Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ «Бізнес Позика» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~453156-КС-001 від 20.09.2022 в загальному розмірі 34 038,55 грн, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 20.09.2022 ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] уклали договір №\~453156-КС-001 про надання кредиту, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 12 000,00\~грн зі сплатою відсотків з кінцевою датою повернення кредиту до 10.01.2023. Станом на 02.10.2024 заборгованість за договором складає 34 038,55 грн, з яких: 12 000,00 грн заборгованість за кредитом; 21 301,30 грн за відсотками за користування кредитом, 737,25 грн заборгованість за комісією. \~ \~ \~ \~Оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то здійснено заочний розгляд цієї справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~27.03.2025 на виконання ухвали суду надійшла виписка по рахунку [PERSON] за період з 20.09.2022 по 10.01.2023, з якої вбачається, що 20.09.2022 на розрахункову картку №\~ [NUMBER] відбулось зарахування переказу в сумі 12\~000,00\~грн та 20.09.2022 зарахування переказу в сумі 12 000,00 грн. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків. \~ \~ \~ \~Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. \~ \~ \~ \~Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. \~ \~ \~ \~За приписами\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиція\~укласти електронний\~договір (оферта)\~має містити\~істотні умови,\~передбачені законодавством\~для відповідного\~договору,\~і виражати\~намір особи,\~яка її\~зробила,\~вважати себе\~зобов`язаною у\~разі її\~прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір\~вважається укладеним\~з моменту\~одержання особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~такий договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції в\~порядку,\~визначеному частиною\~шостою цієї\~статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій,\~що вважаються\~прийняттям пропозиції\~укласти електронний\~договір,\~якщо зміст\~таких дій\~чітко роз`яснено\~в інформаційній\~системі,\~в якій\~розміщено таку\~пропозицію,\~і ці\~роз`яснення логічно\~пов`язані з\~нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього\~Закону,\~вважається таким,\~що за\~правовими наслідками\~прирівнюється до\~договору,\~укладеного у\~письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. \~ \~ \~ \~ Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). \~ \~ \~ \~ 20.09.2022\~ТОВ «Бізнес\~Позика» направило\~ [PERSON] \~ пропозицію\~(оферту)\~укласти договір\~№ 453156-КС-001\~про надання\~кредиту,\~а [PERSON] акцептував оферту щодо укладення договору про надання кредиту на умовах, визначених офертою та здійснила його підписання з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. \~ \~ \~ \~За умовами договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 12\~000,00\~грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит до 10.01.2023 зі сплатою відсотків, стандартна процентна ставка за кредитом - 2,0 фіксована, знижена процентна ставка за кредитом - 1,15958126 фіксована, комісії за надання кредиту в розмірі 1\~800,00\~грн, згідно з графіком платежів. \~ \~ \~ \~20.09.2022\~ [PERSON] акцептувала оферту ТОВ «Бізнес Позика» щодо укладення договору №\~453156 -КС-001 про надання кредиту від 20.09.2022 та здійснила її підписання з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором на таких умовах: сума неповернутого позичальником кредиту становить 12 000,00 грн, строк кредитування - 16 тижнів, термін дії договору - до 10.01.2023, дата повернення кредиту - 10.01.2023. \~ \~ \~ \~Згідно з розрахунком, наданим позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач припинив виконувати, у зв`язку з чим станом на 02.10.2024 за кредитним договором виникла заборгованість в розмірі 34\~038,55 грн, з яких: 12\~000,00\~грн заборгованість за кредитом; 21 301,30 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 20.09.2022 до 10.01.2023; 737,25 грн заборгованість за комісією. \~ \~ \~ \~Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. \~ \~ \~ \~За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. \~ \~ \~ \~Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст.\~1050 ЦК України). \~ \~ \~ \~Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Щодо стягнення комісії суд зазначає, що позичальнику були надані кошти на споживчі цілі, а тому особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. У розумінні положень чинного законодавства України надання грошових коштів є послугою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 666/4957/15-ц надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цьогоЗакону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За таких обставин, пункт кредитного договору про сплату комісії за надання кредитних коштів є нікчемним. За ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків ,крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України). За змістом ч. 5 ст. 216 ЦК України суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. З урахуванням вищевикладеного, позовна вимога про стягнення комісії за надання кредиту у сумі 737,25 грн задоволенню не підлягає. Разом з тим, оскільки з розрахунку заборгованості, наданої позивачем, вбачається, що сума комісії за надання кредиту була частково погашена в розмірі 1\~062,75 грн (1\~800,00 грн - 737,25 грн), то за відсутності правових підстав стягнення з відповідача комісії за надання кредиту, зазначена сума сплаченої комісї підлягає зарахуванню в рахунок відсотків за користування кредитом, нарахованих позивачем, тобто стягненню з відповідача підлягають відсотки за користування кредитом у сумі 20\~238,55 грн (21 301,30 грн - 1\~062,75 грн). \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 12\~000,00\~грн заборгованість за кредитом, 20\~238,55 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial