Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

04.10.2024 р. директор ТОВ «Коллект Центр» звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №491022219 від 23.03.2020 р. у розмірі 51799,04 грн. Свої вимоги обґрунтовує укладенням між відповідачем та АТ «Альфа-Банк» кредитного договору №491022219 відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 28847,77 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму, сплатити проценти на визначених договором умовах. Вказує, що внаслідок укладення договорів про відступлення прав вимоги, позивач набув право грошової вимоги до позичальників, зокрема і до відповідача. Позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка становить 51799,04 грн. та складається з: 28847,77 грн. - заборгованості у вигляді тіла кредиту; 22951,27 грн. - заборгованості у вигляді процентів; Оскільки у добровільному порядку відповідач заборгованість не погашає, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення 51799,04 грн. боргу та судових витрат. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.10.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив від відповідача не надходив. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 23.03.2020 р. [PERSON] шляхом направлення оферти запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту. Вказана пропозиція акцептована АТ «Альфа-Банк» 23.03.2020 р. 23.03.2020 р. між сторонами підписано анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Згідно п.3. анкети-заяви сторони погодили, що сума кредиту складає 28847,77 грн. Строк кредитування 24 місяці. Згідно п.4 анкети-заяви процентна ставка складає 39,90% річних. Реальна річна процентна ставка становить 47.59%. Окрім кредитного договору №491022219 відповідачем також підписано графік платежів, анкету-заяву, яка містить основні умови кредитування, відтак у нього не могло скластися переконання про безвідсоткове отримання кредитних коштів. Факт перерахування відповідачу кредитних коштів у розмірі 28847,77 підтверджується меморіальним ордером №693603 від 24.03.2020 р. Згідно розрахунку заборгованості, сформованого первісним кредитором АТ «Альфа-Банк» заборгованість [PERSON] складає 42023,21 грн. та складається з тіла кредиту у розмірі 28847,77 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 13175,44 грн. З розрахунку заборгованості наданої ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.03.2023 р. вбачається, що заборгованість [PERSON] складає 51799,04 грн. та складається з тіла кредиту у розмірі 28847,77 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 42.23,21 грн. та 9775,83 грн. за період з 18.05.2021 р. по 23.03.2022 р. Суд відхиляє розрахунок заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.03.2023 р., оскільки проміжний кредитор здійсним нарахування заборгованості поза межами дії строку кредитного договору є недопустимим. 17.05.2021 р. між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» укладено договір факторингу №2 за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами. Згідно реєстру боржників до ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» перейшло право вимоги за кредитним договором №491022219 від 23.03.2020 р. у розмірі 42023,21 грн. 18.05.2021 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №18-05/21 за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами. Згідно реєстру боржників до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором №491022219 від 23.03.2020 р. у розмірі 42023,21 грн. 10.03.2023 р. між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-03/2023/01 за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами. Згідно реєстру боржників до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги за кредитним договором №491022219 від 23.03.2020 р. у розмірі 51799,04 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" уклало Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР". Відповідач в порушення вимог кредитного договору не здійснив своєчасну сплату визначених кредитним договором платежів, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 42023,21 грн., яка складається з тіла кредиту у розмірі 28847,77 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 13175,44 грн. Враховуючи, що відповідач не виконав зобов`язання по поверненню заборгованості за вказаним кредитним договором перед позивачем, суд вважає, що заборгованість відповідно до наданих розрахунків заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у примусовому порядку. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (81.1%), тобто 2455,80 грн. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до договору про надання правової допомоги №01-07/2024 між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» укладено договір за яким останній приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги в обсязі та на умовах, визначених даних договором. Згідно з заявки на надання юридичної допомоги №455 від 05.07.2024 р. вартість наданої юридичної допомоги складає 13000,00 грн. та її фактична оплата підтверджується платіжною інструкцією №0459870000 від 12.09.2024 р. Верховний Суд у постанові від 28.12.2020 року у справі 640/18402/19 зробив правовий висновок, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені у зв`язку із наданням професійної правничої допомоги пропорційно розміру задоволеним позовних вимог, тобто 10543,00 грн.

Outcome: partial