Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

06.11.2024 року адвокат Зубченко І.І. в інтересах позивача [PERSON] звернулася в суд із позовом, сформованим в системі «Електронний суд», до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Вимоги мотивує тим, що у позивача з відповідачем є п`ятеро спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірваний, діти проживають з позивачем. Зазначає, що відповідач кошти на утримання дітей надає не регулярно та не в достатньому розмірі. Діти ростуть і кожного сезону п`ятеро дітей потребують новий одяг взуття, білизну. Крім того, значні витрати йдуть на харчування дітей, їх розвиток, а також на сезонні лікування простудних захворювань. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духового, морального і соціального розвитку дітей. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Крім того, найменшій дитині ще не виповнилося трьох років. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти в розмірі\~1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~на утримання\~дітей:\~дочки-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та синів\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] до досягнення дітьми повноліття. Також стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку. В судове засідання позивач - [PERSON] та її представник, адвокат Зубченко І.І. не прибули. Натомість на адресу суду 18.11.2024 року [PERSON] направила письмову заяву сформовану в системі «Електронний суд», в якій просила розглянути дану справу без її, як представника, участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задоволити. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав. Суду пояснив,\~що дійсно\~він перебував\~у шлюбі\~з позивачем\~ [PERSON] .\~За час\~перебування у\~шлюбі \~в них\~народилося троє\~дітей:донька - [PERSON] , [INFO] та сини - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Вони з дружиною та дітьми зареєстровані та спочатку проживали в квартирі, що в [ADDRESS] . Через деякий час сімейні стосунки у них погіршилися і рішенням Надвірнянського р-нного суду від 14.03.2019\~року даний шлюб було розірвано. Неповнолітніх дітей залишено проживати з матір`ю - [PERSON] . Зазначає, що в подальшому його колишня дружина почала проживати в орендованій нею квартирі по [ADDRESS] , а він в будинку своїх батьків, який розташований в [ADDRESS] . Їхня старша дочка - [PERSON] категорично відмовилася проживати разом з матір`ю та спілкуватися з нею і вже більше року також проживає з ним у його батьків (її бабусі та дідуся). Питання її проживання перевірялося навіть службою у справах дітей Надвірнянської м/ради, якій [PERSON] надавала письмові пояснення щодо небажання проживати з матір`ю (а.с.45). Стверджує, що інші діти: хлопчики - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] теж проживають разом з ним та його батьками ( [PERSON] та [PERSON] трохи більше року, [PERSON] та [PERSON] близько півроку), оскільки їхня мати, а його колишня дружина [PERSON] заявила, що хлопців повинен виховувати батько, тому вони мають і проживати з ним (батьком). Крім того вказав, що його колишня дружина йому пояснила, що вона веде активний спосіб життя, займається різними видами діяльності, має багато захоплень, в зв`язку з чим не взмозі займатися дітьми. Відповідно, він разом з своїми батьками утримує та виховує всіх дітей. Вказує, що мати (позивач) інколи приходить до дітей, бере їх (окрім [PERSON] ) на прогулянку, деколи до себе в гості на орендовану квартиру, однак жодного разу діти в неї не ночували - вона їх приводила назад і залишала йому. Вважає, що оскільки діти не проживають з матір`ю, утримує їх також він та його батьки, правових підстав для стягнення з нього аліментів немає. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Вислухавши пояснення відповідача [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , взявши до уваги думку малолітнього [PERSON] , дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що\~сторони по справі з 22.12.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання у подружжя народилося троє дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що\~підтверджується свідоцтвами про їх народження, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.6-8). З`ясовано також, що даний шлюб розірвано згідно рішення Надвірнянського р-нного суду від 14.03.2019 року (справа №348/2422/18). Неповнолітніх дітей від шлюбу: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з позивачем - [PERSON] . В подальшому,\~вже після\~розірвання шлюбу,\~у [PERSON] \~та [PERSON] \~народилося ще\~двоє дітей\~- [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] (а.с.9-10). Таким чином у сторін по справі є п`ятеро спільних дітей, що не заперечуються сторонами. Представник позивача в інтересах [PERSON] , з підстав наведених у позові, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти в розмірі\~1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~на утримання\~дітей:\~дочки- [PERSON] , [INFO] та синів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до досягнення дітьми повноліття, а також стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення найменшим сином [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку. Разом з тим судом встановлені і наступні обставини: Правовідносини між сторонами по справі виникли з приводу утримання неповнолітніх дітей. Вказані правовідносини регулюються нормами\~ СК України. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 84 СК України передбачено і стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Судом перевірено, що на момент звернення позивача із даним позовом до суду діти сторін по справі є неповнолітніми. Позивач [PERSON] в своїй позовній заяві стверджує, що діти проживають з нею, відповідач [PERSON] наполягає на тому, що діти проживають з ним. Зокрема, як вбачається з долученого відповідачем до матеріалів справи акту обстеження умов проживання дітей №275 складеного депутатом Надвірнянської м/ради [PERSON] , в ході обстеження умов проживання дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено, що дані неповнолітні діти, їхня мати - [PERSON] та батько [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, при відвіданні їхнього місця реєстрації депутатом в процесі спілкування з сусідами з`ясовано, що діти разом з батьком постійно проживають в будинку дідуся і бабусі, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Інформації про те, де на даний час проживає їхня мати - [PERSON] , комісія не отримала. В подальшому депутатом було встановлено, що вже більше року неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають в будинку дідуся [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та батько - близько півроку. Матеріально утримує та виховує їх батько, який працює, а також дідусь і бабуся. Вони ж відводять дітей в школу і дитячий садок та забирають їх звідти, забезпечують дітей всім необхідним (одяг, продукти харчування, іграшки та інше), цікавляться їхнім навчанням, слідкують за здоров`ям. Зі слів батька дітей [PERSON] , з [PERSON] він розлучений. Вона ( [PERSON] ) проживає сама на знімній квартирі в [ADDRESS] . Наведене підтверджене дідусем [PERSON] та дітьми [PERSON] і [PERSON] . Також батько [PERSON] повідомив, що його колишня дружина і мати дітей приходить до них, і, або гуляє недалеко від будинку, або на декілька годин забирає до себе на квартиру. Однак діти в неї не ночують. Вона приводить їх назад до батька, пояснюючи це тим, що їй важко з дітьми. При спілкуванні з старшими дітьми також встановлено, що вони бажають проживати з своїм батьком, дідусем та бабусею, які піклуються про них, виховують, люблять та забезпечують всім необхідним. Проживати з матір`ю - [PERSON] діти відмовляються (а.с.38). Допитана в судовому засіданні в присутності представника Служби у справах дітей Надвірнянської м/ради - Попової Н.В. в якості свідка неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що вона навчається на І-му курсі ВСП «Надвірнянський\~фаховий \~коледж НТУ»\~ та\~вже більше\~року проживає\~з татом,\~бабусею та дідусем в їхньому (дідуся та бабусі) будинку по [ADDRESS] . ЇЇ мати - [PERSON] не проживає разом з ними, а живе по [ADDRESS] на зйомній квартирі, з якої вона (мати) її виселила. Стверджує, що їй добре жити з татом у бабусі з дідусем. Тато працює на роботі і зароблені гроші витрачає на неї та молодших братів, які також проживають з ними, цікавиться їхнім життям. На їхні потреби при необхідності дід та баба також витрачають гроші з своїх пенсій. Іноді бабуся ще їздить на тимчасові заробітки. Мама ними не цікавиться. Зазначає, що недавно хворів молодший брат [PERSON] і знаходився в дитячій лікарні. Біля нього по черзі ночували тато, бабуся та дід, а мама не ночувала жодного разу. Також по черзі тато та дідусь возять її на навчання в коледж, а молодших братів в садочок та школу, а потім забирають звідти. З пояснень наданих в судовому\~засіданнінеповнолітнім свідком [PERSON] , в присутності представника Служби у справах дітей Надвірнянської м/ради - Попової Н.В., встановлено, що він навчається в 8-му класі Надвірнянського ліцею №1 ім. В.Чорновола та вже десь півроку проживає в [ADDRESS] з батьком, дідом та бабою. Ствердив, що мама не хоче щоб вони жили з нею, каже що їй важко з ними. Деколи мама забирає до себе його молодших братів [PERSON] та [PERSON] , однак тільки на деякий час. Зазначає що йому добре з батьком у бабусі з дідусем. Тато все йому купує (речі, іграшки і т.д.). З показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вбачається, що він є сусідом батьків відповідача [PERSON] . Позивача - [PERSON] знає як колишню невістку сусідів, відповідача знає як їхнього сина. Підтверджує ту обставину, що дійсно їхній син - [PERSON] і його п`ятеро дітей проживають в будинку, що на [ADDRESS] разом з ними (батьками). [PERSON] , коли не працює, відвозить дітей в школу, чи на додаткові уроки, а найменшого в дитячий садок. Коли син працює, дітей відвозить та привозить дід - [PERSON] . Повертається син з роботи, то йде гуляти з дітьми. Колишню дружину [PERSON] та матір дітей бачив десь місяць або два місяці тому. Вона взяла найменшого хлопчика [PERSON] , погуляла з ним деякий час, а потім дитину повернула і сама пішла геть. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона часто приходить в гості до матері та батька відповідача [PERSON] тому їй відомо, що їхній син з п`ятьма дітьми також проживає разом з ними (батьками) в будинку, що в [ADDRESS] . Дітей забезпечує (утримує) батько і дід з дружиною. Як вбачається з показань допитаного в якості свідка [PERSON] його син -відповідач по справі - [PERSON] з невісткою (позивачем) на даний час розлучені. За час спільного проживання в них народилося п`ятеро дітей. Через деякий час після розлучення невістка з сином проживати перестала. Стверджує, що його син [PERSON] з дітьми (а його внуками) проживають у його будинку по [ADDRESS] ,що в м. Надвірна. [PERSON] внучка [PERSON] , хлопці [PERSON] та [PERSON] проживають в нього більше року, а [PERSON] та найменший [PERSON] - вже більше півроку. З матір`ю діти не живуть, бо вона каже, що не взмозі займатися ними. Зазначає, що мати приходить до дітей, бере їх гуляти, поспілкується з ними і потім відводить назад до них. Буває, що купляє дітям якісь гостинці. Матеріально утримує дітей їхній батько і він (дід) з своєю дружиною (бабусею). Діти не хочуть проживати з своєю мамою. Зазначає, що наймолодшому хлопчикові виповнився недавно один рік, він ночує з батьком, а коли той йде на роботу, де працює позмінно, то залишається з внуком, який є дуже контактною дитиною, він або баба. Також вони з сином по черзі відвозять дітей в садок, школу, коледж та забирають звідти. По черзі вони, а також бабуся, ночували і тоді, коли захворів [PERSON] і попав в дитячу лікарню. [PERSON] - позивач по справі, прийшла тільки на кілька годин провідати його. Суд також вислухав думку семирічного [PERSON] , який в присутності представника Служби у справах дітей Надвірнянської м/ради - Попової Н.В. заявив, що мама приходить до нього нечасто, з мамою жити він не хоче, не скучає за нею. Йому добре з татом у будинку бабусі з дідусем. В зв`язку з цим суд акцентує, що у контексті віку дитини при її опитуванні ВС у\~постанові від 25 березня 2019 року у справі № 165/2240/16-ц (провадження № 61-29942св18)\~зауважив, що при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини надається належна увага згідно з її віком і зрілістю. Встановлені судом обставини не спростовані в судовому засіданні позивачем та її представником. При цьому матір дітей - [PERSON] доказів того, що діти проживають з нею не надала. Таким чином суд вважає, що зібрані по справі докази підтверджують, що всі п`ятеро неповнолітніх дітей проживають з батьком [PERSON] , який і утримує їх матеріально. Відповідно до\~ч.1\~ст.3\~Конвенції про\~права дитини\~від 20\~листопада 1989\~року,\~ратифікованої Україною\~27\~лютого 1991\~року,\~частин 7,\~8\~\~ст.8\~СК України\~в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст.2,\~8\~З-ну\~України «Про\~охорону дитинства»завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.8 З-ну України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Водночас ч.3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом достовірно встановлено, що неповнолітні діти - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У матеріалах справи, на переконання суду, відсутні беззаперечні та достатні докази, які б свідчили про зворотнє. З даного приводу суд констатує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на всі зазначені вище, повно та всебічно з`ясовані обставини, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов\~до висновку,\~що взадоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку - слід відмовити. Відносно розподілу судових витрат між сторонами, суд приходить до наступного висновку: У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 З-ну України «Про судовий збір»\~\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] , яка звільнена від сплати судового збору в справах даної категорії, підстави для стягнення з відповідача даних судових витрат відсутні, тому судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції, у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Що стосується стягнення з відповідача [PERSON] витрат, пов`язаних з наданням позивачу [PERSON] правової допомоги, суд приходить до наступного висновку. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Однак, оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] , заявлені нею витрати в сумі 13000 грн. за надання правової допомоги стягненню з відповідача [PERSON] - не підлягають. На підставі ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.09.1991 року, ст.ст.180, ч.3 ст.181 СК України, п.3 ч.1 ст.5 З-ну України «Про судовий збір»,\~

Outcome: dismissed