Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] , [INFO] , народила чотирьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтв про народження дітей: [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , видане Кам`яною селищною радою Вільнянського району Запорізької області 03.08.2009, [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] видане Кам`яною селищною радою Вільнянського району Запорізької області, 12.01.2012, [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] видане Кам`яною селищною радою Вільнянського району Запорізької області, 04.02.2013, [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] видане Кам`яною селищною радою Вільнянського району Запорізької області 25.07.2018- матір`ю дітей є [PERSON] . Відомості про батька малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] внесені до актового запису про народження відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері (лист № 695/21.3-26 від 02.06.21р. Вільнянського районного відділу ДРАЦС Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відомості про батька малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] внесені до актового запису про народження відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері (лист № 700/21.3-26 від 02.06.21р. Вільнянського районного відділу ДРАЦС Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відомості про батька малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] внесені до актового запису про народження відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері (лист № 707/21.3-26 від 02.06.21р. Вільнянського районного відділу ДРАЦС Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відомості про батька малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] внесені до актового запису про народження відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері (лист № 701/21.3-26 від 02.06.21р. Вільнянського районного відділу ДРАЦС Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Всупереч наведеним вимогам вищезазначеного Закону № 2745-VIII, [PERSON] , [INFO] , як мати не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своїх дітей, фактично не займається їх вихованням та утриманням, ухиляється від виконання покладених на неї батьківських обов`язків. Рішенням Вільнянського районного суду від 09.01.2023 року справа № 314/2552/22, яке набрало законної сили 09.02.2023 року, було ухвалено рішення про відібрання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 08.10.2022 року по теперішній час малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] знаходяться в притулку для дітей Служби у справах дітей Львівської ОДА. Згідно листа, завідувача притулку ССД Львівської ОДА від 05.12.2023 року № 214/1-3 «Про надання інформації», мати, [PERSON] на протязі 2023 року дітей жодного разу не відвідувала, не цікавилась їх життям та здоров`ям. Діти спішувалися з матір`ю з власної ініціативи. Зі слів [PERSON] : мама не телефонує, бо не має коштів на рахунку. Відповідно до інформації, завідувача притулку ССД Львівської ОДА від 02.02.2024 року № 24/1-3 «Про надання інформації», мати, [PERSON] дітей жодного разу не відвідувала, не телефонує та не цікавиться життям, навчанням та здоров`ям. Діти спішуються з матір`ю здебільшого з власної ініціативи: короткі телефонні розмови 3-4 рази на місяць. Згідно характеристики, наданою Матвіївською сільською радою [PERSON] за час проживання зарекомендувала себе з негативної сторони, схильна до вживання спиртних напоїв, помічена у компанії осіб, що ведуть антигромадський спосіб життя. Мати тривалий час не працює, немає постійного доходу. У листі КУ «Центр надання соціальних послуг» від 31.01.2024 року № 27 повідомлено про те, що на протязі 2023 року [PERSON] отримувала послугу соціального супроводу сімей, які перебувають в складних життєвих обставинах. Під час відвідування родини мати дітей [PERSON] не виходила з будинку. Дуже часто виходив її співмешканець [PERSON] говорив, що [PERSON] не має вдома. Постійно вказував різні причини її відсутності (пішла до крамниці, поїхала шукати роботу, пішла в гості до бабусі або взагалі відмовлявся відповідати на питання). Коли після отримання інформації від [PERSON] , що [PERSON] пішла до бабусі [PERSON] , фахівці відвідали вказану адресу, там її жодного разу не було. Відповідач по справі [PERSON] ігнорувала поради фахівців із соціальної роботи. З нею неодноразово проводилися бесіди щодо виконання батьківських обов`язків та відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, надавалися рекомендації як підтримувати, налагоджувати стосунки з дітьми. Постійно проводилися бесіди щодо профілактики вживання алкогольних напоїв, наркотичних речовин, тютюнопаління, про їх шкідливий вплив на організм людини. Неодноразово їй пропонувалось пройти медичне обстеження та лікування але [PERSON] ігнорувала поради і заперечувала факт вживання нею наркотичних речовин. З наведених фактів вбачається, що мати дітей [PERSON] не довела здатність та бажання виконувати свої батьківські обов`язки, а саме: не надала довідку від лікаря, що пройшла курс лікування від алкогольної та наркотичної залежності; відсутнє офіційне працевлаштування; на протязі року не відновила спілкування з дітьми; не створенні належні умови для проживання дітей. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, відзиву на позовну заяву не надала. Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Поведінка відповідача, який тривалий час взагалі не спілкується із дитиною, не виховує, не утримує матеріально, що свідчить про його байдуже ставлення до дитини та про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Матвіївської сільської ради №48 від 05.03.2024, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача у твердій грошовій сумі є необгрунтованою, тому враховуючи інтереси дітей, забезпечуючи надійний захист інтересів дітей та отримання ними надійного стабільного матеріального утримання, суд приходить до висновку що позовна вимога підлягає задоволенню, шляхом стягнення з [PERSON] , аліментів на користь установ або осіб на утриманні яких будуть перебувати діти, на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто 21.02.2024 і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028, 00 грн. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211, 20 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів.

Outcome: partial