Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

25 грудня 2024 року представник позивача Косатий Д.А. звернувся до суду через систему «Електронний суд» з відповідним позовом в якому зазначив, що 19 лютого 2021 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3025250548, за умовами якого їй було надано кредит у розмірі 47 450 грн. строком на 36 місяців, зі сплатою 9,99 % річних та 3,39 % щомісяця від суми кредиту. 23 лютого 2021 року право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено АТ "ТАСКОМБАНК" на підставі Договору факторингу №ТАСЦФР-10-2016, про що було повідомлено відповідачку. Оскільки відповідачка не виконує зобов`язання за кредитним договором станом на 11.11.2024 року виникла заборгованість в загальному розмірі 76051,74 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 33729,41 грн. та нарахованими відсотками - 3716,89 грн., заборгованість по щомісячним процентам - 38605,44 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 76051,74 грн. та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача Косатий Д.А. ( за довіреністю №198 від 06.08.2024 року) в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач та її представник адвокат Бобко В.А. ( ордер про надання правничої допомоги від 30.01.2025 року ) в судове засідання не з`явились, до суду направили заяву про розгляд справи за їх відсутності. У відзиві на позовну заяву зазначили про часткове визнання позовних вимог на загальну суму 35955,88 грн, посилаючись на те, що в кредит вона отримала лише 30000 грн, та жодних договорів страхування не укладала. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що 07 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Таскомбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Центр фінансових рішень" був укладений договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, згідно п.2.1. якого первісний кредитор ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" передає (відступає) новому кредитору ПАТ "Таскомбанк" свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а.с. 56-57). Пунктом 2.2. договору сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору. Пунктом 3.4 договору про відступлення права вимоги передбачено, що право вимоги переходить до Нового кредитора - з моменту підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора. 19 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та\~\~ [PERSON] було укладено кредитний договір №3025250548 (далі Договір) За п.1.1 Договору кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки на користування кредитом, на умовах встановлених договором. Згідно п.1.2 Договору кредит було надано відповідачу на наступних умовах: в сумі 47450 грн., строком на 36 місяців (а.с.58). Пунктом 1.3 Договору передбачено, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту № 5250548, який є невід`ємною частиною цього договору. У пункті 1.4 договору зазначено, що, підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів за наступними реквізитами: отримувач [PERSON] , сума - 30 000,00 грн, призначення платежу - переказ на поточний рахунок [PERSON] за рахунок кредиту за договором КД3025250548 від 19/02/2021, без ПДВ; отримувач - ПАТ «Страхова компанія «ТАС», сума 16200 грн, призначення платежу - оплата страхового платежу за договором страхування № 3025250548-С від 19/02/2021року; отримувач - ПАТ «Страхова група «ТАС», сума 650 грн, призначення платежу - оплата страхового платежу за договором страхування № 3025250548-С від 19/02/2021 року; отримувач ТОВ «ЦФР» сума 600 грн, призначення платежу оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA». Пунктом 2.1. договору передбачено, що всі інші умови кредитного договору викладені у Паспорті кредиту та Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» в редакції від 04 травня 2020 року, що розміщені на сайті товариства www.kreditmarket.ua, з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких приєднується, підписавши цей договір. Як вбачається з пункту 2.2. цей договір, паспорт кредиту № 5250548 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у редакції від 04 травня 2020 року складають єдиний кредитний договір. Окрім кредитного договору відповідачем 19.02.2021 року було власноручно підписано паспорт кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» № 5250548, в якому зазначено, що їй надається кредит у розмірі 47450,00 грн на 36 місяців зі сплатою 3,39 % щомісячно та 9,99 % річних, а також визначено порядок повернення кредиту (графік платежів) (а.с.59). Також, 19 лютого 2021 року відповідачем було підписано повідомлення про відступлення прав вимог, яким її повідомлено, що права вимоги за кредитним договором № 3025250548 від 19 лютого 2021 року будуть відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-16 від 07 жовтня 2016 року, про що їй буде надіслано СМС-повідомлення. Позичальниця погодилась та зобов`язалась виконувати свої зобов`язання за кредитним договором на користь АТ «Таскомбанк» (а.с. 58 на звороті,65). Факт передачі права вимоги до [PERSON] за вказаним вище договором у розмірі 47450,05 грн, підтверджується копією витягу з реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 23 лютого 2021 року та виписками по рахунку, в яких міститься інформація щодо оприбуткування цієї заборгованості (а.с. 5-52). З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3025250548 від 19 лютого 2021 року вбачається, що станом на 11.11.2024 року заборгованість відповідача склала 76051,74 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. прострочена) 33729,41 грн; заборгованість за річними відсотками (в т.ч. прострочена) 3716, 89 грн; заборгованість за щомісячними відсотками (в т.ч. прострочена) 38605,44 грн (а.с. 66). Наявність заборгованості також підтверджується даними виписок по рахунку. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1\~статті 1048 ЦК України). Частиною 2\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~статті 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною 1\~статті 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 2\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього кодексу. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження № 61-20093св19) зазначено, що в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Якщо анкета-заява не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками, пенею, комісією і штрафами за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованості, підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини 1\~статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина 3\~статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. За загальним правилом, наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Судом встановлено, що 19 лютого 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та\~\~відповідачкою було укладено кредитний договір № 3025250548, за умовами якого їй було надано кредит у розмірі 47450 грн строком на 36 місяців. Відповідач підписала вказаний договір, чим підтвердила отримання в кредит 47450 грн., що спростовує її доводи про надання їй за кредитним договором лише 30000 грн. Однак банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути проценти за користування кредитними коштами. Водночас, у кредитному договорі № 3025250548 від 19 лютого 2021 року процентна ставка не зазначена, лише вказано, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати погашення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту № 5252548, який є невід`ємною частиною цього договору. Дослідивши зміст паспорту кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» № 5250548, суд вважає, що він не є належним доказом погодженої між сторонами процентної ставки за користування кредитними коштами, оскільки зі змісту цього паспорту слідує, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними, базуються на обраних споживачем умовах кредитування, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку; реальна річна процентна ставка обчислена на припущеннях про те, що процентна ставка, інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Використання інших способів надання кредиту та\\або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. У пункті 8 вказаного вище паспорту кредиту від 19 лютого 2021 року вказано, зокрема, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а.с. 59 на звороті). Паспорт споживчого кредиту це лише інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття позичальником обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, у тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка надається кредитодавцем споживачу до укладення кредитного договору, а умови договору про споживчий кредит та форма його укладення визначені\~Законом України «Про споживче кредитування». Ознайомлення із Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означають укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксації волі сторін договору та його змісту. Зазначене відповідає правовим висновкам Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 ( провадження № 61-14545сво20). Отже, долучена до позовної заяви копія паспорту кредиту від 19 лютого 2021 року, з огляду на те, що в ньому зазначено, що умови договору можуть відрізнятися від нього, не може вважатись складовою кредитного договору. У кредитному договорі ( п.2.1) зазначено, що всі його інші умови викладено, окрім Паспорту кредиту в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» у редакції від 04 травня 2020 року, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач ознайомилась з вказаними Умовами отримання фінансових кредитів, зрозуміла і погодилась з ними, підписуючи кредитний договір, а також те, що вказаний документ на момент отримання кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Крім того, роздруківка із сайту належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (фінансової установи), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. З огляду на зазначене, суд доходить висновку про недоведеність позивачем погодження між сторонами у належному письмовому вигляді розміру плати за користування кредитними коштами, яка встановлена у формі сплати відсотків, за такого відсутні підстави для стягнення з відповідача процентів за користування кредитом. До того ж, з наданого банком розрахунку вбачається, що позивачем нараховано відповідачці проценти за користування кредитом за період з 23 лютого 2021 року по 29 лютого 2024 року, тоді як строк надання кредиту складав 36 місяців і сплив 19 лютого 2024 року, тобто, проценти за період з 20 лютого 2024 року по 29 лютого 2024 року нараховані банком неправомірно, поза межами строку кредитування. Також розрахунок нарахованих позивачем щомісячних процентів взагалі не містить належного обґрунтування, а саме даних щодо відсоткової ставки за якою здійснювалось нарахування цих відсотків відповідачу. Відповідачка неодноразово вносила кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, однак сплачені нею кошти розподілялись банком не лише на погашення основного боргу, а й на погашення процентів, розмір яких сторонами не узгоджено, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала. Оскільки у кредитному договорі від 19 лютого 2021 року процентна ставка та строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом є неправомірним та безпідставним. Ці кошти підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту, що відповідатиме висновку викладеному в постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20, провадження № 61-2498св22. З наданих позивачем виписок по рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем сплачено у рахунок погашення основного боргу 13720,59 грн, річних процентів - 7175,05 грн, щомісячних процентів - 9651,36 грн, тобто загалом сплачено 30547 грн. Виходячи з наведеного, суд доходить висновку що стягненню з відповідача підлягає сума в розмірі 16903 грн, тобто, різниця між фактично отриманими кредитними коштами та внесеними платежами (47450 - 30547). Таким чином суд доходить висновку про часткове задоволення вимог позивача, та стягнення з відповідачки на його користь 16903 грн, які є заборгованістю за тілом кредиту. Відповідно до пункту 3 частини 2\~статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial