Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом, а саме: за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла мама дружини - [PERSON] [INFO] . [INFO] помер вітчим дружини - [PERSON] [INFO] . Після їх смерті відкрилась спадщина на відповідні частини у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Його дружина, [PERSON] успадкувала та оформила право власності на 1/3 частину зазначеної квартири, що належала її матері - [PERSON] . На іншу частину зазначеної квартири вона не встигла оформити право власності, так як [INFO] померла. Звернувшись до нотаріуса з приводу спадкування належного його дружині майна він отримав свідоцтво на спадщину та оформив право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] , щодо іншої частини квартири, яка належала [PERSON] в оформленні спадщини, йому було відмовлено. Інших спадкоємців немає, він з дружиною проживали разом з [PERSON] та фактично прийняли спадкове майно, але за життя його дружина не встигла оформити належним чином майно, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом. 05 серпня 2024 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначення підготовчого судового засідання. 30.09.2024 протокольною ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. 07.11.2024 протокольною ухвалою повернуто на стадію підготовчого судового засідання. 30.09.2025 [PERSON] , [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] , Української міської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Відповідно до якої зазначено, що [INFO] в селі Трипілля Обухівського району помер батько позивачів за зустрічним позовом [PERSON] . З дня його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/3 частину квартири [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] стало відомо, що в Обухівському районному суді перебуває цивільна справа №372/4282/24 за позовом [PERSON] до Української міської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позивачі за зустрічним позовом переконані, що предметом позову є належна померлому [PERSON] , 1/3 частина квартири [ADDRESS] , на яку позивачі мають право, як спадкоємці першої черги. При цьому, [PERSON] позивачі за зустрічним позовом - [PERSON] , та [PERSON] , не залучені до участі в справі як сторони. Протокольною ухвалою суду від 31 січня 2025 року прийнято до спільного розгляду з позовною заявою [PERSON] до Української міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] , Української міської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. 27.02.2025 протокольною ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та письмових поясненнях, щодо зустрічного позову заперечив в повному обсязі, просив відмовити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, щодо зустрічного позову заперечив в повному обсязі, вважає позовні вимоги зустрічного позову безпідставними, тому просив відмовити. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] та представник позивачів за зустрічним позовом, в судовому засіданні зустрічний позов підтримали та просила задовольнити, проти первісного позову заперечують. Представник відповідача за первісним позовом та зустрічним позовом Української міської ради Обухівського району Київської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив слухати справу за їх відсутності, щодо вимог первісного позову та зустрічного позову покладаються на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла мама дружини позивача за первісним позовом - [PERSON] [INFO] . [INFO] помер вітчим дружини позивача за первісним позовом - [PERSON] [INFO] . Після їх смерті відкрилась спадщина на відповідні частини у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Дружина позивача, [PERSON] успадкувала та оформила право власності на 1/3 частину зазначеної квартири , що належала її матері - [PERSON] , а [INFO] померла. Звернувшись до нотаріуса з приводу спадкування належного його дружині майна позивач отримав свідоцтво на спадщину та оформив право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] , щодо іншої частини квартири, яка на лежала [PERSON] в оформленні спадщини, позивачу за первісним позовом було відмовлено. 18.08.2021 року після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 35/2021, що підтверджується копією спадкової справи яка міститься в матеріалах справи. (а.с. 30-83). 15.09.2021 року після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 38/2021, що підтверджується копією спадкової справи яка міститься в матеріалах справи. (а.с. 181-197). 16.10.2023 року після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 56/2023, що підтверджується копією спадкової справи яка міститься в матеріалах справи. (а.с. 84-180). Відповідно до матеріалів спадкової справи №56/2023, після померлої [PERSON] була заведена приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Н.Р. 16 жовтня 2023 року спадкова справа за заявою Позивача, [PERSON] . Відповідно до матеріалів спадкової справи №38/2021, після померлого [PERSON] була заведена приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Н.Р. 15 вересня 2021 року спадкова справа за заявою дружини позивача за первісним позовм [PERSON] . Спадкове майно складається з 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 18 травня 2023 року приватним нотаріусом Щур Н.Р. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку у праві власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , спадкоємиці [PERSON] . Ще 1/3 частка у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 14 березня 2005 року Українською міською радою на підставі розпорядження Української міської ради від 01.12.2004 року за № 596. Померлий [PERSON] , не був рідним батьком [PERSON] , також не усиновлював її, тому [PERSON] не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] , бо не мала документів які підтверджували родинні стосунки, заповіт [PERSON] не залишив. 16 травня 2024 року приватним нотаріусом Щур Н.Р. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 часток у праві власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , спадкоємцю [PERSON] після смерті його дружини [PERSON] . Листом приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Н.Р. від 20.05.2024 року Позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів стосовно підтвердження родинних відносин, рекомендовано звернутись до суду для встановлення родинних стосунків між ним та померлим. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 25.06.2021 року № 771 завідувачем сектору реєстрації місця проживання та ведення РТГ вбачається, що на дату смерті [PERSON] станом на 21.03.2021 року за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані дві особи, а саме [PERSON] та [PERSON] . За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до зустрічної позовної заяви [PERSON] та [PERSON] встановлено, що позивачі за зустрічним позовом є дітьми померлого [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Позивачам за зустрічним позовом стало відомо, що в Обухівському районному суді Київської області перебуває цивільна справа №372/4282/24 за позовом [PERSON] до Української міської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позивачі за зустрічним позовом переконані, що предметом позову є належна померлому [PERSON] 1/3 частина квартири [ADDRESS] , на яку позивачі за зустрічним позовом мають право, як спадкоємці першої черги. При цьому, [PERSON] позивачі за зустрічним позовом - [PERSON] , та [PERSON] , не залучені до участі в справі як сторони. Встановлено, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] , до участі у справі за позовом [PERSON] до Української міської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, як співвідповідачі не залучені. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 38/2021, з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Щур Н.Р. тільки [PERSON] , інші спадкоємці (позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] ) з заявами про прийняття спадщини не звертались. Після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини на спірну 1/3 частину квартири за адресою [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] , звернувся її чоловік [PERSON] (позивач за первісним позовом). В свою чергу, приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. від 20.05.2024 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки не було надано документів підтверджуючих факт прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Частиною 1 статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Статтею 51 цього Кодексу визначено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорювання його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Без залучення осіб, для яких таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, - суд не міг вирішувати питання про задоволення позовних вимог, а тим більше задовольнити позовні вимоги, тобто давати оцінку підставам та предмету позову та винести рішення по суті такого спору, оскільки без залучення належного (належних) відповідача (відповідачів, співвідповідачів), на права та обов`язки якого (яких) впливатиме таке судове рішення, що може бути залучений (залучені) виключно за заявою позивача, суд не може вирішувати питання про задоволення позову. Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (стаття 50 ЦПК України). У пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18)). Відповідно до пункту 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. За змістом частини першої статті 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. На підставі ч.2 наведеної норми якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Пунктом 4 ч.2 ст.197 ЦПК України визначено, що у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше. За відсутності відповідної заяви про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів, суд не вправі був самостійно вчинити такі процесуальні дії. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Позивачем за первісним позовом відповідно до його позову визначено в якості відповідача Українську міську раду із посиланням на те, що ніхто, в тому числі позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] , донька та син спадкодавця, не прийняли спадщину після смерті батька. Суд вважає дані твердження помилковими, виходячи з наступного. Так, відповідно до ч.ч.1, 3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст.1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. При цьому суд звертає увагу на те, що вказаною нормою не визначено строку, в який спадкоємець, що прийняв спадщину, зобов`язаний звернутись за видачею відповідного свідоцтва, виходячи з положень ч.3 ст.1296 ЦК України. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що Українська міська рада Обухівського району Київчської області у даній справі за первісним позовом є неналежним відповідачем в зв`язку із наявністю спадкоємців. Таким чином, виходячи з того, що суд у силу покладених на нього процесуальним законом повноважень позбавлений можливості самостійно визначати суб`єктний склад учасників справи, та встановивши, що у справі не залучено суб`єкта, який має відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідач, а тому суд відмовляє у первісному позові з цих підстав. Оскільки позови пред`явлено не до тієї особи, яка має за ним відповідати, що є обов`язковою підставою для відмови у їх задоволенні, суд не дає оцінку решті доводів позовних заяв, тому що вони можуть бути дослідженні та оцінені лише за умови правильного визначення кола осіб, які беруть участь у справі, їх процесуального статусу, що узгоджується із встановленим статтею 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод правом на справедливий суд, яке включає, зокрема право на доступ до суду (щодо прав і обов`язків цивільного характеру) і передбачає надання особі відповідних процесуальних гарантій здійснення її прав у суді першої інстанції. З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку про відмову в первісному позові з підстави пред`явлення його до неналежного відповідача. Крім цього, відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Разом з тим, як вбачається з довідки про реєстрацію, позивач не був зареєстрований за за адресою: [ADDRESS] , доказів проживання разом з померлим [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, суду не було надано, а від так підстав для визнання право власності в порядку спадкування на спірну частину квартиру в поярку ст.1264 ЦК України, відстутні. Таим чином первісний позов не підлягає до задоволення. Щодо зустрічного позову суд наголошує на наступному. Позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлого [PERSON] , та мають право як спадкоємці першої черги на майно померлого, а саме на 1/3 квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява. У ч. 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Позивачі за зустрічним позовом не звертались до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом на належне їм майно після смерті батька. В матеріалах справи відсутні докази звернення до суду позивачів за зустрічним позовом з позовом до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що неприйняв її. Відповідно до статті 1297 ЦКУкраїни, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Окремо суд наголошує, що відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Заявляючи позов про визнання права власності в порядку спадкування, [PERSON] та [PERSON] суду не довели обставин намагання в позасудовому та законному порядку спадкові права, як спадкоємці за законом після смерті батька, а тому звернення до суду за відсутності намагання оформити спадкові права у нотаріальному порядку, не ґрунтується на законі та не може бути задоволеним судом. За таких обставин, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed