Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

у липні\~2024\~року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», яке 25 липня 2024 року змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (надалі позивач)\~звернулось до\~суду з\~цим позовом у порядку підсудності, визначеної розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22, яким змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 лютого 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк аваль» (надалі Банк), та [PERSON] (надалі відповідачка) укладено кредитний договір № 014/002/82/118175 (надалі Кредитний договір), згідно з умовами якого Банку надав відповідачці грошові кошти в сумі 100\~980,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,5 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 13 лютого 2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань за Договором Кредиту, між сторонами 12 лютого 2008 року укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 572 (надалі Договір іпотеки), у відповідності до якого [PERSON] передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 42,5 кв. м, житловою площею 26,6 кв. м (надалі Предмет іпотеки). Позивач зазначає, що Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором та передав відповідачці кредитні кошти. Відповідачка належним чином не виконує умови Кредитного договору, внаслідок чого у неї перед Банком виникла заборгованість у розмірі 755349,59 грн, яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу по кредиту договору 85 488,33 грн, суми заборгованості за відсотками у валюті договору 75 538,82 грн, суми пені у валюті договору 594 322,44 грн. Сума заборгованості існує та підтверджена Реєстром боржників до Договору відступлення права вимоги № 265/ФК-16 від 21 вересня 2015 року, укладеного між ПАТ «Вектор-Банк» та ТОВ «Довіра та гарантія». 17 червня 2016 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ВАТ «Вектор Банк» укладено Договір про відступлення права вимоги № 114/21, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором № 014/002/82/118175 від 12 лютого 2008 року перейшло до ПАТ «Вектор Банк». 17 червня 2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено Договір відступлення права вимоги № 265/ФК-16, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором № 014/002/82/118175 від 12 лютого 2008 року перейшло до позивача. Відповідно до п. 2.1 Договору відступлення права вимоги № 265/ФК-16 від 12 лютого 2008 року, Первісний кредитор (Клієнт) відступає Новому кредиторові (Фактору) права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за оплату та на умовах, визначених Договором відступлення права вимоги № 265/ФК-16 від 21 вересня 2015 року. Платіжним дорученням до Договору відступлення права вимоги Ж265/ФК-16 від 12 лютого 2008 року позивачем сплачено грошові кошти за Договором № 265/ФК-16. 22 червня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено Договір відступлення прав за Договорами іпотеки, відповідно до якого право вимоги за Договором іпотеки від 12 лютого 2008 року перейшло до ПАТ «Вектор Банк». 22 червня 2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та позивачем укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги за Договором іпотеки від 12 лютого 2008 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Позивач у позові посилається на те, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки, передбаченого законом, покладається на іпотекодержателя. Статтею 41 Закону України «Про іпотеку» передбачена можливість реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбачено Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього Закону. За вимогами ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. В разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду. Невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Вказав, що Товариством подавався позов про звернення стягнення шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». рішенням суду у справі № 183/7944/23 відмовлено в позові у зв`язку з тим, що в застереженні в Іпотечному договорі був передбачений позасудовий спосіб звернення стягнення в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», через що цей позов подано в порядку ст. 41 Закону України «Про іпотеку». Постановленою суддею ухвалою від 24 липня 2024 року зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (у розумінні Постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 646) інформацію (персональні дані) відносно [PERSON] . З відповіді УДМС у Луганській області вбачається, що [PERSON] зареєстрованою/знятою з реєстрації на 26 липня 2024 року не значиться. З відповіді, наданої на виконання вищевказаної ухвали суду встановлено, що станом на 06 серпня 2024 року в ЄІБД ВПО про запитувану особу інформація відсутня. Постановленою судом\~ухвалою від\~12\~серпня 2024\~року відкрито\~провадження у\~справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Постановленою судом ухвалою від 31 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, справу просить розглянути на підставі наявних у ній доказів, позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі. 12 серпня 2024 року, 01 листопада 2024 року, 15 січня 2025 року та 27 лютого 2025 року, з огляду на останнє відоме місце проживання відповідачки на тимчасово окупованій території України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128, ч. 10 ст. 187 ЦПК України на вебпорталі «Судова влада України» опубліковані відповідні оголошення про розгляд цієї цивільної справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, про дати, час та місце підготовчого та судового засідань, а тому відповідачка вважається такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи. В судове засідання відповідачка не з`явилася, поважних причин неявки не повідомила. Відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань від відповідачки до суду не надходило. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши підстави позову, а також докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності та достовірності, висновує таке. Суду надано копію кредитного договору № 014/0002/82/116175 від 12 лютого 2008 року /а.с.5-9/, відповідно до якого Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» надав позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 100 980,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16,5 % річних, з кінцевим терміном погашення 13 лютого 2018 року. Цільове використання кредиту ремонт нерухомості в розмірі 99\~000,00 грн та оплата комісії за надання кредиту в розмірі 1 980,00 грн. Забезпечення зобов`язань позичальника забезпечені договором іпотеки майна. Порядок погашення кредиту сплата щомісячних ануїтетних платежів. Пунктом 4 Кредитного договору передбачена можливість збільшення, на власний розсуд, без згоди позичальника процентної ставки за кредитом, умови та порядок збільшень. Пунктом 9 Кредитного договору визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов`язань за договором Кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, пені та штрафів. За п. 16 Кредитного договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за цим Договором Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5 % від простроченої до, оплати суми за кожен календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов`язання мало бути виконаним, і по день виконання Позичальником простроченого зобов`язання включно. Сплата пені здійснюється в порядки та строки, передбачені для здійснення ануїтетних платежів за Кредитом або в будь-який інший день за згодою або на вимогу Кредитора. Сплата пені не звільняє Позичальника від виконання простроченого грошового зобов`язання. За фактом невиконання або неналежного виконання Позичальником грошових зобов`язань за цим Договором Кредитор надсилає Позичальнику письмову вимогу про усунення відповідного порушення протягом одного місяця з моменту отримання Позичальником цієї вимоги. Невиконання позичальником вимоги Кредитора протягом встановленого строку є підставою для звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов іпотечного договору. 12 лютого 2008 року між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] , в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 572, у відповідності до якого [PERSON] передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 42,5 кв. м, житловою площею 26,6 кв. м. /а.с.10-13/. 17 червня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір про відступлення права вимоги № 114/21, відповідно до якого первісний кредитор передав новому кредиторові право вимоги до боржників, указаним у реєстрі Боржників /а.с.14-18, 19-28/. З витягу з реєстру Боржників до Договору № 114/21 від 17 червня 2016 року вбачається, що до ПАТ «Вектор Банк» перейшло право вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 220380982 від 13 лютого 2008 року на суму 755\~349,59 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу по кредиту 85 488,33 грн; сума заборгованості за відсотками у валюті договору 75 538,82 грн; сума пені у валюті договору 594 322,44 грн /а.с.46/. 17 червня 2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги № 265/ФК-16, відповідно до якого первісний кредитор передав новому кредиторові право вимоги до боржників, вказаним в реєстрі Боржників /а.с.47-50, 51-59/. З витягу з реєстру Боржників до Договору № 265/ФК-16 від 17 червня 2016 року вбачається, що до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перейшло право вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 220380982 від 13 лютого 2008 року на суму 755\~349,59 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу по кредиту 85 488,33 грн; сума заборгованості за відсотками у валюті договору 75 538,82 грн; сума пені у валюті договору 594 322,44 грн /а.с.60/. 22 червня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено Договір про відступлення прав за Договорами іпотеки, посвідчений нотаріально /а.с.29-30/, у витязі з Реєстру іпотек до якого відсутні відомості про перехід права вимоги до відповідачки за Договором іпотеки від 12 лютого 2008 року до ПАТ «Вектор Банк» /а.с.31-45/. 21 липня 2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та позивачем укладено Договір про відступлення прав за Договорами іпотеки, посвідчений нотаріально, на підставі договору 265/16 від 17 червня 2016 року /а.с.61-62/, відповідно до Реєстру іпотек до якого (п.71) право вимоги за Договором іпотеки від 12 лютого 2008 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» /а.с.63-71/. З інформаційної довідки\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна: [ADDRESS] ,\~від 10\~липня 2024\~року /а.с.72-73/\~вбачається,\~що власником\~квартири є\~ [PERSON] на\~підставі договору\~купівлі-продажу,\~ВКВ №\~620627,\~реєстр №\~5481,\~29\~листопада 2007\~року,\~приватний нотаріус\~Сєвєродонецького міського\~нотаріального округу\~Н.В.\~Єпіфанцева.\~Також убачається\~наявність щодо\~майна зареєстрованого\~права іпотеки\~на підставі\~іпотечного договору,\~серія та\~номер:\~р.\~572,\~виданий 12\~лютого 2008\~року приватним\~нотаріусом Єпіфанцевою\~Н.\~В.\~Рішення про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень,\~індексний номер:\~31630608\~від 29\~вересня 2016\~року,\~приватний нотаріус\~Юдін Максим\~Анатолійович,\~Київський міський\~нотаріальний округ,\~м.\~Київ.\~Строк виконання\~основного зобов`язання:\~12\~лютого 2018\~року,\~розмір основного\~зобов`язання:\~222\~200,00\~гривня.\~Встановлено також\~наявність:\~заборон на\~нерухоме майно\~на підставі\~іпотечного договору\~р.572;\~арештів нерухомого\~майна,\~накладених:\~щодо [PERSON] Відділом державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції 28 лютого 2011 року, постанова про відкриття виконавчого провадження, 24436812, 11 лютого 2011 року; щодо [PERSON] постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 26443642, 20 травня 2011 року відділом державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 26416750, 04 січня 2012 року Заступником начальника Марков Олександр Валерійович ВДВС Сєвєродонєцького МУЮ щодо [PERSON] . Також судом, з даних Єдиного державного реєстру судових рішень, встановлено, що: -рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04 листопада 2020 року у справі № 428/5648/20 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, зміненим постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року в частині мотивів відмови, відмовлено в задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 лютого 2008 року № 014/0002/82/118175 в розмірі 650 156,47 грн (яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу по кредиту 85 488,33 грн, в тому числі простроченої заборгованості за кредитом 55 743,39 грн, суми заборгованості за відсотками у валюті договору 75 538,82 грн, в тому числі простроченої заборгованості за відсотками 75 191,96 грн, суми пені у валюті договору 489 129,32 грн) звернути стягнення на предмет іпотеки житлову квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 42,5 кв. м, житловою площею 26,6 кв. м, шляхом надання ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві, яка буде визначена шляхом проведення прилюдних електронних торгів за замовленням ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», за ціною, встановленою за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, вирішити питання про судові витрати. Згідно з постановою підставою відмови вказано те, що в матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачу письмової вимоги про усунення порушення. За таких умов іпотекодержатель не може вважатися таким, що набув право власності на нерухоме майно за договором іпотеки, оскільки його умовами прямо пов`язано перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя із моментом отримання іпотекодавцем вимоги про усунення порушення (пункт 6.4.2 договору іпотеки). Позивачем не дотримано процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки позивачем не надано доказів направлення відповідачеві передбаченої ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» письмової вимоги про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк із зазначенням стислого змісту порушених зобов`язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, у зв`язку з чим суд вважає, що вказаний позов є передчасним; -рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року у справі № 183/7944/23, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2024 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Позивач просив: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/002/82/118175 від 12 лютого 2008 року у розмірі 755 349, 59 грн (яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу по кредитному договору 85 488,33 грн, суми заборгованості за відсотками у валюті договору 75 538,82 грн) звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом надання позивачеві продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на це майно, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, згідно Закону України «Про виконавче провадження»; З метою отримання продукції/ плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням передати предмет іпотеки в управління позивача на період до моменту його продажу, в порядку ст. 41 Закону України «Про іпотеку», задля чого: вилучити у відповідача та передати позивачеві предмет іпотеки; надати позивачеві право отримуваними в усіх установах, організаціях, підприємствах (в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, житлово-комунальних органах, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах зв`язку, водоканалу та інших підприємствах, установах, організаціях), а також Державній реєстраційній службі, органах нотаріату будь-яких документів, необхідних для управління майном, укладення будь-яких договорів, пов`язаних з експлуатацією, обслуговуванням, охороною, забезпеченням та утриманням в належному стані предмету іпотеки; надати право позивачеві право на укладення будь-яких договорів, пов`язаних з експлуатацією, обслуговуванням, охороною, забезпеченням та утриманням в належному стані предмету іпотеки; надати позивачеві право на отримання доходів від управління предметом іпотеки; надати позивачеві право на спрямування отриманих як управителем доходів, за вирахуванням витрат позивача у зв`язку з управлінням майном, у тому числі, пов`язаних з експлуатацією, обслуговуванням, охороною, забезпеченням та утриманням в належному стані предмету іпотеки, податків, інших обов`язкових платежів, на погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» за кредитним договором № 014/002/82/118175 від 12 лютого 2008 року. Судом встановлено, що У п.6.4 Договору іпотеки від 12 лютого 2008 року сторони передбачили позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив із того, що позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», є неналежним способом захисту. урахуванням того, що сторони Договору іпотеки передбачили спосіб задоволення вимог іпотекодержателя шляхом надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі, то позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу Банком від свого імені будь-якій особі-покупцеві, є неналежним способом захисту. Крім того рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не надано жодного документу, який підтверджує наявність визначеної заборгованості. Вирішуючи позовні вимоги, суд ураховує таке. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено нормами ЦК України та Законом України «Про іпотеку». Згідно зі ст. 589 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підставі, встановлених ст. 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет іпотеки закріплене у ст. 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до статей 12, 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказаний Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону України «Про іпотеку»): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»). У п.6.4 Договору іпотеки від 12 лютого 2008 року сторони передбачили позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» (а.с.20). Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку», можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту. Частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку», яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону України «Про іпотеку», способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону України «Про іпотеку»), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. Зазначений правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, провадження № 14-112цс19. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як убачається з договору іпотеки, сторони визначили відповідний спосіб задоволення вимог іпотекодержателя як позасудовий. Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є переданим шин своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували па момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (ч. 1-3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку»). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавецъ) зобов`язується надати грошові, кошти (кредит.) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України у разі порушення позичальником умов кредитного договору, де встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами в разі прострочення, повернення чергової частини боргу позикодавець вправі вимагати дострокового повернення позики, що залишилася зі сплатою процентів. За ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом, зобов`язання (неналежне виконання), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Істотні перешкоди для іпотекодержателя в реалізації позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження позивач обґрунтовує проживанням відповідачки на тимчасово окупованій території України, наявністю судового рішення, яким відмовлено позивачу в реалізації права, внаслідок чого ним обрано судовий порядок захисту. Також позивач указує у позові, що оскільки зобов`язання за кредитним договором не погашені, Кредитний договір не був припинений і строк його дії не закінчився, наявні підстави для звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах. В п.6.5.3 Договору іпотеки також визначено порядок реалізації майна в судовому порядку на прилюдних торгах. Водночас, за ст. 41 чинного Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. За ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. При цьому,\~згідно з п.5-2 Розділу VI\~ Закону України «Про іпотеку» у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону. Водночас, при розгляді цієї справи судом установлено таке. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України обставини справи встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ч. 1-3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Позивач, заявляючи про необхідність звернення стягнення на Предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором № 014/002/82/118175 від 12 лютого 2008 року вказує про наявність у відповідачки заборгованості у розмірі 755349,59 грн, яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу по кредиту договору 85 488,33 грн, суми заборгованості за відсотками у валюті договору 75 538,82 грн, суми пені у валюті договору 594 322,44 грн. На підтвердження розміру заборгованості надає виписки з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 114/21 від 17 червня 2016 року та до Договору відступлення права вимоги № 265/ФК-16 від 17 червня 2016 року. Надаючи оцінку доказам у справі, що розглядається, суд звертає увагу, що виписка з реєстру боржників сама по собі не є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за основним боргом, процентами та пенею відповідачки за укладеним Кредитним договором без надання інших первинних документів, оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Так, позивачем до позову не додано розрахунків заборгованості за Кредитним договором, складеного первісним кредитором, наступним кредитором, позивачем, які б відповідали вимогам до первинних документів та підтверджували дату початку виникнення заборгованості, нарахування процентів на заборгованість [PERSON] , пені за вказаним Кредитним договором, періоди нарахувань та ставки застосованого розміру процентів, пені відповідно до положень Кредитного договору та в цілому підтверджували б правомірність розміру заборгованості, процентів та пені, заявлених до стягнення (на що закцентовано, окрім іншого, увагу у рішенні у справі № 183/7944/23) при зверненні стягнення на майно, інших первинних документів (виписок з рахунку, квитанцій, платіжних доручень, тощо), які б надавали можливість перевірки заявлених позивачем до стягнення сум процентів, пені та правомірність їх нарахування. При цьому за ч. 5 ст. 182 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, суд ураховує, що постановою суду апеляційної інстанції у справі № 428/5648/20, окрім іншого встановлено, що: «Матеріалами справи установлено, що [PERSON] свої зобов`язання встановлені кредитним договором, не виконує. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за договором, заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 12 лютого 2008 року № 014/0002/82/118175 становить 755 349,59 грн. та складається з основного боргу за кредитом в сумі 85 488,33 грн., прострочених відсотків в сумі 75 538,82 грн., пені в сумі 594 322,44 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості (том 1 а.с.4-5). На підставі викладеного, зобов`язання позичальника [PERSON] за кредитним договором № 014/0002/82/118175 від 12 лютого 2008 року перед Банком не виконано, заборгованість в загальному розмірі складає 161 484, 80 грн., з яких: строкова заборгованість 4747,49 грн, прострочена заборгованість 60 281 грн, строкова заборгованість по нарахованих відсотках 910,39 грн, прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам 95 545,92 грн.». При цьому за ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У цій справі позивачем заявлено до стягнення суму в розмірі 755 349,59 грн. Доказів на підтвердження вказаної суми, окрім витягу з реєстру боржників, не подано. Періоди нарахування заявлених до стягнення сум, не зазначено. Відповідно, суд при розгляді цієї справи не може взяти до уваги встановлений судом апеляційної інстанції висновок про розмір заборгованості на момент розгляду справи № 428/5648/20 161 484, 80 грн, як преюдиційний факт. Також, суд ураховує положення Договорів відступлення прав вимоги (п.5 Договору № 114/21 та п.5 Договору № 265/ФК-16) згідно з якими не пізніше 180 (сто вісімдесят) календарних днів з Дати відступлення Прав Вимоги за Кредитними договорами та відступлення прав за Договорами забезпечення, окрім Боржників, які зареєстровані та/або проживають на території Донецької та Луганської областей, Документація щодо яких перелається з моменту фактичного отримання допуску до такої Документації. Первісний кредитор передає, а Новий кредитор зобов`язаний прийняти Документацію, про що складаєгься Акт приймання-передачі за формою згідно з Додатком № 4 до Договору. Приймання передача Документації здійснюється уповноваженими представниками Сторін за адресою Первісного кредитора м. Київ, вул. Кутузова 4а. Передача даних, що містяться в підписаних Сторонами Реєстрах Боржників додатково здійснюється у зашифрованому вигляді на електронних носіях (СD накопичувачах) Передача даних, що містяться на електронних носіях здійснюється не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з Дати відступлення Прав Вимоги за Кредитними договорами та Договорами забезпечення. Приймання-передача електронних носіїв здійснюється уповноваженими представниками Сторін за адресою Первісного кредитора м. Київ, вул. Кутузова 4-А, про що Сторони підписують акт прийому-передачі за формою згідно Додатку № 5 до Договору. Новий кредитор, в разі необхідності, може звернутися до Первісного кредитора із письмовим запитом про отримання інших додаткових документів щодо Права Вимоги (за винятком тих, які створюються в процесі діяльності Первісного кредитора - висновки внутрішніх підрозділів, рішення кредитного комітету про видачу кредиту і т.д.). Новий кредитор, в разі необхідності, може звернутися до Первісного кредитора із письмовим запитом про отримання розрахунку кредитної заборгованості на Дату відступлення Прав Вимоги. Строки та порядок виконання запиту Нового кредитора визначаються за погодженням Сторін, виходячи з технічних можливостей Первісного кредитора, але не більше 30 календарних днів. При цьому кількість Боржників, по яким Новий кредитор має право отримати розрахунок заборгованості не може перевищувати 50 Боржників на 30 календарних днів. З Дати відступлення Прав Вимоги Новий кредитор приймає на себе всі ризики, пов`язані із подальшим стягненням заборгованості за Кредитними договорами та зверненням стягнення за Договорами забезпечення незалежно від стадії стягнення - судової чи позасудової, самостійно визначає способи стягнення заборгованості, то випливає із Прав Вимоги та звернення стягнення за Договорами забезпечення та здійснює їх на власний розсуд та ризик з урахуванням та дотриманням вимог чинного законодавства України. Крім того, положення ч. 1 ст. 517 ЦК України встановлюють, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. З огляду на викладене, враховуючи відсутність доведення позивачем суми, заявленої до стягнення з відповідачки при зверненні стягнення на предмет іпотеки, аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні в сукупності з наданими доказами, суд висновує, що позивач не надав суду доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, що має наслідком відмову в задоволенні позову. Питання щодо судових витрат належить вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, поклавши їх на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed