Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" ( надалі Товарситво) звернулось в суд з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов`язань по ньому. Також Товариство просило стягнути з [PERSON] судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~В обгрнутування позовних вимог позивач посилається на те, що 09.08.2023 року між ТзОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту в розмірі 23 000 грн. на певний строк та на умовах платності і поворотності. Проте, всупереч вказаним умовам відповідач своїх зобов`язань по договору з повернення кредиту не виконала, черз що за нею утворилась заборгованість по кредиту, яка наведена у розрахунку в розмірі 141 170 грн. та, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Також, Товариство зазначає, що 24.04.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Факторингова Компанія УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" укладено договір факторингу, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до боржника [PERSON] за вищевказаним договором споживчого кредиту. \~ \~ \~ \~У призначені для розгляду справи дату і час, сторони, їхні представники, в судове засідання не з`явились. Позивач подав заяву про розгляд справи у відсутності його представника ( а.с.123) Від відповідача за підписом її предсавника також надішло письмове клопотання про розгляд справи у їхній відсутності. ( а.с.128) \~ \~ \~ \~З`ясувавши зміст позовних вимог та заперечень проти позову, наведених у відзиві, (а.с.54-60) дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.08.2023 року між Товариством і [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту, згідно умов якого [PERSON] отримала на платіжну картку кредит у розмірі 23 000 грн. строком на 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розімірі 2 % в день на суму залишку заборгованості та 1,4% в день на пільгових умовах згідно п.1.4.2 Договору. ( а.с.8-17) Факт підписання та укладення вказаного договору відповідачем визнається і не оспорюється. Відповідно до частини 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини позики. Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Однак, всупереч вищезазначеним положенням закону, свого обов`язку по поверненню отриманих в рамках кредитного договору кредитних коштів у строки, на умовах та в розмірах, передбачених Договором, [PERSON] належним чином не виконала, у зв`язку з чим, станом на 24.04.2024 за нею утворилась заборгованість у сумі 141 220 гривень 00 копійок та яка складається з наступного: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~- 23 000 грн заборгованість за кредитом; - 118 220 грн заборгованість по нарахованим відсоткам Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунком. (а.с. 24-28) Розглядаючи обгрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного. \~ Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як видно з матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості, [PERSON] прострочила виконання зобов`язання з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим, їй нарахована заборгованість, яка складається, крім тіла кредиту, з відсотків за його користування. У своєму відзиві на позов відповідач вказала на неправомірність нарахування відсотків у розмірі 118 220 грн., оскільки вважає, що розмір нарахованих відсотків порушує баланс договірних прав і обов`язків сторін, завдає шкоди споживачеві, а тому має бути зменшений до розміру 50% від загальної суми заборгованості по кредиту (59 085 грн) на підставі п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів". ( а.с.54-59) Суд відмічає, що розмір нарахованих у розрахунку по договору відсотків відповідає та не виходить за межі строку кредитування - 360 днів, тобто з 09.08.2023 року по 24.04.2024 року, а також розміру відсоткової ставки 1,4% у пільговий період ( 322 грн) та- 2% на день після нього, що становить 460 гривень. Відтак, за вказаний період розмір відсотків за правомірне користування кредитом становить 118 170 гривень. Доводи відповідача про неправомірність нарахування вказаного розміру відсотків з покликанням на положення п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" не грунтуються на правилах цієї норми. Так, згідно п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", встановлення у договорі вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, визнаються несправедливими. Проте, ці умови застосовуються до випадків нарахування компенсаційних втрат за невиконання споживачем своїх зобов`язань по договору, тобто як міри відповідальності за порушення договірних зобов`язань. Таких компенсаційних втрат, як видно з розрахунку заборгованості, (неустойки, пені, штрафу) позивачем для відповідача не нараховано. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року по справі № 902/417/18 якраз й зазначено щодо міри відповідальності позичальника за невиконання грошового зобов`язання та застосування положень ст.625 ЦК України. В даному випадку нараховані відсотки в розмірі 118 170 гривень є відсотками за правомірне користування кредитом, що й передбачено умовами підписаного відповідачем договору. Оскільки нарахувань за невиконання [PERSON] по кредитному договору грошового забов`язання, тобто за неправомірне користування грошовими коштами, позивачем не здійснено, то й підстав для застосування положень п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" не вбачається. Таким чином, нарахована заборгованість зі сплати суми тіла кредиту та нарахованих відсотків за його користування є обгрунтованою. Також судом встановлено, що 24.04.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Факторингова Компанія УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" укладено договір факторингу, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до боржника [PERSON] за вищевказаним договором споживчого кредиту. Відступлення та перехід права вимоги за грошовим зобов`язанням [PERSON] від первісного кредитора до позивача ТОВ "Факторингова Компанія УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" підтверджується документально письмовими доказами, в тому числі витягом з реєстру боржників, де під № 5306 значиться боржником [PERSON] ( а.с.30-35), які відповідачем не оспорюються. Тому, проаналізувавши досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов`язок [PERSON] \~ по поверненню кредиту, а також нарахованих відсотків за його користування, повністю знайшов своє підтвердження у ході судового розгляду. У зв`язку з цим, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в розмірі 23 000 грн., а також по нарахованим відсоткам - 118 220 грн . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір та витрати на правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Позивач також просить стягнути з відповідача 5000,00 гривень витрат на правову допомогу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (постанови Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 01 червня 2018 року у справі №904/8478/16). \~ \~ \~ \~Суд, оцінив співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи, складність справи, час, обсяг, ціну позову та значенням справи для сторони, з урахуванням часткового задоволення позову, вважає, обґрунтованим і співмірним розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 гривень. \~ \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи вище викладене, на підставі 526, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: approved