Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач повинен надавати матеріальну допомоги на утримання сина, тому позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів у розмірі 9\~000 грн. щомісячно, до досягнення дитини повноліття. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Відповідно до розпорядження Київського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2025 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи» справа передана на повторний авто розподіл. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2025 року справа прийнята до провадження та призначена до розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що дитина часто хворіє, відповідач частково надає матеріальну допомогу на утримання дитини. За станом здоров`я син перебуває на «Д» обліку у кардіолога. Відповідач не несе витрати по оренді житла, хоча і посилається на цю обставину. Просила задовольнити позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково та пояснив, що [PERSON] не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 5\~500 грн., які і сплачує з лютого 2025 року на користь позивача. Такий розмір складає 1/4 частини від його доходу. В іншій частині заперечує щодо стягнення аліментів посилаючись на не доведеність та необґрунтованість розміру аліментів у сумі 9\~000 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі - Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ст.184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраний позивачем. Вирішуючи позовні вимоги суд враховує норми ст. 182 СК України, а саме 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приймає до уваги матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України згідно якої обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.3,4\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У судовому засіданні позивачем не доведено належним доказами обґрунтованість розміру щомісячних аліментів у сумі 9\~000 грн. Приймаючи до уваги доводи та докази сторін наведені на підтвердження позовних вимог зі сторони позивача та часткового не визнання позовних вимог зі сторони відповідача , суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 6\~000 грн. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. Частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі на підставі ч.2ст.184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно ч.9 ст.10 ЦПК України в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Таким чином, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст.184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 6 000,00 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). У відповідності до ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, оскільки відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, то такий збір, у розмірі 1 211 грн. 20 коп., підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial