281 грн. 50 коп. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку платника аліментів. Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов`язок по утриманню дитини.. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Визначаючи розмір коштів, що стягуються як аліменти, суд повинен прагнути не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Розмір стягуваних аліментів повинен служити задоволенню актуальних життєвих потреб, відповідати життєвому стандарту в місці проживання, а не призводити до збагачення та бути джерелом інших нецільових витрат. З огляду на зазначені вище принципи захисту та піклування про дітей, враховуючи відсутність доказів, що на утриманні відповідача перебуває мати, обов`язок позивачки по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши із відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 07.10.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. На переконання суду такий розмір аліментів, з урахуванням обов`язку позивачки по утриманню дитини, забезпечить потреби малолітньої дитини, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача, який не заперечував проти стягнення аліментів у зазначеному розмірі, задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів, і з урахуванням балансу інтересів батьків та дитини буде достатнім для забезпечення її належного утримання та відповідатиме можливостям батька надавати таку допомогу. Положенням ст.191 Сімейного кодексу України\~визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1ст.430 Цивільного процесуального кодексу України\~суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: partial