Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна , що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, посилаючись на те, що з 26.05.1990 перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від данного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не мають. Рішенням Доманівського районного суду від 29.03.2024 шлюб між ними розірвано . Під час перебування у шлюбі, сторони за спільні кошти набули у власність нерухоме майно, до складу якого входить житловий будинок , розташований по [ADDRESS] . Право власності на зазначене майно зареєстровано за відповідачем [PERSON] та видано на його імя правовстановлюючий документ. Враховуючи, що право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна зареєстровано на ім`я відповідача, позивачка не має можливості скористатися своїм правом власності на частину цього будинку, а тому звернулася до суду з позовом про поділ майна. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги та просила про їх задоволення. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення уточнених позовних вимог заперечували посилаючись на те, що позивачка може ще повернутися в сімю, проти чого відповідач заперечувати не буде..На думку відповідача, якщо позивачку визнають власником на 1/2 частину будинку, вона може розпорядитися ним, а відповідач цього не бажає. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку . Із матеріалів справи вбачається, що сторони з 26 травня 1990 перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішення суду від 29.03.2024 розірвано, про що свідчить копія заочного рішення у справі №475/47/24 . Від даного шлюбу сторони мають повнолітніх дітей. За час перебування у шлюбі сторони за спільні кошти подружжя набули у власність шляхом будіництва, нерухоме майно, а саме - житловий будинок житловою площею 46.6 кв.м , загальною площею 72.2 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності на житловий будинок зареєстровано за [PERSON] та підтверджується копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] від 24.02.2005 ,видане на підставі рішення виконавчого комітету Доманівської селищної ради від 03.02.2005, №06 , копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.02.2005р. та відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно.. Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме-житловий будинок за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі рішення виконкому Доманівської селищної ради від 03.02.2005р. за № 6. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства Вознесенського міжміського бюро технічної інвентаризації номер витягу 6598842 від 24.02.2005, реєстраційний номер: 10007735, номер запису 2081 в книзі №15, за [PERSON] на праві власності зареєстровано будинок [ADDRESS] . Право власності на житловий будинок підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно , індексний номер витягу 418770278 сформований 20.03.2025 ЦНАП Доманівської селищної ради. Згідно копії титульного листа технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду , за адресою [ADDRESS] , інвентарний номер 2252, реєстровий номер 2081 кн.15, р.№ 10007735 від 27.12.2005 власником є [PERSON] . З відмітки в паспорті позивачки про зареєстроване місце проживання ,вбачається- зареєстрованим місцем проживання [PERSON] з 18.09.2007 є [ADDRESS] . Оригінал свідоцтва про право власності на нерухоме майно відповідач, як власник спірного майна, суду не надав. Відповідач [PERSON] не заперечував в судовому засіданні, що спірний житловий будинок він побудував разом із позивачкою в період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти. Статтями 15, 16 ЦК, статтею 4\~ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. \~Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України). Частинами 1,2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Враховуючи,що спірне майно у виді житлового будинку сторони набули в період шлюбу,за спільні кошти, проти чого відповідач не заперечує, суд приходить до висновку , що зазначений житловий будинок є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, які мають рівні права та рівні частки у нерухомому майні, а тому уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141\~ЦПК, у разі задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000грн.,що документально підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: approved