Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

21 липня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що у вересні 2022 року вона досягла домовленості з [PERSON] про укладення договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 32,90 кв.м, житловою площею 16,20 кв.м, що належить відповідачці на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.12.2020 року. На підтвердження досягнутої домовленості 06.09.2022 року в рахунок забезпечення умов про подальше укладення договору купівлі-продажу вказаної квартири, у якості першого платежу (авансу) вона передала [PERSON] 2000 доларів США, що підтверджується розпискою, в якій було зазначено, що також покупець має сплачувати за комунальні послуги Так, за період з жовтня 2022 року по травень 2023 року нею було сплачено по комунальним послугам за вказаною квартирою 13752,66 грн. Після того як відповідачка виїхала за кордон у зв`язку з введенням воєнного стану, також відповідачці було перераховано 750 та 500 доларів США. Оскільки відповідачка на сьогоднішній день не має об`єктивної можливості укласти договір купівлі-продажу цієї нерухомості та відмовляється у добровільному порядку повернути грошові кошти, позивачка була вимушена звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення з неї 3250 доларів США (в еквіваленті 119\~275 грн.) авансового платежу за квартиру та 13752,66 грн. комунальних послуг. 25.08.2023 року провадження у справі відкрито та вирішено проводити розгляд в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 27.10.2023 року, які неодноразово відкладалися за клопотанням представників сторін. Відзив на позов відповідачкою та її представником не надано. 05 березня 2024 року постановою Харківського апеляційного суду, ухвала від 02.10.2023 року про забезпечення позову за заявою [PERSON] була скасована, а заява останньої була задоволена та в порядку забезпечення позову було заборонено відчуження квартири [ADDRESS] . Відзиву на позов відповідачкою не було надано. 03.04.2024 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду по суті на 06.06.2024 року. У судовому засіданні позивачка та її представник, адвокат Лєдєньова С.М., просили позов задовольни у повному обсязі. Додали, що син позивачки є військовим та служить в лавах ЗСУ (на тепер вважається зниклим безвісті) і на кошти, які отримував син та передані позивачці, остання вирішила синові придбати житло та попередньо домовилася із відповідачкою про купівлю належної їй, спірної у цій справі, квартири. Отримала ключі від квартири, здійснила ремонт, замовила та встановила меблі. Відповідачка отримала від позивачки у період з жовтня 2022 року по травень 2023 року суму коштів кількома платежами на загальну суму 3250 доларів США в рахунок забезпечення умов про подальше укладення договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Також позивачкою було сплачено комунальні платежі з комунальних послуг 13752,66 грн. Умовами попереднього договору купівлі-продажу квартири були - перший платіж у розмірі 2000,00 доларів США, які погодили позивачка з відповідачкою, як це вбачається із розписки, та двома платежами у сумі 750,00 та 500,00 доларів США. На день подачі позову та на день розгляду справи відповідачка, отримавши вказані грошові кошти, договір купівлі-продажу з позивачкою так і не уклала з невідомих причин. Натомість, відповідачка дозволила третім особам вселитися в цю квартиру та замінити двері, хоча в квартирі перебуває належне позивачці майно, що стало предметом заяви про забезпечення позову у цій справі. Оскільки відповідачка не може, або не хоче укладати договір купівлі-продажу квартири, але отримала за попереднім договором кошти, просять стягнути з відповідачки аванс, який був отриманий нею в сумі 119275,00 грн., що еквівалентно 3250,00 доларів США, а також суму сплачених комунальних платежів в розмірі 13752,66 грн. за борги попередньої власниці. Відповідачка у судове засідання не прибула, бо перебуває за кордоном майже з початку повномасштабного воєнного збройного вторгнення рф до України, але була належним чином представлена своїм представником, адвокатом Лозовським С.В., який у судовому засіданні не погодився з позовними вимогами, так як вони є безпідставними і нічим не обґрунтованими. Розписка написана відповідачкою за кордоном та надіслана позивачці шляхом стільникового зв`язку відповідно до певного фото-повідомлення, що не є підтвердженням отримання першою від позивачки суми у 2000,00 доларів, а отримання відповідачкою решти коштів, взагалі, нічим не підтверджено. Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення сторони позивачки та представника відповідачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив обставини та відповідні до них правовідносини. Відповідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема,\~встановлено та\~не оспорюється\~сторонами,\~що у\~вересні 2022\~року позивачка\~ [PERSON] \~виявила намір\~придбати житлову\~квартиру [ADDRESS] у [PERSON] , яка належить на праві власності останній (а.с.9-13), що вбачається з викладеного у позовній заяві та з тексту розписки, наданої суду позивачкою (а.с.8). [PERSON] отримала від [PERSON] перший внесок 2000,00 доларів США за майбутнім договором купівлі-продажу квартири з вказівкою про сплату комунальних послуг. Позивачка сплачує першу суму за квартиру, а решту суми з невизначеним строком. Як зазначає позивачка, на момент звернення до суду вона передала відповідачці 133027,66 грн., що становить повну вартість квартири за домовленістю. Дану суму у 2000,00 доларів США позивачка передала матері відповідачки [PERSON] з наступним її переданням [PERSON] . Далі судом встановлено, що на виконання домовленості позивачкою сплачено відповідачці ще дві суми, що складають 500,00 та 250,00 доларів США. (30000,00 грн. за курсом на час переказу 40 грн. за 1 долар США), на картковий рахунок [PERSON] , який вказав її співмешканець, зазначений у роздруківці скрін-шотів листування у Viber - Vasily (а.с. 51-57 т.2). Оплата вказаної суми підтверджена довідкою АТ «ПриватБанк» (а.с. 96-99). Стосовно доказів сплати позивачкою на користь відповідачки спірної суми за майбутню купівлю квартири у вигляді фотографії розписки, надісланої відповідачкою позивачці та скрін-шотів листування у Viber суд має зазначити, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Більш того, щодо електронних доказів широко застосовується й доктрина «листа у відповідь». Якщо доведено, що лист чи повідомлення було відправлено певній особі, то повідомлення, яке є відповіддю, вважатиметься автентичним без додаткових доказів. Адже малоймовірно, що хтось окрім цієї особи, може отримати та відповісти на повідомлення з урахуванням його змісту, обговорюваних деталей. У Постанові Верховного Суду від 13 липня 2020 року у справі №?753/10840/19 суд прийшов до висновку про те, що роздруківки скрін-шотів листування у Viber є належним доказом. Обставини, на які посилався учасник справи, підтверджуються наданими заявником скрін-шотами повідомлень, які суд визнає належними і допустимими доказами та покладає в обґрунтування рішення. На підтвердження заявлених вимог учасник справи надав скріншоти повідомлень з телефону та планшету, роздруківки з Viber, які суд вважає належними та допустимими доказами, та яким надана належна правова оцінка. Сторона\~відповідачки не\~надала відзиву\~на позов\~та не\~надала із\~цим доказів\~проти позовних\~вимог,\~сама позивачка\~у судове\~засідання не\~прибула і\~не надала\~судові своїх\~особистих пояснень\~(її\~диспозитивне право),\~яка за\~словами її\~представника,\~не відомо\~де перебуває.\~Представник її\~в судовому\~засіданні не\~зміг відпости\~на питання\~суду та\~сторони позивачки\~по суті\~спору,\~зокрема:\~«Мені невідомо\~про обставини\~укладення попередньої\~угоди»;\~«Я,\~не знаю,\~де перебуває\~зараз довірителька»,\~«З яких\~причин не\~укладається з\~боку відповідачки\~договір купівлі-продажу,\~Я не\~знаю»,\~тощо.\~Це наводить\~суд на\~думку про\~недобросовісність процесуальної\~поведінки відповідачки\~при даних\~цивільних правовідносинах\~між сторонами\~договору купівлі-продажу\~квартири,\~бо вона\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог. Таким чином, суд вважає доведеним стороною позивачки факту передання відповідачці грошових коштів в сумі 3250,00 доларів США (в еквіваленті до гривні - 119275,00 грн.), які є авансом, оскільки реально договору купівлі-продажу укладено не було, а в ч.2 ст. 570 ЦК України зазначено, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Аванс же у будь-якому разі при не укладенні договору з будь-яких причин підлягає. поверненню в тому ж розмірі, в якому надавався. Враховуючи викладене, суд вважає що вимога про стягнення суми авансу за договором, який не було укладено, у розмірі 119.275,00 грн. підлягає задоволенню. Позовна вимога\~про стягнення\~сплачених платежів\~за комунальні\~послуги по спірній квартирі в сумі 13752,66 грн., на думку суду, задоволенню не підлягає, оскільки, з наданих документів про сплату комунальних послуг (а.с.14-16), відповідно до предмету майбутнього договору (квартири), судом встановлено, що ця оплата є поточною після досягнення домовленості про купівлю-продаж квартири. Перша оплата позивачкою датована 27.10.2022 року, тобто вже після домовленості про покупку, а це вже значить, що квартирою користувалася позивачка, а не відповідачка, яка на той час вже перебувала та перебуває за кордоном. З 06.09.2022 року позивачка, отримавши доступ до квартири та фактично нею володіючи, вказані комунальні платежі мала сплачувати сама, що вона і здійснювала, бо користувалася вказаними комунальними послугами, а не відповідачка. Відповідно до\~ч.2\~ст.141\~ЦПК України,\~витрати пов`язані\~з розглядом\~справи,\~покладаються у\~разі задоволення\~позову на\~відповідача,\~а у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки перша вимога про стягнення авансу задоволена, то з відповідачки на користь позивачки має бути стягнений судовий збір в розмірі 1197,27 гривень, а решту витрат на його сплату слід залишити за позивачкою. На підставі викладеного та

Outcome: partial