Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

позивач звернувся\~до суду\~з позовом,\~просив стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованість\~за Договором\~№230705\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту від\~30.10.2019\~року в\~розмірі 8\~772,51\~грн,\~а також\~2\~422,40\~грн судового\~збору,\~7\~000,00\~грн витрат\~професійної правничої\~допомогиз підстав та мотивів викладених письмово у позові. Ухвалою судді від 17.01.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у відсутності представника позивача та у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання відносно ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подавала. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №230705, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», доступ до якої відповідачу було забезпечено через вебсайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація здійснювалася відповідачем при вході в особистий кабінет шляхом перевірки позивачем правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого позикодавцем [PERSON] на його номер мобільного телефону. Кредитний договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання коштів на умовах фінансового кредиту, який опублікований в особистому кабінеті відповідача на вебсайті www.credit7.ua, підписаний електронним підписом та акцептований відповідачем 30.10.2019. Відповідно до умов Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало відповідачу грошові кошти (кредит) у безготівковій формі в сумі 2\~200,00 (дві тисячі двісті) гривень зі строком кредитування на 30 днів з можливістю пролонгації відповідно до умов Договору, із застосуванням стандартної процентної ставки 693,50% річних (або 1,90% в день), шляхом перерахування грошових коштів кредиту на платіжну картку відповідача, зазначену останнім в Особистому кабінеті клієнта Товариства та в пункті 2.1 Договору. 22 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу № 015-220221, відповідно до умов якого ТОВ ««ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало (відступило) за плату ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в Реєстрі боржників. В тому числі Права Вимоги за кредитним договором №230705 від 30.10.2019, який було укладено між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] . Зазначене підтверджується також витягом з реєстру прав вимог № 015-220221 від 22 лютого 2021 року, сформованого ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» 05 лютого 2024 року, згідно якого відповідач є в переліку боржників під № 467. Після цього, 05 лютого 2024 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 20240205/1, згідно умов якого ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» набуло права нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», в тому числі й право вимоги до [PERSON] , за що, відповідно до платіжної інструкції № 406 від 06 лютого 2024 року, було здійснено оплату ціни придбання. Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» неодноразово вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору, зокрема на поштову адресу відповідача були відправлені повідомлення про зміну Кредитора та досудова вимога про погашення кредитної заборгованості. Згідно витягу з Реєстру прав вимоги № 20240205/1, сформованого 02 вересня 2024 року боржник [PERSON] на підставі Кредитного договору № 230705 від 30.10.2019 має непогашену заборгованість на загальну суму 8\~772,51 гривент, з яких: 2\~199,00 гривень сума залишку заборгованості за тілом кредиту; 5\~194,20 гривень сума залишку заборгованості за відсотками, 1\~378,51 інфляційне збільшення, що підтверджується також розрахунком заборгованості (випискою з особового рахунку). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Статтею 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув. Отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 2\~200,00 гривень підтверджено Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 230705 від 30.10.2019, графіком платежів, паспортом споживчого кредиту, розрахунком заборгованості (випискою з особового рахунку) [PERSON] . З довідки № 4482-ВП від 07.02.2024 вбачається, що через платіжний сервіс WayForPay Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанкова компанія «Вей фор пей», 30.10.2019 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» здійснило успішну операцію з переказу грошових коштів за номером картки клієнта, зазначеної в пункті 2.1 Кредитного договору в сумі 2\~200,00 гривень. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одним із видів договорів, є договір приєднання, яким відповідно до частини першої статті 634 Цивільного кодексу України є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як передбачено статтею 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно частини другої статті 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, враховуючи, що між сторонами у справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, внаслідок чого через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 230705 від 30.10.2019 утворилася заборгованість в сумі 8\~772,51 гривент, з яких: 2\~199,00 гривень сума залишку заборгованості за тілом кредиту; 5\~194,20 гривень сума залишку заборгованості за відсотками, 1\~378,51 інфляційне збільшення, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з квитанції від 23.12.2024 №1012, позивачем при пред`явленні позовної заяви через систему «Електронний суд» сплачено судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджений судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн. Щодо оплати професійної правничої допомоги то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Таким чином, виходячи із вимог розумності та справедливості, враховуючи складність справи, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, витрати на професійну правничу допомогу слід зменшити з 7 000,00 грн до 3\~500,00 грн. Таким чином, на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі (2 422,20 грн. + 3\~500,00 грн), що становить 5\~922,20 грн.

Outcome: approved