Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом та просить стягнути з відповідача у її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією відповідно до Закону. Свої вимоги мотивує тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Від сімейного життя сторони мають спільних синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Двоє синів вже досягли повноліття а на меншого сина стягувалися аліменти згідно содового наказу від 30.08.2021р. Однак такий не подавався на виконання, оскільки кошти сплачувалися в добровільному порядку. Однак в жовтні 2024 року судовий наказ було скасовано а відповідач перестав надавати кошти на утримання сина. Відповідач добровільно коштів не надає, тому посилаючись на норми Сімейного кодексу України позивач змушена стягувати аліменти в судовому порядку. Позивач та її представник адвокат Паска А.Б. в судове засідання не прибули, попередньо надали заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримують та просили призначити судовий розгляд справи. Відповідач в судове засідання не прибув, надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.\~ Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Суд приймає визнання відповідачем позову оскільки таке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (ст.206 ЦПК України) а тому ухвалює рішення в підготовчому засіданні (ст.200 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із листопада 1998 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить наявна копія свідоцтва про народження. Із матеріалів справи встановлено, що [PERSON] зверталася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з\~ [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак 14.10.2024 року судом Сокальського районного суду Львівської області постановлено ухвалу про скасування вказаного судового наказу у зв`язку із чим стягнення аліментів в примусовому порядку закінчено. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначені ч.3 ст. 181 СК України, яка вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст.183 СК України, якщо платник аліментів має сталий дохід, частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.\~ Також, при визначенні розміру аліментів, суд враховує ч.2 ст.182 СК України, згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитину покладено на обох батьків, а у даній ситуації дитина проживає з позивачкою і тому на неї покладено більший обсяг обов`язків по її утриманню ніж на відповідача, що ставить сторони у нерівні умови. При цьому, судом враховується той факт, що відповідач працездатний, визнав позовні вимоги тому з метою захисту прав дитини позовні вимоги слід задоволити. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України. Крім того, суд зазначає, що у відповідності до вимог ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Outcome: approved