Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вказаною заявою та просить суд встановити факт належності їй Державного акту про право постійного користування земельною ділянкою, виданого на ім`я [PERSON] , розміром 1.0 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованій на території Секретарівської сільської ради народних депутатів Біляївського р-ну, Одеської області від 20 лютого 1996 року, р/н 121. Свої вимоги мотивує тим, що за заявницею закріплено право постійного користування земельною ділянкою, розміром 1.0 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованій на території Секретарівської сільської ради народних депутатів, Біляївського району, Одеської області, згідно Державного акту на право постійного користування землею від 20 лютого 1996 року, р/н: 121. В даному Державному акту, прізвище заявниці записано неправильно [PERSON] , дана обставина перешкоджає їй оформленню, згідного діючого законодавства, право власності на дану земельну ділянку, у зв`язку із чим, заявниця звернулась до суду з вказаною заявою. До судового засідання заявниця та її представник не з`явилися, але представник заявниці надав до суду заяву, в якій просив справу слухати участі представника. Представник Вигодянської сільської ради до судового засідання не з`явився, але надав заяву, в якій просив справу слухати без участі представника та не заперечував проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування землею від 20.02.1996 року, зареєстрованого за № 121, належить земельна ділянка площею 1,0 га, що розташована на території Секретарівської сільської ради. Заявниця звернулася до Вигодянської сільської ради щодо виправлення помилки в Державному акті на право постійного користування землею, проте листом №104/К-90 від 12.08.2024 року заявниці повідомлено, що виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається, а тому для виправлення розбіжностей в паспорту та державному акті на право постійного користування землею рекомендовано звернутися до суду. Той факт, що державний акт на право постійного користування землею від 20.02.1996 року, відповідно до якого заявниці передана у власність земельна ділянка площею 1,0 га, яка розташована на території Секретарівської сільської ради, в прізвищі заявниці було допущено помилку та вірним є « [PERSON] », підтверджується паспортом громадянина України [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 21.01.1998 року; картка фізичної особи платника податків видана на ім`я [PERSON] , свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 30.11.1957 року, де прізвище заявниці вказано [PERSON] . За змістом частини першої статті 293 ЦПК України (далі ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved