Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будовами та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом за батьком [PERSON] , який помер [INFO] .\~ Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого їй у спадок залишився житловий будинок [ADDRESS] . На випадок смерті покійний заповіту не залишив, однак оскільки вона, як спадкоємець першої черги за законом, постійно проживала разом зі спадкодавцем, то у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Дружина покійного [PERSON] померла ще задовго до нього. У жовтні 2024 року з метою оформлення спадщини вона звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловки А.О., яка повідомила, що оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, тоді як нею таких документів надано не було, а відтак їй рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Оскільки у неї існують перешкоди в оформленні права на спадщину у нотаріальному порядку, тому просить позов задовольнити.\~\~ Ухвалою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 листопада 2024 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Зизич Н.Ю. не з`явилися, однак остання подала клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити, при цьому не вирішувати питання розподілу процесуальних витрат. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача [PERSON] у підготовче судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Суд встановив, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконкомом Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 23 липня 2009 року, актовий запис № 27. Як видно з Виписки з погосподарської книги, наданої Сімерським старостинським округом Перечинської міської ради Закарпатської області № 70/06-21 від 07 серпня 2024 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований особовий рахунок об`єкта погосподарського обліку № [NUMBER] в погосподарській книзі № 3 за 2001-2005 р. Головою господарства був [PERSON] . Загальна площа приміщень житлового будинку становить 105 м/2. Орієнтовна площа земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд становить 0,09 га, для ведення особистого селянського господарства 0,44 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 0,79 га, сінокос 0,16 га.\~ Як вбачається з наданого Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Перечинської міської ради Закарпатської області 07 серпня 2024 року за № 312/14-11 Витягу про осіб місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано в період з 21 по 22 липня 2009 року за адресою: [ADDRESS] , за відомостями Перечинської міської ради Закарпатської області за вказаною адресою були зареєстровані, зокрема, [PERSON] , [INFO] (період реєстрації з 24 листопада 1977 року по 22 липня 2009 року), та [PERSON] , [INFO] (період реєстрації з 21 серпня 1986 року по теперішній час).\~ Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Таким чином, у зв`язку з відсутністю заповіту спадкодавця [PERSON] , що вбачається з Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 78888692 від 25 жовтня 2024 року, наданого приватним нотаріусом Маріашем В.І., право на спадкування після його смерті одержали спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, враховуючи те, що позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом за спадкодавцем [PERSON] , постійно проживала разом з ним на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не відмовилася від спадщини, а наявність інших спадкоємців першої черги чи спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку, та прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не встановлено, відтак вона прийняла таку одноосібно. Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Маріаша В.І. від 25 жовтня 2024 року № 52/01-16 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , через відсутність документів, що посвідчують право спадкодавця на вказане нерухоме майно та відсутність відомостей про реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 78888612 від 25 жовтня 2025 року, наданого приватним нотаріусом Маріашем В.І., спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , не заведена. В архіві РКП «Бюро технічної інвентаризації», що переданий на зберігання Перечинській міській раді Закарпатської області, відсутня інвентаризаційна справа щодо реєстрації житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить Архівна довідка Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Перечинської міської ради Закарпатської області № 389/14-11 від 09 жовтня 2024 року.\~\~ Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України\~ № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки у позивача [PERSON] існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 7 від 31 жовтня 2024 року позивачем [PERSON] сплачено 1 684,90 грн судового збору. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено у судовому засіданні, представник позивача [PERSON] адвокат Зизич Н.Ю., з урахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених позивачем судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved