Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія", звернулося до Корабельного районного суду міста Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електричну енергію, в якій просило суд стягнути з відповідача на свою користь борг за спожиту електричну енергію в сумі 1692,43 грн, а також витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову представника позивача зазначив, що 03.10.2023 року за заявою ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" Корабельний районний суд м. Миколаєва видав судовий наказ № 2-н/488/1018/23, яким стягнув з [PERSON] на користь ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія" заборгованість за спожиту електричну енергію. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.02.2024 року за заявою [PERSON] по вказаній справі судовий наказ було скасовано. Позивач вказав, що між сторонами склались цивільно-правові відносини щодо надання та споживання електричної енергії, є виставлені на оплату рахунки за спожиту електричну енергію, наявність у відповідача особового рахунку, проведення відповідачем оплати за надані послуги. Нарахування за надані послуги з електропостачання здійснювались відповідно до показників електролічильника та встановлених тарифів на електроенергію. Зазначив, що ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» та [PERSON] (Відповідачем) укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (надалі - Договір) за адресою: [ADDRESS] . Особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , у відділі обслуговування споживачів Вітовського району і Корабельного району м. Миколаєва ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» відкритий на [PERSON] . Станом на 07.05.2024 обліковується заборгованість за особовим рахунком № [NUMBER] сумі 1692,43 грн. за період з 01.10.2022 по 01.06.2023, яка відповідачем не сплачена. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати заборгованості за надані послуги, позивач звернувся в суд з цим позовом. Ухвалою суду від 17.05.2024 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. У відзиві вказав, що не має боргу за період з 01.01.2022 р. по 01.09.2023 р. тому, що він періодично сплачував за послуги без показників лічильника. Пояснив, що з 01.03.2022 р. не передавав показники лічильника у зв`язку з бойовими діями, виїздом на іншу територію України. Доступ до лічильника був вільний (він розміщений у тамбурі), а отже коли контролер приходив знімати покази лічильника, двері відкривав сусід і контролер знімав покази із його лічильника. Вважав, що позивач не враховував абонентські показники, які надав Обленерго філія «Південна» до електропостальної компанії від 30.08.2023 р. щодо відкорегування показів абонента з 01.01.2022 р. по 01.08.2023 р. Також вважав, що показники лічильника були неправомірно збільшені у рахунку-повідомленні у травні 2023 р., у зв`язку з чим він звертався до позивача з відповідними заявами. У відповіді на відзив представник позивача не погодився з доводами відповідача, зазначив, що саме на споживачеві лежить обов`язок своєчасної передачі показів лічильника в будь-який спосіб, визначений пунктом 8.6.2. Кодексу комерційного обліку електричної енергії (далі - Кодексу) і тільки за таких умов можливе коректне визначення Оператором системи розподілу, даних комерційного обліку за кожен розрахунковий період. У випадку, якщо споживач не виконав свої зобов`язання щодо своєчасної передачі обсягів споживання за розрахунковий період, обсяг споживання визначається Оператором системи розподілу у відповідності до пункту 8.6.5. Кодексу. При цьому, якщо в подальшому споживач надасть покази лічильника, дані комерційного обліку підлягають коригуванню. Таким чином, оскільки Відповідач протягом дії Договору не завжди виконував свої зобов`язання щодо своєчасної передачі показів лічильника, обсяги споживання були визначені на підставі пункту 8.6.5. Кодексу. У відповіді на відзив позивач просив суд не брати до уваги доводи відповідача та наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач заперечував проти доводів позивача. Вказав, що позивач не надав у відповідь на відзив показники лічильника, з яких нараховувалася сума за споживчу електроенергію, за період 05.01.2022 р. по 01.08.2023 р. абонентські показники не відкориговані. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить наступного висновку. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності) в інтересах яких заявленомвимоги (принцип диспозитивності цивільного судочинства). У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. В постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Згідно з ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ст. 1 ЗУ Про житлово-комунальні послуги житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 ЗУ Про житлово-комунальні послуги передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Приписами п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ Про житлово-комунальні послуги встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 11 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з дій осіб, які породжують цивільні права та обов`язки. Обов`язок сплатити вартість спожитих послуг випливає з самого факту користування послугою. Відповідно до пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положень Закону України «Про ринок електричної енергії» з 1 січня 2019 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» є електропостачальником, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії (згідно постановиНКРЕКП від 14.06.2018 року № 429) та виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території Миколаївської області. Згідно із пунктом 1.2.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (далі - Правила), постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору. Відповідно до пункту 7 Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання доумов договору про постачання електричної енергії, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг). Тобто дані правовідносини регулюються положеннями Закону, що стосуються договірних відносин, та які виникають саме із публічних договорів. Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). Як слідує з положень ЗУ Про ринок електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії, послуги з електропостачання надаються шляхом приєднання споживачів до Типового договору, розробленого постачальником таких послуг. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За положеннями ст.ст. 641-642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо),яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Зі змісту досліджених письмових доказів випливає наступне. Відповідно до Витягу зі Статуту, предметом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія», в тому числі, є постачання електричної енергії, надання універсальних послуг на ринку електричної енергії (п. 2.3 Статуту). Згідно з пунктами 4.12, 4.19 Правил розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який становить один календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію здійснюється не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. За даними Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія», останнім відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З загальної картки по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , вбачається, що з 01.10.2022 р. до 01.06.2023 р. за адресою відповідача були здійснені нарахування за користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] та станом на 01.06.2023 р. існує заборгованість в сумі 1 693,91 грн. Судом також встановлено, що 03.10.2023 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва був виданий судовий наказ у справі № 488/3848/23 (провадження № 2-н/488/1018/23) за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" про стягнення з [PERSON] боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 1693,91 грн. На підставі ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.02.2024 р., постановленої у цивільній справі № 488/3848/23 (провадження № 2-с/488/3/24), судовий наказ від 03.10.2023 р. у даній справі скасований. З наданих відповідачем повідомлень/відповідей ТОВ Миколаївська електропостачальна компанія на письмові звернення останнього (зокрема від 26.07.2023, 30.08.2023), які містяться в матеріалах даної цивільної справи, вбачається, що відповідачем, як споживачем послуг, не завжди виконувався обов`язок щодо передачі показників електролічильника про обсяг спожитої ним електроенергії, у зв`язку з чим позивачем, на виконання вимог Кодексу комерційного обліку, визначався обсяг спожитої електроенергії розрахунковим шляхом за значенням середньодобового обсягу споживання. Як вбачається з вказаних повідомлень, відповідачем передавалися позивачу розміри спожитої ним електроенергії у грудні 2021 року, січні та лютому 2022 року, з червня по серпень 2023 року. Обсяг спожитої електроенергії за інші місяці, починаючи з грудня 2021 року до 01.07.2023 р., були розраховані позивачем за показами, отриманими розрахунковим шляхом. З названого також вбачається, що за період з 01.03.2022 р. до 20.06.2023 р. відповідачем не надавалися позивачу покази приладу обліку у визначені Правилами роздрібного ринку електричної енергії способи, роз`яснення щодо чого також розміщені на офіційному вебсайті позивача та є загальнодоступними. Факт пред`явлення\~відповідачу боргу\~за спожиту\~електроенергію на\~показники 41879\~за травень\~2023\~року,\~які були\~відображені у\~сформованому рахунку-повідомленні\~на оплату\~комунальних послуг за травень 2023 р., не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи. З матеріалів справи також вбачається, що після надання відповідачем, як споживачем, даних про фактичний обсяг спожитої ним електричної енергії у червні, липні та серпні 2023 року, позивачем були здійснені відповідні коригування та у подальшому враховані під час здійснення розрахунків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. При цьому одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Частиною 5 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Враховуючи те, що відповідачем не виконані взяті на себе зобов`язання за Договором, а саме не сплачені в повному обсязі кошти за спожиту електроенергію, зокрема за період з 01.10.2022 р. до 01.06.2023 р. в сумі 1 692,43 грн., беручи до уваги вимоги ст.ст. 525, 526, 633, 634, 641-642 ЦК України, суд доходить висновку, що вимоги ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» про стягнення з відповідача суми боргу обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved