Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Представник акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі АТ «ПУМБ») Киричук Г.М., через систему «Електронний суд», звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 130\~085,16 грн. та 2422,40 грн. судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] кредитні договори: 19 травня 2020 року кредитний договір № 2001594834301, за яким позичальнику видано кредит у сумі 40\~000 грн; 15 жовтня 2020 року кредитний договір № 1001708765001, за яким позичальнику видано кредит у сумі 70\~000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31 жовтня 2024 року складає: по кредитному договору від 19 травня 2020 року № 2001594834301 у загальному розмірі 61\~736,88 грн., з яких 39\~993,64 грн. -\~заборгованість за кредитом, 21\~743,24 грн.\~- заборгованість за процентами; по кредитному договору від 15 жовтня 2020 року № 1001708765001 у загальному розмірі 68\~348,28 грн., з яких 38\~197,58 грн. заборгованість за кредитом, 11,58 грн. заборгованість за процентами, 30\~139,12 грн. заборгованість за комісією. Позивач просить стягнути на користь АТ «ПУМБ» з відповідача вищезазначену заборгованість та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій просить стягнути вказану заборгованість, справу розглядати за її відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав та про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до\~ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої\~статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи вимоги\~ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 19 травня 2020 року [PERSON] підписав заяву № 2001594834301 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «ПУМБ». Згідно вказаної заяви [PERSON] встановлено кредитний ліміт на суму 30 000 гривень, який відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту збільшено до 40\~000 грн., на строк 12 місяців, який зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на той самий строк у разі відсутності заперечень будь-кого із сторін, та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 47,88 % річних; 15 жовтня 2020 року [PERSON] підписав заяву № 1001708765001 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «ПУМБ». Згідно вказаної заяви [PERSON] встановлено кредитний ліміт на суму 70 000 гривень на строк 36 місяців, сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,01 % річних та сплатою комісії за обслуговування кредитною заборгованістю 2,99%. [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитування, з графіком платежів та повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, суми комісійної винагороди за договором, про що свідчить його особистий підпис на зазначених заявах. На виконання умов кредитних договорів № 2001594834301 від 19 травня 2020 року АТ «ПУМБ» та № 1001708765001 від 15 жовтня 2020 року надав кошти відповідачу у повному розмірі, що підтверджується даними виписок про рух коштів по договорам за період з 19 травня 2020 року по 31 жовтня 2024 року та з 15 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2024 року відповідно. Згідно представлених АТ «ПУМБ» розрахунків заборгованості вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти і користувався ними, частково, але несвоєчасно повертав банку грошові кошти, у зв`язку з чим заборгованість [PERSON] станом на 31 жовтня 2024 року за кредитним договором № 2001594834301 від 19 травня 2020 року становить 61\~736,88 грн., з яких 39\~993,64 грн. -\~заборгованість за кредитом, 21\~743,24 грн.\~- заборгованість за процентами; по кредитному договору від 15 жовтня 2020 року № 1001708765001 у загальному розмірі 38\~209,16, з яких 38\~197,58 грн. заборгованість за кредитом, 11,58 грн. заборгованість за процентами. Статтею 11 ЦК України\~встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~(положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2\~ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що [PERSON] 19 травня 2020 року укладений кредитний договір № 2001594834301 та 15 жовтня 2020 року укладений кредитний договір № 1001708765001, за умовами яких [PERSON] надано кредити в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти за користування даними коштами в порядку, визначеному договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не виконав зобов`язання за кредитними договорами, а тому з нього на користь АТ «ПУМБ» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 2001594834301 від 19 травня 2020 року становить 61\~736,88 грн., з яких 39\~993,64 грн. -\~заборгованість за кредитом, 21\~743,24 грн.\~- заборгованість за процентами; по кредитному договору від 15 жовтня 2020 року № 1001708765001 у загальному розмірі 38\~209,16, з яких 38\~197,58 грн. заборгованість за кредитом, 11,58 грн. заборгованість за процентами, а всього 99\~946,04 грн. Щодо стягнення комісії по кредитному договору № 1001708765001 від 15 жовтня 2020 року суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції на час виникнення правовідносин встановлено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит (частина друга цієї статті). Частиною 5 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на час виникнення правовідносин, встановлено норму за якою умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 зазначено, що у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, але цей Закон розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. У цій постанові викладено правовий висновок, за яким умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи те, що позивачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору, укладеного між позивачем та ТОВ «ФК «ЦФР», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно (за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем) в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №\~202/5330/19\~зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору, в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін. Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору. Умовами кредитного договору можуть визначатися додаткові (акцесорні) зобов`язання сторін. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору. Як зазначив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року (справа №204/224/21), якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша\~статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). Судом встановлено, що у кредитному договорі № 1001708765001 від 15 жовтня 2020 року не визначений перелік додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які встановлена комісія, а тому АТ «ПУМБ» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи вищевикладене, вимоги щодо стягнення заборгованості по комісії в сумі 30\~139,12 грн. задоволенню не підлягають. Слід зазначити, що відповідач вільно погодився на укладення договору на вказаних вище мовах підписавши їх, заперечень проти виниклої заборгованості та розрахунку не подав. За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованість за вищевказаними кредитними договорами на загальну суму 99\~946,04 грн. Відповідно до ч. 1, та ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов АТ «ПУМБ» задоволено частково на 76,83 % (99\~946,04 грн. х 100: 130\~085,16), а тому з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 861 грн. 13 коп. (2422,40 грн. х 76,83 :100). На підставі викладеного,

Outcome: partial