Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

17.03.2025 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Департамент адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб у Довгинцівському районі, Служба у справах дітей Довгинцівської районної в місті Кривому Розі ради про визнання за особою права на реєстрацію місця проживання, позивач просила визнати за малолітнім [PERSON] , [INFO] право на реєстрацію місця проживання в квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що квартира [ADDRESS] , належить чоловіку позивачки [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.2019 року, та [PERSON] на підставі рішення суду від 29.11.2024 року. Частки в квартирі є рівними по частині кожного із співвласників. Родинні стосунки підтверджується наступними свідоцтвом про шлюб [NUMBER] з якого вбачається що, позивач 16.02.2016 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] .. З [PERSON] у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданий Петрівським відділом РАЦС Кіровоградської області, батьком дитини зазначений [PERSON] . Коли в червні 2019 року сторони купили квартиру [ADDRESS] , то всі разом, стали проживати в зазначеній квартирі. На початку війни чоловік позивачки [PERSON] пішов захищати Батьківщину. На початку січня 2023 року чоловік [PERSON] під Соледаром Донецької області пропав безвісті. Зазначена обставина підтверджується сповіщенням з Міністерства оборони та витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливими обставинами. Коли позивач отримала у власність частину квартири за рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 29.11.2024 року, як частку в спільному майні подружжя, то зареєструвалася в цій квартирі. Та в квартирі вирішила зареєструвати малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Для реєстрації малолітнього сина в квартирі [ADDRESS] , діючи в інтересах сина звернулася до Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб у Довгинцівському районі та подала заяву про реєстрацію місця проживання сина, але було відмовлено в реєстрації за постійними місцем проживання, оскільки відсутня згода співвласників батька дитини [PERSON] . Відмовляючи в реєстрації адміністратор послався на п.п.3 п.87 Порядку декларування та реєстрації місця проживання, затвердженого Постановою КМ України від 07.02.2022 року №265. [PERSON] , [PERSON] (до війни) та малолітній син [PERSON] , [INFO] , постійно проживали за адресою [ADDRESS] , з червня 2019 року та спору що до місця проживання дитини з чоловіком не було. Департамент адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб у Довгинцівському районі, відмовив в реєстрації місця проживання малолітнього сина, у зв`язку з тим, що потрібна згода чоловіка [PERSON] , однак позивач не маю можливості надати такий дозвіл (згоду) чоловіка оскільки він на війні зник безвісті. Ухвалою суду від 21.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач та представник позивача в судове засідання надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позову наполягали, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач відзив на позов до суду не надав, про причину неявки не повідомив. Від Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб у Довгинцівському районі заяв не надходило. Представник Служби у справах дітей Довгинцівської районної в місті Кривому Розі ради Фігурна Л.М. надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позов підтримала в інтересах дитини. Відповідно до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку загального позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування у провадженні суду даної справи на поштову адресу заостаннім відомиммісцем реєстраціїта викликавсячерез офіційнийсайт суду, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав, крім того, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин. Оскільки сторони не з`явились у судове засідання, то відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, суд дійшов таких висновків. Так, квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.2019 року, та [PERSON] на підставі рішення суду від 29.11.2024 року. Частки в квартирі є рівними по частині кожного із співвласників. Родинні стосунки підтверджується наступними свідоцтвом про шлюб [NUMBER] з якого вбачається що, позивачка 16.02.2016 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] .. З [PERSON] у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданий Петрівським відділом РАЦС Кіровоградської області, батьком дитини зазначений [PERSON] . Коли в червні 2019 року вони купили квартиру [ADDRESS] , то всі разом, стали проживати в зазначеній квартирі. На початку війни [PERSON] пішов захищати Батьківщину. На початку січня 2023 року чоловік [PERSON] під Соледаром Донецької області пропав безвісті. Зазначена обставина підтверджується сповіщенням з Міністерства оборони та витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливими обставинами. Коли позивач отримала у власність частину квартири за рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 29.11.2024 року, як частку в спільному майні подружжя, то зареєструвалася в цій квартирі. Та в квартирі вирішила зареєструвати малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Для реєстрації малолітнього сина в квартирі [ADDRESS] , діючи в інтересах сина звернулася до Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб у Довгинцівському районі та подала заяву про реєстрацію місця проживання сина, але їй було відмовлено в реєстрації за постійними місцем проживання, оскільки відсутня згода співвласників батька дитини [PERSON] . Відмовляючи в реєстрації адміністратор послався на п.п.3 п.87 Порядку декларування та реєстрації місця проживання, затвердженого Постановою КМ України від 07.02.2022 року №265. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. У відповідності ч.1 ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. В Законі України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що: вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги; В ч.1 ст. 7 ЗУ «Про надання публічних послуг щодо декларування місця проживання в Україні» зазначено, що повнолітня особа декларує місце свого проживання самостійно. В п.3 ч.2 ст. 9 ЗУ «Про надання публічних послуг щодо декларування місця проживання в Україні» зазначено, що до заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи додаються: документи, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі, адреса якого реєструється для проживання (перебування) (відомості про житло (документи), що підтверджують право власності на житло, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житла, визнання за особою права користування житлом, жилим приміщенням, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, визначені Кабінетом Міністрів України); Таким чином ЗУ «Про надання публічних послуг щодо декларування місця проживання в Україні» надає відсилку на Постанови КМ України, які регулюють зазначені правовідносини. Кабінет Міністрів України 07 лютого 2022 року видав відповідну Постанову № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», якою також Затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування). (надалі Порядок). Відповідно до п.1 Порядку Цей Порядок визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів. Особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. ( п.4 Порядку). Громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/ зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні. ( п.5 Порядку). За таких підстав реєстрація це лише внесення у відповідні реєстри місця проживання/перебування громадян. Ключовим є місце проживання громадян, а похідним внесення у відповідні реєстри відомостей про місце проживання. Місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини п.16 Порядку). Подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (п.33 Порядку). Відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. [PERSON] , [PERSON] (до війни) та малолітній чин [PERSON] , [INFO] , постійно проживали за адресою [ADDRESS] , з червня 2019 року та спору що до місця проживання дитини з чоловіком не було. Департамент адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб у Довгинцівському районі, відмовив в реєстрації місця проживання малолітнього сина, у зв`язку з тим, що потрібна згода чоловіка [PERSON] , однак позивач не має можливості надати такий дозвіл (згоду) чоловіка оскільки він на війні зник безвісті. Відповідно до п. 5 п.35 Порядку, Для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає: документи, що підтверджують: право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них. Відповідно до ст.11Закону України«Про охоронудитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч.ч. 1, 2ст.29ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюютьсязаконом. Відповідно до ч. 1 ст.242ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно з ч.ч. 2, 3ст. 160 СК Українимісце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» дитина віком від 14 до 18 років самостійно декларує місце свого проживання за місцем проживання її батьків або інших законних представників чи одного з них без надання згоди такими особами. Пунктом 32 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 (далі - Порядок), встановлено, що у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. Згода не надається у разі коли особа є здобувачем освіти та здійснює реєстрацію свого місця проживання (перебування) в гуртожитку, що належить до сфери управління закладу освіти.. Згідно з пунктом 3 Порядку, декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 із змінами, ратифікованоюпостановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зазмістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви, оскільки дитині необхідне місце реєстрації, а тому щоб не порушувати права дитини, суд надає право на реєстрацію місця проживання в квартирі [ADDRESS] за малолітнім [PERSON] , [INFO] без згоди батька. Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач не просить стягувати судовий збір з відповідача, а тому суд вважає можливим залишити його за позивачем. Враховуючи викладене та

Outcome: approved