Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

У січні\~2025\~року Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Ейс»\~в особі\~представника через\~систему «Електронний\~суд» звернулося\~до Індустріального\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська із\~позовною заявою\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором,\~відповідно до\~якої просили\~стягнути з\~відповідача на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Ейс»\~заборгованість за\~кредитним договором\~№ 00-10009371\~від 28.10.2023\~у розмірі\~19250\~грн 00\~коп,\~яка складається\~з:\~5250\~грн 00\~коп.\~заборгованості за\~тілом;\~14000\~грн 00\~коп.\~заборгованості за\~відсотками.\~Судові витрати,\~пов`язані\~з розглядом\~справи,\~а саме\~судовий збір\~у розмірі\~2422грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн 00 коп покласти на відповідача. Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. 28.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» (далі ТОВ «Качай гроші») та відповідачем укладено кредитний договір № 00-10009371 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 28.10.2023 ТОВ «Качай гроші» ініціювало переказ коштів згідно договору № 00-10009371 від 28.10.2023 безготівковим зарахуванням через компанію Товарисо з обмеженою відповідальністю «Платежі онлайн» (далі ТОВ «Платежі онлайн») на платіжну картку № 4441-11XX-XXXХ-0131. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується повідомленням від від 09.09.2024 з відміткою ТОВ «Платежі онлайн» та додатком до нього. Всупереч умов договору № 00-10009371 від 28.10.2023 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 19250 грн 00 коп, яка складається з: 5250 грн 00 коп. заборгованості за тілом; 14000 грн 00 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом. 22.01.2024 ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали Договір факторингу № 22-01/2024 згідно умов якого, ТОВ «Макс Кредит» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 00-10009371 від 28.10.2023. Таким чином, відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 19250 грн 00 коп. 16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та Позивач уклали Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС згідно умов якого, Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 00-10009371 від 28.10.2023. Відповідно до згаданого договору Клієнт відступив Фактору Права Вимоги за укладеним кредитним договором згідно Реєстру Боржників, в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги. Таким чином, за Договором факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 від ТОВ «Макс Кредит» до Позивача перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 19250 грн 00 коп. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Індустріального районного суду м. Дніпропетровська головуючим суддею у розгляді позовної заяви визначено суддю Недобитюк Н.В. Судові засідання призначалися на 25.02.2025, 14.04.2025. Представник позивача в судове засідання не з`явився, натомість в прохальній частині позовної заяви просили провести розгляд цивільної справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до частини 2 ст. 247 ЦПК Україниу зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними доказами. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що 28.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» (далі ТОВ «Качай гроші») та відповідачем укладено кредитний договір № 00-10009371 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відтак, 28.10.2023 ТОВ «Качай гроші» ініціювало переказ коштів згідно договору № 00-1000937 від 28.10.2023 безготівковим зарахуванням через компанію Товариство з обмеженою відповідальністю «Платежі онлайн» (далі ТОВ «Платежі онлайн») на платіжну картку № 4441-11XX-XXXХ-0131. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується повідомленням від від 09.09.2024 з відміткою ТОВ «Платежі онлайн» та додатком до нього. Всупереч умов договору № 00-1000937 від 28.10.2023 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 19250 грн 00 коп, яка складається з: 5250 грн 00 коп. заборгованості за тілом; 14000 грн 00 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом. У подальшому 22.01.2024 ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали Договір факторингу № 22-01/2024 згідно умов якого, ТОВ «Макс Кредит» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 00-10009371 від 28.10.2023. Отже, відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 19250 грн 00 коп. 16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та Позивач уклали Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС згідно умов якого, Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 00-10009371 від 28.10.2023. Відповідно до зазначеного договору Клієнт відступив Фактору Права Вимоги за укладеним кредитним договором згідно Реєстру Боржників, в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги. Таким чином, за Договором факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 від ТОВ «Макс Кредит» до Позивача перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 19250 грн 00 коп. Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, в зв`язку з чим за кредитним договором № № 00-10009371 від 28.10.2023 виникла заборгованість в загальному розмірі 19250 грн 00 коп, яка складається з: 5250 грн 00 коп. заборгованості за тілом; 14000 грн 00 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у справі, регулюються наступними нормами права. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно частини 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 зазначеного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, про що свідчить наявність заборгованості, доказів на спростування доводів позивача та суми заборгованості відповідач суду не надав, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] 19250 грн 00 коп (5250 грн 00 коп. заборгованості за тілом та 14000 грн 00 коп. заборгованості за відсотками) за кредитним договором № 00-1000937 від 28.10.2023 підлягає задоволенню. Підстав для звільнення [PERSON] від сплати зазначеної суми судом не встановлено. Згідно з частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до частини 3 ст. 12, частини 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем заявлено вимоги по стягнення судових витрат по справі, а саме витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп, який згідно пункту 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на його користь з відповідача. Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також, від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката. Так, згідно Договору про надання правової допомоги № 2211/Е від 22.11.2024, додаткової угоди № 19 від 22.11.2024 до Договору про надання правової допомоги № 2211/Е від 22.11.2024, акту прийому-передачі наданих послуг від 22.11.2024, розмір послуг за надання професійної правничої допомоги становить 7000 грн 00 коп, які згідно частини 1 ст. 137 ЦПК України підлягають стягнення з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved