Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що 03.06.2015 року зареєстровано шлюб з відповідачкою. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з травня 2022 року з відповідачкою припинили шлюбні відносини, разом не проживають. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з дружиною мають різні погляди на життя та сімейні цінності, через що не можуть досягти порозуміння. Між ними часто виникали сварки, що негативно впливало на психоемоційний стан кожного з них. Позивач не вбачає доцільності у подальшому перебуванні у шлюбі, так як шлюб існує формально потягом тривалого часу, їхня сім`я остаточно розпалась, примирення між ними є неможливе. За їх спільною згодою малолітнього сина слід залишити на проживання з матір`ю. Спору про поділ майна немає, спільно нажитим майном поділяться добровільно. Позовними вимогами позивач просить розірвати шлюб, укладений з відповідачкою. Малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з матір`ю. Позивач не прибув у судове засідання. У позовній заяві просить розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідачка подала заяву, відповідно до якої просить розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 03.06.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 840. Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з матір`ю [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved