Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

23.12.2024 року до Київського районного суду м.Полтави звернулася [PERSON] з позовом до виконавчого комітету Київської районної ради м.Полтави про визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві вказувала на те, що вона разом із своїм чоловіком, [PERSON] у 1990 році отримали земельну ділянку з дозволом на будівництво житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] . Рішенням Київської районної ради м.Полтави від 10.03.1992 р. № 111 про виділення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва було продовжено дозвіл на забудову земельної ділянки. Житловий будинок був добудований у липні 1992 року. Вказаний житловий будинок має загальну площею 36,0 м. кв. та житловою 24,1 м.кв., поргіб а, сарай Б,вбиральня В, колодязь №1, огорожа №2. У 2023 році вона зареєструвала в Державному земельному кадастрі земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] . Земельна ділянка має кадастровий номер 5310136400:09:001:0145. На даний час вона має намір оформити право власності на житловий будинок, але за відсутності права власності на земельну ділянку під будинком, на нього не можливо зареєструвати право власності. А тому, просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок А-1 загальною площею 36,0 м. кв. та житловою 24,1 м. кв., погріб а, сарай Б, вбиральня В, колодязь №1, огорожа№2, що знаходиться в [ADDRESS] . 25.12.2024 року судом відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31.01.2025 року по справі залучено в якості співвідповідача Полтавську міську раду. 12.02.2025 року через систему «Електронний суд» представником Полтавської міської ради Рудич Н.С. подано відзив на позовну заяву, в якому вказують на те, що Полтавська міська рада є неналежним відповідачем у справі, а тому просили суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно відмовити. Ухвалою суду від 17.03.20255 року судом закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Савчук О.В, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача ВК Київської районної в м.Полтаві ради Дудецька С.М. в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити. Відповідач Полтавська міська рада в судове засідання свого представника не направила, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. Враховуючи згоду учасників розгляду справи та наявність у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності представника Полтавської міської ради. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] адвоката Савчук О.В., представника відповідача ВК Київської районної в м.Полтаві ради Дудецьку С.М., вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Київської районної Ради народних депутатів № 494 від 02.10.1990 року «Про виділення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво» [PERSON] виділено земельну ділянку площею 600 кв.м. за адресою: [ADDRESS] за рахунок міських земель. Як вбачається з копії заяви [PERSON] від 06.03.1992 року поданої голові Київської районної ради м. Полтави Сайдаков С.Л. просив дозволити йому переоформити документи на будівництво будинку на його дружину [PERSON] . Рішенням Київської районної ради м. Полтави від 10.03.1992 р. № 111 «Про виділення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва внесено часткову зміну в рішення №494 від 02.10.02.10.1990 року та дозволено продовжувати будівництво житлового будинку на ділянці по [ADDRESS] , виділеній [PERSON] , його жінці [PERSON] . 05.08.1994 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 05.12.2024 року , актовий запис №510. Під час розгляду справи, судом встановлено, що житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] був добудований [PERSON] в липні 1992 року, що підтверджується копією технічного паспорту, складеного станом на 14 листопада 2023 року. Відповідно до вказаного технічного паспорту в [ADDRESS] знаходиться житловий будинок А-1 загальною площею 36,0 м. кв. та житловою 24,1 м.кв., поргіб а, сарай Б, вбиральня В, колодязь №1, огорожа №2. Крім того, судом встановлено, що в 2023 році позивач [PERSON] зареєструвала в Державному земельному кадастрі земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] . Земельна ділянка має кадастровий номер 5310136400:09:001:0145. На даний час позивачка має намір оформити право власності на житловий будинок, але за відсутності права власності на земельну ділянку під будинком, на нього неможливо зареєструвати право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ч.2 ст. 331 ЦПК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Згідно ч.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Отже, суд вважає, що позивачка довела належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами обґрунтованість свої позовних вимог. А тому, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до виконавчого комітету Київської районної ради м.Полтави, Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved