Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцями [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадини за адресою:\~ [ADDRESS] . Свою заяву мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , а [INFO] батько [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території с. Т.Поляна, площею 0,22 га. Вказана земельна ділянка належала покійній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 038910. У свою чергу батько залишив заповіт від 21 вересня 2006 року, за яким все належне йому на день смерті майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, заповів їй своїй доньці [PERSON] , [INFO] , в тому числі ощадну книжку рахунок № [NUMBER] . Окрім цього, за життя батько подарував їй належний йому на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будовами і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування житлового будинку від 04 березня 2008 року. У вказаному місці за місцем постійного проживання батьків та відповідно місцем відкриття спадщини, вона постійно проживала та проживає на даний час, однак на момент смерті батьків була зареєстрована за іншою адресою. Після смерті матері вона з батьком відповідно прийняли спадщину за покійною, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України постійно проживали разом з нею на час відкриття спадщини. Після смерті батька вона прийняла спадщину й за ним, оскільки продовжувала проживати у спадковому будинку, а тому вважається такою, що прийняла спадщину за батьком, про відмову від неї не заявляла. Її брат [PERSON] спадщину не прийняв ні за матір`ю, ні за батьком, оскільки дуже давно виїхав на заробітки до росії, де й оженився, а близько п`ятнадцяти років тому, за наявною у неї інформацією, помер, ніколи додому не приїжджав, після його смерті зв`язок з родиною втрачено повністю; до нотаріуса за місцем відкриття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України із заявою про прийняття спадщини він не звертався, відповідно з батьками не проживав, а тому вона залишилася єдиною спадкоємицею за ними, яка прийняла спадщину. Однак, коли з метою оформлення права на спадщину вона звернулась до нотаріуса, така повідомила, що оскільки вона не була зареєстрована за адресою місця відкриття спадщини та у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті матері не подала, тому відповідно до ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину і свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, належну матері нотаріус відповідно видати не може. Проте з таким висновком нотаріуса вона погодитись не може, оскільки згідно довідки старости Т.Полянського старостинського округу від 19 лютого 2024 року № 23 на момент смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис № 01 від 17 січня 2010 року, вона фактично проживала за адресою: [ADDRESS] . Так само на момент смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис № 12, вона проживала разом з нею, що підтверджується довідкою старости від 21 жовтня 2024 року № 145. Оскільки на даний час вона, як власник, бажає скористатися належним їй правом розпорядження своїм майном, однак через вказані обставини позбавлена такої можливості, тому просить заяву задовольнити. У судове засіданні заявник [PERSON] не з`явилася, однак подала суду заяву про проведення розгляду справи без її участі, свої вимоги підтримує та просить задовольнити.\~ Представник Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області як заінтересованої особи у судове засідання також не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення заявлених вимог за наявності достатніх підстав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та подані учасниками заяви, суд прийшов до такого висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Суд встановив, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 05 травня 2004 року виконкомом Т.Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 12. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із земельної ділянки для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, що розташована на території с. Т.Поляна, площею 0,22 га, що належала покійній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 038910. Також суд встановив, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 18 січня 2010 року Виконкомом Тур`я-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 01. [PERSON] все належне йому на день смерті майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, а також ощадну книжку рахунок № [NUMBER] заповів своїй дочці [PERSON] , [INFO] , про що свідчить заповіт від 21 вересня 2006 року, посвідчений секретарем виконкому Т.Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області Сухан М.В., зареєстрований в реєстрі за № 44.\~ Крім цього, за життя [PERSON] подарував своїй доньці [PERSON] , а остання прийняла в дар належний дарувальнику на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будовами і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що стверджується Договором дарування житлового будинку від 04 березня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Маріаш М.В., зареєстрованим в реєстрі за № 850. Згідно повідомлення завідувача Перечинської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Михалко В.П. № 54/01-16 від 01 квітня 2025 року, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 01 квітня 2025 року за №80668017, за померлою [INFO] [PERSON] , та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 01 квітня 2025 року за № 80668122, за померлим [INFO] [PERSON] , спадкові справи не заведені.\~\~\~\~\~\~\~ Заявник [PERSON] , звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зазначає, що будучи зареєстрованою за іншою адресою, фактично без реєстрації проживала разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю до моменту їх смерті у [ADDRESS] . Так, згідно довідки старости Тур`я Полянського старостинського округу № 145 від 21 жовтня 2024 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис № 12 від 05 травня 2004 року, проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , і на день її смерті у цьому будинку проживали такі особи: [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис № 12 від 05 травня 2004 року; [PERSON] , який помер [INFO] актовий запис № 01 від 18 січня 2010 року; [PERSON] , [INFO] . Також як вбачається з довідки старости Тур`я Полянського старостинського округу № 23 від 19 лютого 2024 року, [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис № 01 від 18 січня 2010 року, проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , і на день його смерті у цьому будинку проживали такі особи: [PERSON] , який помер [INFO] актовий запис № 01 від 18 січня 2010 року; [PERSON] , [INFO] . У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких за виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Як роз`яснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відтак суд, дослідивши зібрані в справі докази вважає, що факт постійного проживання заявника [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцями [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за такими за адресою: [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження, а тому заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved