Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом вказуючи, що 05.08.2011 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Спільно з відповідачем вони мають неповнолітніх дітей:\~сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, відповідач тривалий час зловживав спиртними напоями, часто в сім`ї влаштовував сварки, ображав її в присутності дітей. Між ними виникли систематичні труднощі у спілкуванні, що призвело до нездатності ефективно обговорювати спільні потреби, бажання та проблеми. Це зумовило виникнення бар`єрів у їх відносинах, в результаті вони більше не проживають разом, не мають спільних поглядів на життя, сімейні цінності та майбутні плани,у зв`язку з чим вона наполягає на розірвані шлюбу. Також позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Русину М.Г. На запит Олевського районного суду Житомирської області надійшла інформація із Олевської міської ради Житомирської області про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 03.02.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (з повідомленням) сторін. У судове засідання сторони не з`явились. Сторони про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно. В матеріалах справи міститься заява позивачки [PERSON] , згідно якої просить проводити розгляд справи у її відсутності та позовні вимоги підтримує. Судова повістка, що направлялась відповідачу з викликом у судове засідання на 01.04.2025 згідно рекомендованого поштового повідомлення, була ним отримана 27.02.2025 року. Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки у встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву не подано, на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи без участі сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято за результатами оцінки доказів, поданих до суду. Згідно із ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.\~51 Конституції України\~та ч. 1 ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст.\~56\~СК\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частина 3 ст.\~105 СК України\~передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.08.2011 року Олевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 57, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Від спільного проживання у шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей:\~сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 11, 19-22). Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося тому, що у них існують розбіжності в інтересах та поглядах на життя, внаслідок чого виникають непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, відносини зіпсовані, сім`я існує формально. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти шлюб та сім`ю, а тому є підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved