Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача \~ \~ \~ \~У лютому 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», інтереси якого представляє Тараненко А.І., звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 26\~897,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, 14 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 815272792 у формі електронного документу з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 10\~000,00 грн, на строк 30 днів, зі сплатою відсотків. ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» \~умови договору\~виконало повністю,\~надавши [PERSON] \~ кредит\~в розмірі\~ 10\~000,00\~грн,\~шляхом зарахування\~коштів на\~ платіжну карту позичальника. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог. 28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2020 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. У Додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладання залишена як 28 листопада 2018 року та №28/1118-01. 31 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. Умови договору залишено без змін в редакції від 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 31 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №173 від 15 лютого 2022 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року з врахуванням додаткових угод, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідачки по справі на суму 24\~509,00 грн. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчувався 04 серпня 2021 року. У подальшому було укладено Додаткові угоди №2 від 03 серпня 2021 року та №3 від 30 грудня 2022 року, якими строк Договору факторингу продовжено до 30 грудня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №10 від 31 липня 2023 року до договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму боргу 26\~897,00 грн. 20 жовтня 2023 року між ТОВ «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «»Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено Договір факторингу №20/10/23-03, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 20 жовтня 2023 року до договору факторингу №20/10/23-03 від 20 жовтня 2023 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «»Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідачки [PERSON] на загальну суму боргу 26\~897,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі\~ 26\~897,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 000,00 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 16\~897,00 грн. Також просив стягнути з відповідачки судові витрати по справі, які складаються з 2 422,40 грн сплаченого судового збору та 6 000,00 грн витрат на правничу допомогу. Відповідачка [PERSON] не подала відзив на позов. \~ \~ \~ \~Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін. \~ \~ \~ \~У судове засідання представник позивача адвокат Тараненко А.І. не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності, про що зазначив в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову на користь позивача , оскільки їй не було відомо про укладення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору факторингу, а в подальшому додаткових угод до цього договору. Разом з тим відповідачка не заперечувала про укладення нею в грудні 2021 року в електронному вигляді кредитного договору із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та отримання кредитних коштів в сумі 10 000,00 грн. Оскільки кредит вона погашала, а тому не погоджується з розміром заборгованості, який міститься в матеріалах справи. Просила у задоволенні позову відмовити. Також відповідачка повідомила суд, що на даний час місцем її фактичного проживання є [ADDRESS] . Фактичні обставини справи \~ \~ \~ \~За матеріалами справи встановлено, що 14 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] було укладено договір № 815272792 ( далі - Кредитний договір ). Кредитний договір укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідачки на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV2СР32. Відповідно до\~п.\~1.1.\~Кредитного договорукредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 22\~000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику Згідно п.\~1.3.\~Кредитного договорукредитодавець надає позичальнику перший транш за Договором в сумі 10\~000,00 грн одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 13 січня 2022 року. Кредитна лінія\~ надається\~строком \~на 30\~днів від\~дати отримання\~кредиту позичальником,\~а саме\~до 13\~січня 2022\~року (\~п.\~1.7.\~Кредитного договору\~). Виключно на період строку, визначеного п.1.7. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 73,00 % річних, що становить 0,20 % від суми кредиту за кожен день користування ним ( п.1.9.1. Кредитного договору). Відповідно до платіжного доручення АТ «ТАСКОМБАНК» від 14 грудня 2021 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 10 000,00 грн на банківську карту № [NUMBER] , де отримувачем зазначено [PERSON] . Згідно електорнного повідомлення АТ «ТАСКОМБАНК» від 08 серпня 2024 року та додатку до цього повідомлення, Банк підтвердив, що в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №48 від 18 липня 2019 року АТ «ТАСКОМБАНК» було здійснено перекази грошових коштів на рахунки одержувачів, зокрема 14 грудня 2021 року на карту №4731-21XX-XXXX- 4546 в сумі 10 000,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 15 лютого 2022 року заборгованість відповідачки за Кредитним договором № 815272792 від 14 грудня 2021 року становить 24 509,00 грн., з яких: 10\~000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 14 509,00 грн - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» станом на 31 липня 2023 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 815272792 від 14 грудня 2021 року становить 26 897,00 грн., з яких: 10\~000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 16 897,00 грн - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Звертаючись до\~суду із\~вказаним позовом,\~ТОВ «Фінансова\~компанія «ЕЙС» зазначає, що право вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 815272792 від 14 грудня 2021 року перейшло до товариства на підставі договорів факторингу. Так,\~28\~листопада \~2018\~року \~між ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~та ТОВ\~«Таліон Плюс»\~був укладений\~Договір факторингу\~№ 28/1118-01,\~ відповідно до п. 2.1. якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2020 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. У Додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладання залишена як 28 листопада 2018 року та №28/1118-01. 31 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. Умови договору залишено без змін в редакції від 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 31 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №173 від 15 лютого 2022 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року з врахуванням додаткових угод, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідачки по справі на суму 24\~509,00 грн. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчувався 04 серпня 2021 року. У подальшому було укладено Додаткові угоди №2 від 03 серпня 2021 року та №3 від 30 грудня 2022 року, якими строк Договору факторингу продовжено до 30 грудня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №10 від 31 липня 2023 року до Договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму боргу 26\~897,00 грн. 20 жовтня 2023 року між ТОВ «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ »Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу №20/10/23-03, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 20 жовтня 2023 року до договору факторингу №20/10/23-03 від 20 жовтня 2023 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ »Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідачки [PERSON] на загальну суму боргу 26\~897,00 грн. \~ \~ \~ \~Згідно копії виписки ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» з особового рахунку за Кредитним договором № \~815272792\~від 14\~грудня 2021\~ року станом на 07 січня 2025 року заборгованість за цим кредитним договором не погашена та становить 26 897,00 грн., з яких: 10\~000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 16 897,00 грн - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. \~ \~ \~ \~Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1, 2 та ч. 4\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. \~ \~ \~ \~Позивачем надано належні та допустимі докази виникнення між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем по справі [PERSON] правовідносин у зв`язку з укладенням Кредитного договору № 815272792 від 14 грудня 2021 року. Разом з тим, відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України). Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі №909/1411/13, від 13 жовтня 2021 року у справі №910/11177/20). Законодавцем передбачено можливість відступлення первісним кредитором новому кредитору як повного обсягу прав та обов`язків, належних йому на момент відступлення (універсальне правонаступництво), так і можливість відступлення прав лише у певній частині, що обумовлюється сторонами в договорі відступлення права вимоги (сингулярне правонаступництво). Оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що «ніхто не може передати більше прав, ніж має сам». Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, від 04 червня 2020 року у справі №910/1755/19. При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі №910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Виходячи із загальних правил та положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Обсяг цих прав та умови їх переходу визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора. Тобто новий кредитор отримує право вимагати виконання зобов`язання в обсязі, що існував на момент підписання договору цесії (відступлення права вимоги). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16. У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 Верховний Суд зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012). З матеріалів справи вбачається, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений Договір факторингу №28/1118-01, а 28 листопада 2019 року, 31 грудня 2020 року, 31 грудня 2021 року, 31 грудня 2022 року, 31 грудня 2023 до нього укладено додаткові угоди. Умовами пункту 1.3 Договору факторингу від 28 листопада 2018 року передбачено, що право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно із пунктом 2.1 Договору факторингу від 28 листопада 2018 клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено 14 грудня 2021 року, тобто після укладення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору про відступлення прав вимоги №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Із наведеного вбачається, що вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною. Тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо [PERSON] на момент укладення Договору факторингу від 28 листопада 2018 року не існувало, і сторони не могли передбачити, що 14 грудня 2021 року цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачкою [PERSON] . На підставі\~наведеного,\~суд \~дійшов висновку,\~що у\~ТОВ «Фінансова\~компанія «ЕЙС»\~відсутнє право\~на звернення\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~на його\~користь заборгованості\~за Кредитним\~договором № 815272792 від 14 грудня 2021 року, який укладений після відступлення прав вимог за договорами. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно вимог ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Оскільки в позові відмовлено повністю, понесені ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн та 6 000,00 грн витрат на правничу допомогу необхідно залишити за позивачем. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed