Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Представником позивача адвокатом Голиком Євгеном Валерійовичем в інтересах позивача, [PERSON] , пред`явлено до суду позов до відповідача, Семенівської міської\~ради Новгород-Сіверського\~району Чернігівської\~області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, в якому представник позивача просив: «визнати за [PERSON] , [INFO] , право приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами вцілому, який розташований по [ADDRESS] ; справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначив про те, що в [ADDRESS] розташований житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, в якому на даний час мешкає позивач. 01 червня 1988 року на підставі рішення виконавчого комітету Семенівської районної Ради народних депутатів № 122 від 20 травня 1988 року позивачу було видано свідоцтво на право приватної власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке було зареєстровано Н- Сіверським бюро технічної інвентаризації 20 червня 1988 року за реєстровим № 39. Відповідно до вказаного свідоцтва вищевказане домоволодіння належить колгоспному двору, а позивач являється головою колгоспного двору. В середині 1990 року колгоспні двори були ліквідовані і з цього часу вважається, що будинок розташований не на землях колгоспу, а на землях Миколаївської сільської ради Семенівського району Чернігівської області (на даний час Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області). Після ліквідації колгоспних дворів, позивач, маючи законні підстави, але будучи юридично не обізнаною, не оформила право власності на домоволодіння, в якому мешкала. Про те, що позивач мала право на майно, яке належало колгоспному двору, роз`яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Зокрема, підпунктом а) пункту 6 вказаної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили право вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на даний час зареєструвати право власності на житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , позивач не може, так як право власності на домоволодіння оформлено на колгоспний двір, а не на неї, а вона вважається тільки головою колгоспного двору. Враховуючи ту обставину, що на даний час позивач не має можливості оформити право власності на свій житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який фактично є її власністю, яким вона володіє багато років, та розташований по [ADDRESS] , позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є - визнання права. Рішенням Семенівської міської ради Чернігівської області від 24 грудня 2020 року № 98 позивачу була передана у власність земельна ділянка площею 0,2475 га (кадастровий номер 7424784001:01:001:0048) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] . Своє право власності на вказану земельну ділянку, яка розташована під спірним будинком, позивач зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15 січня 2021 року. Ухвалою судді від 21 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 09 квітня 2025 року. Позивач [PERSON] а у судове засідання не з`явилася, доручила представляти свої інтереси в суді адвокату Голику Євгену Валерійовичу. \~ \~ \~ \~У судове засідання представник позивача - адвокат Голик Євген Валерійович не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду подав письмову заяву, згідно даних якої просив розгляд даної справи провести без його участі та без участі позивача, позов підтримує в повному обсязі, просив його задовольнити повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача, Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, Семенівський міський голова Новгород-Сіверського району Чернігівської області Деденко Сергій Іванович у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, подав до суду письмову заяву, згідно даних якої просив розглянути справу без представника Семенівської міської ради протягом усіх судових засідань, у задоволенні позовних вимог міська рада не заперечує. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне задовольнити позов повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що в [ADDRESS] розташований житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, в якому на даний час мешкає позивач [PERSON] . 01 червня 1988 року на підставі рішення виконавчого комітету Семенівської районної Ради народних депутатів № 122 від 20 травня 1988 року позивачу було видано свідоцтво на право приватної власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке було зареєстровано Н- Сіверським бюро технічної інвентаризації 20 червня 1988 року за реєстровим № 39. Відповідно до вказаного свідоцтва вищевказане домоволодіння належить колгоспному двору, а позивач являється головою колгоспного двору. В середині 1990 року колгоспні двори були ліквідовані і з цього часу вважається, що будинок розташований не на землях колгоспу, а на землях Миколаївської сільської ради Семенівського району Чернігівської області (на даний час Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області). Після ліквідації колгоспних дворів, позивач, маючи законні підстави, але будучи юридично не обізнаною, не оформила право власності на домоволодіння, в якому мешкала. Про те, що позивач мала право на майно, яке належало колгоспному двору, роз`яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Зокрема, підпунктом а) пункту 6 вказаної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили право вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на даний час зареєструвати право власності на житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , позивач не може, так як право власності на домоволодіння оформлено на колгоспний двір, а не на неї, а вона вважається тільки головою колгоспного двору. Враховуючи ту обставину, що на даний час позивач не має можливості оформити право власності на свій житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який фактично є її власністю, яким вона володіє багато років, та розташований по [ADDRESS] , позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є - визнання права. Рішенням Семенівської міської ради Чернігівської області від 24 грудня 2020 року № 98 позивачу була передана у власність земельна ділянка площею 0,2475 га (кадастровий номер 7424784001:01:001:0048) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] . Своє право власності на вказану земельну ділянку, яка розташована під спірним будинком, позивач зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15 січня 2021 року. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки будь-яких заперечень проти позову від відповідача не надійшло, а тому немає ніяких перешкод для визнання права власності на зазначений будинок за позивачем [PERSON] та про винесення рішення по суті справи.

Outcome: approved