Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, зазначивши, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,44 га, що знаходиться на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3524010100:02:003:0487, на підставі Державного акту на право власності на землю серії КР №103597. Нещодавно [PERSON] дізнався про накладений арешт ВДВС у Новоукраїнському районі та заборону відчуження на все його рухоме та нерухоме майно. Згідно листа направленого на запит адвоката, арешт №5132126 від 14.06.2007 року було накладено згідно постанови АА №945124 від 11.06.2007 року Новоукраїнським ВДВС, та арешт №7207364 від 19.05.2008 року накладений ВДВС Новоукраїнського РУЮ згідно постанови АА №957403 від 18.11.2002 року. Станом на 13.02.2025 року на виконанні у відділі ДВС відсутні виконавчі провадження відносно [PERSON] , провадження знищені за строком зберігання. Іншим шляхом позивач не може відновити порушене право, тому він звернувся до суду. В судове засідання учасники справи не з`явились. Представник відповідача та третьої особи подали заяви про розгляд справи у відсутність. Відзив не надійшов. Відповідно до положень ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. Дослідивши забрані по справі докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,44 га, що знаходиться на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3524010100:02:003:0487, на підставі Державного акту на право власності на землю серії КР №103597 від 29.07.2008 року (а.с.11-14). Згідно інформаційної довідки №418156021 від 17.03.2025 року на належну позивачу земельну ділянку зареєстрована заборона №7207364 від 19.05.2008 року реєстратором Кропивницької державної нотаріальної контори №1, підстава обтяження постанови АА №957403 від 18.11.2002 року ВДВС Новоукраїнського РУЮ, та зареєстровано арешт майна за №5132126 від 14.06.2007 року Новоукраїнською районною державною нотаріальною конторою на підставі постанови АА №945124 від 11.06.2007 року Новоукраїнського ВДВС (а.с. 14-16). Згідно листів ДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за № 706 від 24.01.2025 р. №1958 від 13.02.2025 р. знати арешти та надати будь-яку іншу інформацію неможливо, оскільки завершився строк зберігання виконавчих проваджень. У відділі відсутні виконавчі провадження відносно [PERSON] (22, 23). В інший спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право позивач не може. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Зазначені правовідносини регламентуються: -\~ст. 4 ЦПК України, за якою кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; -\~ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом; -\~ст. 391 ЦК України, за якою власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. -\~ст. 34 Закону України "Про нотаріат", відповідно до якої нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: зокрема, накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації; - ч. 4\~ст. 31-2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", згідно з якою державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до\~Закону України "Про нотаріат"\~проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям; - п. 5.1. Глави 15 Розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5, за яким нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Згідно із ч. 5ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Пункт 5 ч. 2 ст.\~27\~Закону України\~"Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" визначає, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна. Згідно із п. 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони. Таким чином, накладення арешту та заборони на нерухоме майно та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за відсутності виконавчого провадження, обмежує права позивача як власника та позбавляє можливості в повній мірі користуватися, володіти та розпоряджатися належним йому майном, що є неприпустимим. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на реалізацію своїх майнових прав, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб. На підставі наведеного, ст.ст.\~386,\~391 ЦК України, ст.ст.\~258,\~259,\~263-266,280-289 ЦПК України, суд

Outcome: approved