Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА Короткий зміст позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] , зазначив, що з 2001 до грудня 2016 року він перебував у шлюбі з Відповідачем - [PERSON] , [INFO] (майже 49 років, зареєстрована [ADDRESS] ). Шлюб за ініціативою відповідача, всупереч інтересів малолітніх дітей (молодшій дитині не було 2х років) розірвано у 2016 році. Від шлюбу в них є спільні діти - [PERSON] , [INFO] (5,5 років на час виникнення спірних відносин - 2021 рік, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною), [PERSON] , [INFO] (на час виникнення спірних відносин 17 років), котрі проживали з Відповідачем та її матір`ю - [PERSON] , 1955 р.н. (68 років) у двокімнатній квартирі за адресою [ADDRESS] . За тією же адресою був зареєстрований та мешкав Позивач. Щоб уникнути постійних конфліктів, провокованих [PERSON] (в основному щодо виховання дітей, та зменшення залежності дитини від гаджетів, комп`ютера (в трирічному віці з дозволу Відповідача та [PERSON] , безконтрольно дивився відео, грався й зіпсував зір до 60%, - подалі Позивач особисто лікував його у офтальмологічній приватній лікарні та виправив зір до 90%) й таким чином виключити нервування дітей, Позивач був вимушений приблизно з січня 2021 року проживати окремо. Відповідач всупереч інтересів дітей, приблизно з травня 2021 року стала постійно негативно настроювати Святослава проти Позивача, перешкоджати у спілкуванні з ним, забороняли забирати сина [PERSON] з дитсадка (50 метрів від дому), погуляти з ним у дворі на ігровий майданчику біля вікон квартири в колі сусідських дітей, сходити до парку, до розважального дитячого комплексу, зводити його в бібліотеку чи до спортивних секцій, - усе це в зоні пішохідного доступу до 500 метрів. У рідкі зустрічі при спілкуванні з дитиною у присутності [PERSON] , дитина під впливом її провокативної поведінки та навіяних нею негативних спогадів, нервував та поспішав до дому; забороняли привітати дитину зі святами та днем народження; провокували конфліктні ситуації. [PERSON] неодноразово стверджувала що дозволить бачитись та спілкуватися з меншим сином [PERSON] : «лише через суд». Навіяла дитині що я начебто «його вкраду», тому не можна йому зі мною бачитись наодинці, та що «хочу їх отруїти», а тому не можна від мене приймати подарки (ягоди, фрукти, солодощі та інше). Дитина (на той час близько 6 років) в силу свого малолітнього віку не усвідомлює абсурдність подібних висловів та під постійним її негативним психологічним впливом відповідача стала втрачати емоційний зв`язок з Позивачем. З початку народження дитини та до 2021 року Позивач постійно особисто займався вихованням та розвитком дитини, його лікуванням: водив його в бібліотеку, до дитячих розважальних закладів, на футбол, на спортивні та розвиваючі дитячі майданчики, водив на прогулянку на галявину лісосмуги та міське озеро - усе в пішої доступності у місті Сєвєродонецьку Луганської області; возив дитину й старшого сина з відповідачем відпочивати на річку, до цікавих місць, забирав дитину з дитсадка та допомагав в оздобленні дитсадкової та прибудинкової території, та долучав до цього й навчав сина [PERSON] за його бажанням. Мотивація Відповідача з цього приводу, - нібито Позивач неправильно піклується дитиною та її здоров`ям. Натомість Позивач у свою чергу, заради дітей, без зволікань, на прохання [PERSON] 05.06.2021 надав їй нотаріально завірену заяву-довіреність на виїзд дітей за кордон (до Туреччини та Єгипту) в любий зручний час,- де вони й відпочивали у Туреччини в липні 2021 року. Побути з дитиною поруч на час відпочинку, [PERSON] , Позивачу заборонила, місце та час відпочинку дитини від Позивача приховала. За таких обставин, заради збереження психіки дитини, Позивач був вимушений зменшити своє спілкування з сином та звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганській області з позовом про усунення перешкод, справа № 428/10765/21,- зараз втрачена). Таким чином [PERSON] , фактично позбавляє дітей, в т.ч. малолітнього [PERSON] у фізичному, соціальному, родинному розвитку; навмисно розриває емоційний зв`язок дітей з Позивачем. Приблизно 11 місяців з лютого 2024 року [PERSON] , свій телефон та телефон дитини [PERSON] вимкнула (заблокувала), слухавку не бере, на СМС не відповідає, що виключає можливість обговорення з нею час приїзду Позивача до дитини та спілкування з ним в інші часи, навіть у присутності її матері - [PERSON] , 1955 р.н. (бабуся дитини). Через це Позивач до теперішнього часу не може домовитися ні про спілкування, ні про зустріч з сином, ні поспілкуватися з ним по телефону (тобто зараз повторюється ситуація як і у 2022 - 2023 роках, коли Позивач не знав де знаходиться дитина, що з ним та в якому він стані). Також [PERSON] , до 2014 року мешкала у м. Луганськ; з 2014 по 2016 рік у Київській області Володарській район (де народився [PERSON] ); з грудня 2016 по лютий 2024 у м. Сєвєродонецьк Луганській обл.; у 2024 - м. Дніпро та м. Івано-Франківськ, з середини 2024 року - м. Дніпро. Тобто неодноразово змінювала адресу проживання дитини та скривала її від Позивача. Позивач просить суд зобов`язати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] не чинити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] перешкоди у його праві спілкування та виховання з дитиною - [PERSON] , [INFO] ; - забезпечити спілкування [PERSON] з сином [PERSON] у телефонному режимі - щовівторка та щочетверга в проміжку з 17.30 год до 19.30 год. за неможливості фактичної зустрічі; - повідомляти [PERSON] рекомендованим листом один раз на півріччя з 20 по 30 червня та з 20 по 31 грудня кожного року: - про зміну адреси проживання дитини з наданням інформації щодо нової фактичної адреси проживання дитини; - про зміну начального закладу з наданням інформації щодо нового начального закладу дитини /назва та адреси закладу/; - про лікувальний заклад /назва та адреси закладу/ та прізвище сімейного лікаря де лікується дитина, а також нові данні /назва та адреси закладу/, в случаю їх зміни. Визначити [PERSON] , [INFO] , уродженцю м. Луганська, такий спосіб його участі у спілкуванні та вихованні сина - [PERSON] , [INFO] , уродженця смт.Володарка, Володарського району, Київської області: за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - [PERSON] : мати можливість особистого спілкування з дитиною - [PERSON] , перші шість місяців у присутності матері дитини, а в подальшому без її присутності, з урахуванням фізичної та об`єктивної можливості прибуття батька до дитини - вівторок та четвер кожного тижня з 17.30 до 19.30 години, - у першу та третю суботу місяця, другу та четверту неділю місяця з 16.00 год до 19.00 год, на нейтральній території на відстані до 200 метрів від фактичного місця проживання дитини чи в іншому місці за згодою з батьком у місцях дитячого культурно-розважального характеру,- або за місцем проживання дитини, якщо вона не схоче вийти зі свого місця проживання; відвідування дитини та спілкування з нею з 13.00 до 16.00 години, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, не порушуючи режиму та розпорядку дня дитини, на нейтральній території на відстані до 200 метрів від фактичного місця проживання дитини, чи у місцях культурно-розважального характеру,- або по місцю проживання дитини, якщо вона не схоче вийти з місця свого проживання, з урахуванням фізичної та об`єктивної можливості прибуття батька до дитини: - у день народження дитини - [INFO] кожного року, - у державні свята України; відвідування дитини та спілкування з нею з 12.00 до 15.00 години, на час можливої хвороби дитини за місцем її проживання, без усіляких умов та бажань відповідача й присутніх осіб, чи на більший час, за домовленістю з [PERSON] , з урахуванням фізичної та об`єктивної можливості прибуття батька до дитини. Короткий зміст відзиву. Відповідач позовні вимоги не визнала, оскільки спільний молодший син - [PERSON] , [INFO] , не має бажання спілкуватися з батьком, дитина батька боїться; під час воєнного стану поїздки для зустрічей батька з дитиною є небезпечними для життя та здоров`я дитини та неї, матеріально затратними для неї, оскільки вона практично сама забезпечує двох дітей (аліменти [PERSON] складають, приблизно 4 тисячі гривень на місяць, впевнена, що [PERSON] навіть білети на проїзд оплачувати не буде; вважає [PERSON] людиною, яка має психічні розлади в поведінці, що може зашкодити як фізично, так і морально, в першу чергу, молодшому сину [PERSON] . Характерною рисою поведінки [PERSON] є намагання контролювати діяльність та поведінку інших людей. Він здатен застосовувати хамство, приниження, грубість, психологічний тиск та фізичну силу за для самоствердження та досягнення своєї мети. На її думку, основною метою позову по справі є контроль її життя та життя дітей, демонстрація «турботливого батька» для складання гарної думки про [PERSON] для значущих оточуючих його людей, але на почуття дітей він не звертає уваги. У поведінці [PERSON] відсутня емпатія. Він говорить, що - «гарний та турботливий батько», але його вчинки вказують на протилежне. Те, що дійсно потрібно дітям, йому важко зрозуміти, за його словами: «Він сам знає, що потрібно робити, ніхто йому - не указ». [PERSON] притаманна різка зміна поведінки від байдужої до агресивної з різкими висловлюваннями, та навпаки. При цьому, потім він відмовляється від слів та дій, які робив раніше. Для підтвердження своїх слів про відмову від попередніх дій може застосувати фізичну силу, а потім знову сказати, що він нічого не робив. Тому з цією людиною важко про щось домовитись, особливо, коли йдеться про врахування емоцій та почуттів дітей. Для [PERSON] дуже важливо домогтися згоди або послухання, за для цього іноді важко припустити та прорахувати його дії. Те, що [PERSON] висловлює та демонструє бажання зустрічатися з дитиною, за для чого офіційно подає позовну заяву до суду, коли в України ведуться бойові дії, проводяться вимкнення світла, часто об`являють повітряні тривоги, на її думку говорить про те, що він, у першу чергу, не думає про безпеку дитини, а робить це для того, щоб підтримувати думку оточуючих про нього, як «гарного батька». Для [PERSON] не притаманно вирішувати складні життєві питання та взагалі якісь дрібні проблеми, самостійно. Тому, він звертається за допомогою до інших, що говорить про небажання та неспроможність самостійно налагодити спілкування з дітьми. Його поведінці притаманно застосування психологічного тиску. [PERSON] це розуміє та питає: «Чому батько так зі мною себе поводить?» [PERSON] , будучі пенсіонером МВС, не має офіційного працевлаштування, тому що, за його поясненнями, з пенсії у нього знімуть надбавки на неповнолітніх дітей. Офіційне працевлаштування передбачає постановку на облік у Центрі комплектування та соціальної підтримки, куди він не має бажання приходити, що говорить про його ухилення від військового обов`язку. Небажання покращити життєвий рівень дітей, знов таки, - це піклування в першу чергу про себе. В присутності інших людей [PERSON] веде себе, як порядна людина, гарний батько, а коли вона та діти спілкувалися з ним особисто (окрім них, його ніхто не бачив і не чув), він застосовував грубість, приниження, образи та погрози, особливо на неї, при молодшому сині казав: «Ти здохнеш тварюко!» [PERSON] при молодшій дитині зненацька застосував до неї фізичну силу, а саме: схопив за обличчя та штовхнув. Він не розуміє, що дитині було дуже боляче морально за матір, що дійсно гарний та турботливий батько таких вчинків собі дозволяти не буде, тому що батько думає про виховання своєї дитини, як чоловіка. Знов таки, про турботу про дитину у цій ситуації, аналізуючи поведінку [PERSON] , мова не йде. Такий вчинок та інші подібні викликають образу у [PERSON] та небажання спілкуватись з батьком, небажання переживати все частіше у присутності батька погані почуття та емоції. [PERSON] не розуміє, що такою поведінкою він сам налаштовує дитину проти себе. Вся ця ситуація говорить про відсутність у [PERSON] намагання гарно виховувати синів, в першу чергу на своєму прикладі. Знаходячись у зоні АТО, як співробітник міліції, у 2015-2016 роках, [PERSON] приїздив до них у Київську область, там вона знаходилася з новонародженим [PERSON] та старшим сином [PERSON] . Вважає, що в цей час у [PERSON] особливо почали проявлятися ознаки неадекватної поведінки. Він був дуже дратівливий, без причини поводив себе грубо, образливо, принизливо, натякаючи на те, що вона з дітьми сидить у нього на шиї та смокче з нього гроші. Намагалася розмовляти з ним про таку поведінку. Не витримавши, попередньо запропонувала розлучитися та розділити порівну, придбане разом за період шлюбу майно, а саме автомобіль Skoda Octavia , держ. номер [NUMBER] . Після пропозиції розлучитись, до них приїхала мати [PERSON] , проживала з ними кілька днів. За цей час, без попередження, сказавши, що їдуть по справах, він переоформив автомобіль на свою матір та отримав генеральну довіреність від неї на право керування. Побачивши випадково документи на авто та дату перереєстрації, вона вже чітко вирішила, що довіряти цій людини далі не зможе, домовлятися про щось буде дуже складно. Тому подала до суду документи на розлучення та розподіл майна подружжя. Суд першої інстанції ухвалив рішення про розлучення, на що [PERSON] подав апеляційну скаргу. Це говорить про те, що для нього її думка не була важлива, стосовно розподілу майна подружжя, [PERSON] почав казати, що це авто його та його батьків. [PERSON] приїхав у відпустку з зони АТО. Святославу було менше півроку. Дитина розплакалася. [PERSON] це не сподобалось, він почав словесний діалог з образами, вирвав у неї дитину з рук, штовхнув, вдарив її кулаком у лоб. Її мати проживала з нею, це побачила, підбігла її захищати, [PERSON] вдарив її кулаком по обличчю, на її питання, нащо ударив її, у матері синє лице, він відповів: «Я же не виноват, что у нее сосуды слабые». Така настільки агресивна поведінка з боку [PERSON] , відбулася вперше за 14 років спільного проживання. Вона пішла до місцевої поліції, написала заяву. Потім, вони вирішили залагодити конфлікт, заяву забрала, зараз цю подію, як і усі інші з його агресивною поведінкою, [PERSON] повністю заперечує, він не був для неї та своїх синів опорою та підтримкою. Обидва сини це вже зрозуміли самостійно. Він не та людина, до якої можна звернутися за порадою, за добрим словом. В період літа-осені 2021 року для обох синів був відповідальним. Вячеслав закінчував 11 клас ліцею. Відбулася поїздка до Закарпаття, відповідальний вступ до вищого навчального закладу. У [PERSON] був випускний старшої групи дитячого садочку. На початку вересня треба було зібрати одного сина до школи, а другого до вищого навчального закладу, поселити у гуртожиток. На це період часу [PERSON] написав на неї скаргу до Служби у справах дітей, що вона йому не дозволяє спілкування з молодшим сином та поїхав у невідомому для неї напрямку. Вона просила його допомогти їй матеріально, на що він довго відмовляв. Врешті решт, дав старшому синові 1 тисячу гривень на випускний. На випускний до дитячого садочка до [PERSON] , [PERSON] взагалі не прийшов, сказавши з початку, що переплутав дні, а потім почав говорити, що у нього були важливі справи. На початку вересня 2021 року [PERSON] повернувся до Сєвєродонецька . Після спілкування з батьком, [PERSON] був дуже емоційно напружений, у нього почався нервовий тік, у жовтні звернулися до невролога. Взагалі, заперечення своїх попередніх дій та різка зміна поведінки останні кілька років у [PERSON] стали частими. Він неодноразово вчиняв дії, які загрожували здоров`ю та життю її та дітей, особливо до та під час ведення судових процесів у м. Сєвєродонецьк у 2021-2022 роках. Під час судового процесу щодо подовження терміну дії обмежувального припису [PERSON] спілкуватися з нею, він погрожував їй: «Подохнеш тварюко»! Постійно вимагав, щоб вона забрала заяву з поліції та з суду. Під час судового процесу щодо обмеження [PERSON] спілкування зі [PERSON] , [PERSON] періодично бачився з дитиною у її присутності, а суду вказував, що вона не дає йому спілкуватися з дитиною. Вона почала аудіо- фіксацію зустрічей спілкування батька з дитиною, на що [PERSON] відповідав: « Можеш писати, що бажаєш, тобі це не допоможе в суді». Не зважаючи на звукову фіксацію на мобільний телефон, він продовжував образи та приниження її при дитині. Вона почала відеозапис його поведінки під час спілкування зі [PERSON] . Тільки тоді він став більш-менш спокійним. Наприклад, йшовши по вулиці зі [PERSON] , [PERSON] за її спиною кривив звірине обличчя, показував зуби, виконував неадекватні рухи руками (якби щось викручував), наговорював між зубів: «Здохни тварюко». [PERSON] це бачив. Запитав батька: « Що ти робиш?», на що той, різко змінивши обличчя та опустивши руки, відповів: «Я нічого не робив, це видумки твоєї матері». В цю мить вона дістала мобільний телефон та попередила, що вмикає відеокамеру, після цієї зустрічі, [PERSON] почав їй погрожувати, щоб його перестала знімати. Спостерігаючи за поведінкою [PERSON] , бачачи все частіше звіриний оскал обличчя, агресію, неадекватні рухи руками, намагання швидко відмовлятися від своїх попередніх дій, дійшла до висновку, що [PERSON] є психічно хворою людиною, звернулась до професійного психолога стосовно аналізу такої поведінки [PERSON] , щоб намагатися якось контактувати в період судового процесу з ним без загрози для себе та двох синів. Вбачає в його поведінці ознаки, притаманні нарцисичному розладу особистості, яка вже переходить у форму, що може бути небезпечною для оточуючих, особливо для дітей та неї, а з віком ці ознаки стають більш явними, оскільки почала помічати застосування [PERSON] в поведінці морального та фізичного садизму, витонченої жорстокості. Він почав демонструвати, що отримує задоволення від того, що робить людям погано, та їй особисто. У сучасній медицині досить докладно описуються такого роду психологічні розлади. Я вважаю [PERSON] переверзним «нарцисом» з деструктивним розладом особистості. Вважає, що [PERSON] треба звернутися до психіатра для корекції поведінки, не може довірити такій людині рідну дитину. Для успішного результату корекції поведінки, людині з таким розладом потрібно усвідомити, що він коїть, потрібно бажання змінитися, але усвідомлення поведінки у таких людей, практично неможливо. Те що, [PERSON] є хворою людиною - це не лише її думка, але й думка людей, з якими спілкувався з початку він, коли писав на неї заяви та скарги, а потім ці люди спілкувалися з нею: адвокати, психологи, співробітники поліції, співробітники служби у справах дітей. З огляду на вищевказане, просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача та думки дитини. У судовому засіданні Позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Додатково вказав, що він гарний батько, а Відповідач [PERSON] , спотворює факти. Заборонний припис відносно нього дійсно був, але тому що вона його умисно обмовила. В той же час існують рішення органів опіки та піклування, які Відповідачка не виконує. Відповідач в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Стверджує, що [PERSON] , неадекватний та схильний до насильства. Відносно нього судом видавався заборонний припис, який діяв з жовтня по грудень 2021 року. [PERSON] , коли бере дитину вимикає телефон. Не годує сина, не каже де вони знаходяться. Був випадок коли Позивач забув сина на вулиці. Одного разу на великій швидкості відкрив вікна у автомобілі, в результаті чого [PERSON] ледве не випав на ходу з автомобіля. [PERSON] [INFO] , повідомив суду, що від батька відносно нього агресії не має, але пам`ятає випадок коли йому було 5 років батько сильно схопив його за руку, що сильно його налякало. На сьогодні бажання зустрічатися з батьком він не має, це пов`язано з тим, що батько не рахується з його думкою та постійно «гне свою лінію». Але, [PERSON] згоден дати батьку шанс та спробувати відновити з ним спілкування за умови що батько рахуватиметься з його думкою. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвали рішення в інтересах малолітньої дитини. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА Фактичні обставини справи, встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 20 січня 2001 року Артемівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану м.Луганськ, актовий запис № 24. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження [NUMBER] від 12 березня 2018 року та [NUMBER] від 10 лютого 2015 року. Рішенням Володарського районного суду Київської області № 364/1272/16-ц від 05 грудня 2016 року, залишеного без змін 09 березня 2017 року Апеляційним судом Київської області, шлюб між сторонами розірвано, змінено прізвище дружини з [PERSON] на [PERSON] . Відповідач має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: [ADDRESS] . Сторони по справі та їх діти, тимчасово проживали, як ВПО, у м.Сєвєродонецьку, Луганської області. Пізніше Відповідачка з дітьми в м. Івано-Франківськ, а Позивач у м. Кропивницький. На теперішній час Відповідачка мешкає з [PERSON] у м. Дніпро. Старша дитина сторін - [PERSON] , досяг повноліття. Малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - відповідачем по справі, знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] проживає окремо від дитини та її матері - відповідача по справі, що не заперечується сторонами. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області №428/2136/17 від 25 квітня 2017 року були частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей, у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 28 лютого 2017 року і до досягнення дітьми повнолітнього віку. Довідкою ГУ ПФУ в Луганській області від 04 листопада 2021 року підтверджується, що позивач перебуває на обліку, як отримувач пенсії за вислугу років, відповідно до ЗУ від 09 квітня 1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01 червня 2018 року. Починаючи з 01 липня 2018 року з його пенсії щомісячно відраховуються аліменти на утримання дітей у розмірі 25% від пенсії на користь [PERSON] , відповідно до добровільної заяви від 14 червня 2018 року. Довідкою ІІА №2575876 від 11 листопада 2021 року підтверджується, що [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався. 15 листопада 2021 року відповідач [PERSON] зверталася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про видачу обмежувального припису строком на три місяці відносно позивача [PERSON] 17 листопада 2021 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області, залишеного без змін постановою Луганського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року, було задоволено заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису; видано обмежувальний припис у вигляді заборони [PERSON] протягом трьох місяців, тобто до 15 лютого 2022 року включно, перебувати в місці проживання [PERSON] . Копію рішення направлено Сєвєродонецькому РУП ГУНП в Луганській області для взяття кривдника на профілактичний облік, а також Сєвєродонецькій міській військово-цивільній адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області. Копіями роздруківок повідомлень [PERSON] підтверджується, що він, за допомогою месенджерів на мобільному телефоні, неодноразово звертався до відповідача [PERSON] з приводу надання змоги спілкуватися з дітьми, цікавився їх життям та здоров`ям, однак його звернення залишені поза увагою. Позивач [PERSON] звертався до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною та визначення способів участі у її вихованні (справа №428/10765/21), однак рішення в даній справі ухвалене не було, матеріали цивільної справи втрачені, тому позивач звернувся з даним позовом. Копією висновку щодо психологічного стану позивача [PERSON] , виданого Луганським обласним центром соціально-психологічної допомоги 19 жовтня 2021 року, підтверджується: інтерпритація стану випробуваного відображає бажання соціального одобрення, прагнення поліпшити враження, тенденцію в підкреслюванні своєї миролюбивості, що свідчить про внутрішній деструктивний конфлікт та свідчить про спрямованість на досягнення власної мети, задоволення власних потреб засобами маніпуляціями іншими і виступає, як негативна форма його особистої саморегуляції, володіє гнучким мисленням. Копією висновку щодо психологічного стану та сімейної ситуації [PERSON] від 01 жовтня 2021 року, встановлено, враховуючи анамнез клієнтки: перенесене домашнє насильство (психологічне, фізичне та економічне) та результати психодіагностичного дослідження, у клієнтки розвиваються ознаки післятравматичного синдрому розладів, як наслідок дістресу. Копією висновку щодо психологічного стану та сімейної ситуації [PERSON] , 2015 року народження, виданого Луганським обласним центром соціально-психологічної допомоги 06 жовтня 2021 року, встановлено, у сімейних відносинах дитина надає перевагу матері, у стані дитини досліджується наявність наслідків психологічної дисфункції (можна кваліфікувати як високий рівень психологічної дисфункції). Згідно Психологічної характеристики психоемоційного стану дитини та сімейних відносин [PERSON] [INFO] , наданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Серденько» Центром психологічної допомоги дітям «Серденько» вбачається, що за результатами діагностичного дослідження станом на 11.08.2023 р., можна зробити наступні висновки: психоемоційний стан дитини на момент обстеження помірно стійкий. Хлопчик є комунікабельним, соціальна адаптація нормальна. Наявне позитивне самоставлення, впевненість у собі, ] раціональність, врівноваженість, самоконтроль. Характерна замкнутість та внутрішні переживання. Також, наявна тенденція до пасивної агресії, вразливість - як наслідок, актуальна потреба у турботі та захисті. Можливі певні труднощі у встановленні контактів; соціальна адаптація нормальна. Зовнішній світ є позитивним. Актуальна потреба у турботі та захисті. Сімейна ситуація характеризується наявним конфліктом. Наявний емоційний зв`язок з матір`ю та бабусею; найсильніший емоційний зв`язок зі старшим братом. Старший брат є значущою фігурою, є прикладом для [PERSON] . Спостерігається позитивний образ матері та брата. Відсутня прихильність до батька та емоційний зв`язок із ним. Актуальна потреба благополуччя у родині, наявний повний образ сім`ї та важливість перебування родини в безпеці. Реакцією родині є уникнення та внутрішні переживання. Рекомендовано зменшення кількості стресоутворюючнх факторів; увага щодо забезпечення потреб дитини у турботі та захисті. Консультація батьків у психолога щодо конструктивного вирішення сімейного конфлікту. А також, робота дитини з психологом щодо покращення психоемоційного стану дитини. Додатково рекомендовано звернути увагу на питання безпеки перебування дитини із татом. Копією висновку органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визначення способів участі у вихованні малолітнього [PERSON] , 2015 року народження, від 01 лютого 2022 року №608, встановлено, виходячи з інтересів малолітньої дитини, можливим визначити способи участі батька дитини - [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином - [PERSON] , [INFO] , визначені у розпорядженні від 29 жовтня 2021 року №2155, а саме: у вівторок та четвер з 17.30 по 18.30 годину, у суботу з 14.00 до 16.00 години у присутності матері дитини, а в інші дні та часи за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, не порушуючи режиму та розпорядку дня дитини. Висновком у справі про усунення перешкод батькові [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженим рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 18.04.2024р. № 480, підтверджується, що орган опіки та піклування виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне рекомендувати встановити батькові [PERSON] такий спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] : особисте спілкування [PERSON] з сином [PERSON] у першу та третю суботу місяця, другу та четверту неділю місяця з 16.00 год до 19.00 год на нейтральній території, у місцях дитячого культурно-розважального характеру, з урахуванням стану здоров`я та розпорядку дня дитини; святкові та інші дні - за домовленістю між батьками, з урахуванням стану здоров`я та розпорядку дня дитини; спілкування [PERSON] з сином [PERSON] у телефонному режимі - щовівторка та щочетверга в проміжку з 17.30 год до 19.30 год. Згідно Висновку органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, який затверджено розпорядженням голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради № 552-р від 17.12.2024 року, третя особа вважає недоцільним визначення порядку участі у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з ненаданням [PERSON] , документів, передбачених законодавством. Такий висновок мотивований тим, що відповідно до повідомлення Кропивницького міського центру соціальних служб Кропивницької міської ради від 07.11.2024 № 1178/35 [PERSON] , в телефонній розмові з фахівцем із соціальної роботи Центру повідомив, що не вбачає фактичних підстав та потреб проводити огляд помешкання за тимчасовою адресою проживання ( [ADDRESS] ), тому скласти відповідний акт оцінки потреб сім`ї/особи неможливо. Норми права, застосовані судом та мотиви їх застосування. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Статтею 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Відповідно до статті 7 Сімейного кодексу України, (далі - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із частинами першою, другою статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Згідно із ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В цій справі орган опіки та піклування виконавчого комітету Центральної адміністрації Дніпровської міської ради надав висновок, який затверджено розпорядженням голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради № 552-р від 17.12.2024 року про недоцільність визначення порядку участі Позивача у вихованні дитини - [PERSON] , [INFO] , але суд не погоджується з ним. Такого висновку суд дійшов виходячи з наступного. Судом так само, як органами опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області та Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради не встановлено обставин, які б унеможливлювали спілкування Позивача з сином. Так, у висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Центральної адміністрації Дніпровської міської ради не відображені мотиви його прийняття, він наданий без дослідження обставин справи та суперечить іншим двом висновкам органів опіки та піклування наявним в матеріалах справи. Єдиною підставою для висновку про недоцільність визначення порядку участі Позивача у вихованні сина зазначено, зазначено лише те, що [PERSON] , в телефонній розмові з фахівцем із соціальної роботи Центру повідомив, що не вбачає фактичних підстав та потреб проводити огляд помешкання за тимчасовою адресою проживання. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. За таких умов, орган опіки та піклування мав би мотивувати в своєму висновку чому відсутність спілкування [PERSON] з батьком, більшою мірою відповідають інтересам дитини. Натомість, висновок органу опіки та піклування навіть не містить опису встановлених обставин та зазначення будь-яких мотивів прийнятого рішення. Враховуючи зазначене суд з цим висновком не погоджується з підстав його необґрунтованості. Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу /далі ЦПК/ України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вказаного, враховуючи, що мати не надала суду переконливих доказів на підтвердження того, що спілкування [PERSON] з батьком суперечитиме найкращому забезпеченню його інтересів, а суд не встановив обставин, які б давали підстави для висновку, що спілкування з батьком матиме негативний вплив на дитину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні сина підлягають задоволенню. В той же час, позовні вимоги в частині визначення способу участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини підлягають частковому задоволенню. Відповідно до статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Незважаючи на заперечення [PERSON] , суд враховуючи, що між сторонами у справі склалися неприязні стосунки, вважає, що визначення зустрічей [PERSON] , з своїм сином [PERSON] за постійної присутності Відповідача, не призведе до відновлення батьківських стосунків, а також не забезпечить дитині нормального психологічного стану під час таких зустрічей. Суд, враховуючи вік та стан здоров`я дитини, конфлікт між батьками, приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та вважає за можливе визначити спосіб участі батька у вихованні дитини наступним чином: 1)за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - [PERSON] : мати можливість особистого спілкування з дитиною - [PERSON] , перші шість місяців у присутності матері дитини, а в подальшому без її присутності, з урахуванням фізичної та об`єктивної можливості прибуття батька до дитини - вівторок та четвер кожного тижня з 17.30 до 19.30 години, - у суботу кожного тижня з 14.00 до 19.00 години, на нейтральній території або за місцем проживання дитини, якщо вона не схоче вийти зі свого місця проживання; 2) відвідування дитини та спілкування з нею з 13.00 до 16.00 години, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, не порушуючи режиму та розпорядку дня дитини, на нейтральній території, у місцях культурно-розважального характеру, або по місцю проживання дитини, якщо вона не схоче вийти з місця свого проживання: - у день народження дитини - [INFO] кожного року, - у державні свята України; 3) відвідування дитини та спілкування з нею з 12.00 до 15.00 години, на час можливої хвороби дитини за місцем її проживання, без усіляких умов та бажань відповідача й присутніх осіб, чи на більший час, за домовленістю з [PERSON] ; 4) забирати дитину до місця проживання її батька раз на місяць в четверту суботу з 12.00 до 20.00 години, з правом батька забирати сина на ночівлю, враховуючи стан здоров`я дитини та виключно за бажанням дитини, за умови дотримання режиму дня та харчування дитини, й з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю; 5) забирати дитину до місця проживання її батька у літні канікули - 20 днів літа (у червні чи липні), по узгодженню з відповідачем, виключно за бажанням дитини, за умови дотримання батьком дитини режиму дня та харчування дитини, й з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю. Суд вважає, що саме такий спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини є таким, що відповідатиме віковим потребам малолітнього [PERSON] та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини. Визначений спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини може бути змінений, за зверненням батьків дитини, у разі зміни обставин, що були наявні під час ухвалення вказаного рішення суду. Судові витрати. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат по справі. Позивачу, ухвалою суду від 11 листопада 2022 року, було відстрочено сплату судового збору по справі, до ухвалення рішення суду. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з позивача та відповідача по 496,20 гривень судового збору на користь держави. В той же час, в матеріалах справи є квитанція про сплату Позивачем судового збору в розмірі 496,20 гривень.

Outcome: approved