Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

ПозивачТовариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути заборгованість за укладеним кредитним договором № 10.04.2024-100003377 від 10.04.2024 у сумі 21\~000,00 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 10\~000,00 грн; заборгованості за процентами у сумі 9\~500,00 грн. та неустойки в сумі 1\~500,00 грн. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного між сторонами договору, позичальнику було надано кредит у сумі 10\~000,00 грн. строком на 42 дні з розміром погоджених відсотків за користування кредитом та неустойки за кожен день неналежного виконання зобов`язання. У зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на дату подання позову утворилась заборгованість, яку, з метою захисту прав кредитора, позивач просить стягнути на свою користь. Ухвалою суду від 03 лютого 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Згідно прохальної частини позовної заяви, представник позивача Мохир Я.В. просить проводити розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки, відзиву не подав. Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 10 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», як кредитором, та [PERSON] , як\~позичальником,\~укладено кредитний\~договір №\~10.04.2024-100003377,\~відповідно до\~умов якого\~кредитор зобов`язався\~надати кредит\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язався повернути\~кредит та\~сплатити проценти.\~Сума кредиту:\~10\~000,00\~грн.\~Строк,\~на який\~надається кредит:\~42\~днів з\~дати його\~надання.\~Дата повернення\~(виплати)\~кредиту 21.05.2024.\~Процентна ставка\~«Економ» фіксована\~незмінна у\~розмірі 2%\~за один\~день,\~процентна ставка\~«Стандарт» стандартна фіксована незмінна у розмірі 2,5% за 1 день користування кредитом за увесь строк кредитування,. У частині першій статті 509\~ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). За частиною першою статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено висновок, що «припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив нарахування відсотків за користування кредитними коштами у межах строку дії кредитного договору, розрахунок яких було здійснено на підставі боргу по тілу кредиту, що підтверджується наданим до суду розрахунком, який не спростований відповідачем, які і не спростовано відсутність його волевиявлення на погодження вказаної процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Згідно з наданим до суду розрахунком, не спростованим відповідачем, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним зобов`язанням перед ТОВ «Споживчий центр» становить в сумі 19\~500,00 грн та складається з: -заборгованості за тілом кредиту у сумі 10\~000,00 грн; -заборгованості за процентами у сумі 9\~500,00 грн. Разом з\~тим,\~в частині\~вимоги про\~стягнення неустойки\~в сумі\~1\~500,00\~грн.\~суд вважає\~необхідним відмовити\~з огляду\~на вимоги\~пункту 18\~Прикінцевих та\~Перехідних положень\~ЦК України,\~відповідно до\~якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку\~сплати на\~користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню\~кредитодавцем (позикодавцем). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, ураховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2\~422,40 грн., сплачений ним при подачі позову, який суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим задовольнити.

Outcome: approved