Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Процесуальні дії по справі Позивач звернувся з позовом до [PERSON] , відповідно до змісту якого просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту у розмірі 74 261,47 грн., яка складається з: 29 111,53 грн - прострочені платежі по тілу кредиту; 44 444,60 грн - прострочені платежі по процентами; 705,34 грн - прострочені платежі за комісією. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору від 24.12.2022 року № 457542-КС-001. Ухвалою від 07.01.2025 Житомирський районний суд Житомирської області справу № 278/6545/24 передав за територіальною підсудністю до Черняхівського районного суду Житомирської області. 03.02.2025 справа № 278/6545/24 надійшла до Черняхівського районного суду Житомирської області. Ухвалою від 05.02.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Розгляд справи по суті призначив на 04.03.2025. Пунктом 10 даної ухвали суд в порядку ст. 84 ЦПК України витребував у АТ "Універсал банк" (ЄДРПОУ: 21133352, місце знаходження: 04082, місто Київ, вул. Автозаводська, будинок 54/19), інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: - рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи інший письмовий доказ, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № [NUMBER] ( та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); - виписки про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 24.12.2022 (дата видачі кредиту) по 30.06.2023 року (дата закінчення терміну кредитування). 26.02.2025 на виконання вимог ухвали суду від 05.02.2025, АТ "Універсал банк" на адресу суду направив інформацію про рух коштів по картці № [NUMBER] платіжна картка на ім`я [PERSON] за період 24.12.2022 - 30.06.2023. Ухвалою від 04.03.2025, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 04.03.2025, суд відклав розгляд справи по суті на 02.04.2025. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. Позов обґрунтовано тим, що 24.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та [PERSON] в електронній формі укладений Договір № 457542-КС-001 про надання кредиту. Позивач доводить, що свої зобов`язання за Договором кредиту виконав, в результаті чого відповідачу надано грошові кошти в розмірі 20 000 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про підтвердження переказу. Позивач пояснює, що 10.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та [PERSON] укладена Додаткова угода №1 до Договору №457542-КС-001 про надання кредиту, даний договір укладений та підписаний в електронній формі, веб-сайт кредитодавця https://bizpozyka.com/. Позивач доводить, що свої зобов`язання за Договором кредиту виконав, в результаті чого відповідачу надано грошові кошти в розмірі 26 000 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про підтвердження переказу, якими відповідач користувався. Позивач зазначає, що зважаючи на ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 14.09.2024 утворилась заборгованість за договором № 457542-КС-001 про надання кредиту, в загальному розмірі 74 261,47 грн. З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом. 02.04.2025 в судове засідання сторони не з`явилися. 10.02.2025 повноважний представник позивача направив суду заяву, згідно якої просив проводити розгляд справи у своїй відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.87-88). Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином шляхом здійснення виклику відповідача в судове засідання від 02.04.2025, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (а.с.102) Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі "Вячеслав Корчагін проти Росії" № 12307/16 - учасник справи, що повідомлявся за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, ухилявся від отримання судової повістки, тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також могла стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як вебсторінка суду. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За нормами ч.1 ст. 281 ЦПК України, про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. 280,281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 02.04.2025. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. У судовому засіданні від 02.04.2025 відповідно до ч.6 ст. 259, ст. 268 ЦПК України, суд підписав скорочене (вступну та резолютивну частину) рішення суду. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 24.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (кредитодавець, позивач) та [PERSON] (позичальник, відповідач) укладений Договір № 457542-КС-001 про надання кредиту (а.с. 22-26), з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до п.2.1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 20000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених договором та правилами надання споживчих кредитів. Пунктом 2.3 договору встановлено строк, на який надається кредит - 16 тижнів, стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,00000000 фіксована, термін дії договору до 15.04.2023, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 42000 грн (п.2.8); комісія за надання кредиту - 3000,00 грн (п. 2.5), даний договір підписаний через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор [NUMBER], на номер телефону [NUMBER] (а.с. 22-26). ТОВ "Бізнес Позика" (позивач) 24.12.2022 направив [PERSON] (відповідачу) пропозицію (оферту) укласти Договір № 457542-КС-001 про надання кредиту (а.с.27-31). 24.01.2022 відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 101001-КС-007 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а.с.32-36). Згідно із п.7.4.4 договору позичальник ознайомлений з договором та правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, та відповідно, умов договір з вільним волевиявленням. Для укладання вищевказаного електронного кредитного договору № 457542-КС-001 від 24.12.2022 сторони вчинили дії в ІТС Товариства на сайті https://bizpozyka.com/ (а.с. 42-43). Паспортом споживчого кредиту, що підписаний відповідачем електронним підписомза допомогою одноразового ідентифікатора [NUMBER], 24.12.2022, встановлено суму кредиту - 20000, 00 грн, строк кредитування - 16 тижнів, мета отримання кредиту - на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом, протягом трьох робочих днів, тип процентної ставки - фіксована, комісія за надання кредиту - 3000,00 грн (а.с.20-21). До матеріалів справи долучено правила надання споживчих кредитів ТОВ "Бізнес Позика" затверджені наказом директора ТОВ "Бізпозика" від 27.06.2022 № 13-ОД (а.с. 48-57), а також витяг з анкети клієнта [PERSON] (65-67). Термін дії договору кредити сторонами погоджено до 15.04.2023 (п.2.7). 10.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (кредитодавець, позивач) та [PERSON] (позичальник, відповідач) укладена додаткова угода №1 до Договору № 457542-КС-001 про надання кредиту від 24.12.2022 (а.с. 39), яка підписана через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор [NUMBER], на номер телефону [NUMBER] (а.с. 39). ТОВ "Бізнес Позика" (позивач) 10.03.2023 направив [PERSON] (відповідачу) пропозицію (оферту) укласти Додаткову угоду №1 до Договору № 457542-КС-001 про надання кредиту від 24.12.2022 (а.с.40). 10.03.2023 відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Додаткової угоди №1 до Договору № 457542-КС-001 про надання кредиту від 24.12.2022, на умовах визначених офертою (а.с.41). Для укладання вищевказаної електронної Додаткової угоди №1 до договору про надання кредиту № 457542-КС-001 від 24.12.2022 сторони вчинили дії в ІТС товариства на сайті https://bizpozyka.com/ (а.с. 44). Згідно паспорта споживчого кредиту позичальник ознайомився з умови кредитування, загальними витратами, орієнтовною вартість кредиту, та порядком повернення кредиту, штрафними санкціями у разі прострочення платежів ( а.с. 37-38). Відповідно до п. 1 Додаткової угоди №1 до договору № 457542-КС-001 визначено що кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на 10.03.2023 сума неповернутого позичальником кредиту отриманого відповідно до умов договору становить 6,435,46 грн. Відповідно до п. 3 Договору кредиту, ТОВ "Бізнес Позика" після укладення додаткової угоди та збільшення суми кредиту сторони узгодили, що загальна сума отриманого кредиту становить 32 435,46 грн (п.1 та п.2,1 додаткової угоди); орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 10329,97 процентів; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 66 648,61 грн. Строк кредиту визначено (п.5.1 додаткової угоди до договору) - 16 тижнів, терміном дії договору визначено дату 30.06.2023 року( п.5.6 додаткової угоди). Згідно п.5.7 додаткової угоди до договору, яку викладено в новій редакції, а саме "3.2. протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаного у п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів, що наведено (а.с. 39). Згідно довідки про підтвердження переказу та інформаційної довідки про успішну транзакцію [PERSON] перераховано кошти 24.12.2022 в сумі 20 000 грн, та 10.03.2023 в сумі 26 000 грн. (а.с. 46,47). Відповідно до листа АТ "Універсал Банк" платіжна картка № [NUMBER] була емітована банком, на ім`я [PERSON] (а.с. 95), згідно інформації про рух коштів на банківську картку № [NUMBER] , яка відкрита на ім`я [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) 24.12.2022 року зараховані грошові кошти у сумі 20000,00 грн. та платежем за 10.03.2023 в сумі 26000 грн, суд встановив, що відповідач користувався наданими позивачем кредитними коштами (а.с. 96-98). Згідно розрахунку позивача заборгованості за кредитом, станом на 14.09.2024 утворилась заборгованість за договором № 457542-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 74 261,47 грн, що складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту - 29 111,53 грн ; - суми прострочених платежів по процентах - 44 444,60 грн; - суми прострочених платежів за комісією - 6 194,66 грн (а.с. 13-18). Оскільки відповідач допустив порушення виконання прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності з ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правовідносини між сторонами склалися у зв`язку з підписанням відповідачем договору № 457542-КС-001 про надання кредиту від 24.12.2022, та підписанням додаткової угоди до договору № 457542-КС-001 від 10.03.2023 який за своєю правовою природою є договором позики. Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за договором № 457542-КС-001 про надання кредиту від 24.01.2022 та наданого кредиту по додаткової угоді до договору № 457542-КС-001 від 10.03.2023. Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту, а також факт укладення договору на умовах зазначених позивачем. За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8, 12 ст. 11 даного Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону №675-VIII визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно зі ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що [PERSON] не виконав в повному обсязі передбачених кредитним договором обов`язків по поверненню одержаних в якості кредиту грошових коштів та сплати процентів за користування кредитом, що у свою чергу відповідно до закону та умов договору порушило права позивача. Перевіривши розрахунок позивача суд встановив , що в частині заборгованості по тілу кредиту та заборгованості по процентам за користування кредитом він є обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що заявлений у відповідності до норм договору. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача: 29 111,53 грн заборгованості за тілом кредиту; 44 444,60 грн заборгованість за процентами. Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в розмірі 705,34 грн, то суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову в цій частина, виходячи з таких обставин. Стягнення із [PERSON] комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а саме за дії, які банк здійснює на власну користь (електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо), або за дії, які позичальник здійснює на користь банку, чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин, протиріч ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Зазначене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 по справі № 363/1834/17 та не суперечить постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 по справі № 496/3134/19, на яку посилаються сторони. Зокрема, у справі № 496/3134/19 суд касаційної інстанції констатував, що "умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" (п. 31.33). Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22) зроблений висновок, що оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником. За викладених обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову в цій частині. Розподіл судових витрат Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 399,39 грн судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial