Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

30 грудня 2024 року [PERSON] звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулася з позовом, поданим представником позивача [PERSON] адвокатом Зіньковою І.В. до [PERSON] про зміну розміру аліментів, в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року по справі №183/7031/15 з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача на утримання сина: [PERSON] , [INFO] , але менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення аліментів у новому розмірі з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те що, 28 вересня 2013 року вона та [PERSON] зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року було стягнено аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1500 грн. щомісяця, починаючи з 04 листопада 2015 року і до повноліття сина [PERSON] , [INFO] , чи до змінення матеріального становища сторін, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з зростанням економічної кризи в державі її матеріальне становище змінюється, ріст цін спонукає до необхідності витрачати на утримання дитини значні кошти на відповідне харчування, шкільне приладдя, одяг, взуття, проїзд у транспорті, заняття в гуртках, медицину тощо. Сума, яку сплачує відповідач для дитини недостатня, тому дитина потребує більшої уваги з боку матеріального забезпечення батька. Позивачка вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі не менше як 25 % з його щомісячного доходу та з урахуванням усіх вид доплат, надбавок, та премій. Відповідач є молодою, працездатною людиною і має виконувати свій батьківський обов`язок щодо своїх дітей. Не дивлячись на війну, дитина росте і розвивається, потребує щоразу більших витрат. Розмір отриманих аліментів не перекриває навіть і половини витрат пов`язаних з утриманням дитини. Також позивачці відомо, що на теперішній час відповідач працює, та може надавати більшу фінансову допомогу на дитину, а тому просить суд ухвалити рішення яким змінити спосіб стягнення аліментів. Відповідач відзиву не подавав. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року позовна заява була залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2025 року провадження у справі відкрито, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судного засідання. Ухвалою суду від 10 березня 2025 року по справі закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.\~280\~ЦПК\~України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши підстави позову, надані суду докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності та достовірності, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про його народження. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року було стягнено аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1500 грн. щомісяця, починаючи з 04 листопада 2015 року і до повноліття сина [PERSON] , [INFO] , чи до змінення матеріального становища сторін, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення набрало законної сили 27 листопада 2015 року. Постановою державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Довгополою І.Ю. від 01 грудня 2021 року було відкрито виконавче провадження по виконанню вищевказаного рішення. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із положеннями\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3\~ст.181 СК України). Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У силу положень ст.ст.183,\~184 СК України\~суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина 1\~ст. 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Суд звертає увагу на те, що зміна способу стягнення аліментів (ст.181 ч.3 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст.192 ч.1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Згідно з п.23 вищезазначеної постанови, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховним судом України чітко визначені умови зміни вже встановленого розміру аліментів: зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що ґрунтується на\~ст.192 СК України. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша\~статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, позивачем надані належні та допустимі докази наявності обставин зміни матеріального та сімейного стану, які відповідно до ст. 192 СК України є підставою для зміни способу стягнення аліментів та їх розміру, відповідачем позовні вимоги позивача визнані в повному обсязі, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, та їх задоволенню. Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved