Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Представник позивача за допомогою підсистеми ЄСКІС «Електронний суд» звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача: кошти нараховані на підставі ст. 625 ЦК України в сумі 67\~335,59 грн, а саме 47\~689,26 грн інфляційне збільшення та 19\~646,33 грн штрафні санкції; судові витрати. Обґрунтування позиції позивача Представник позивача в обґрунтування позовної заяви зазначає, що 13.08.2008 між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП БАНК») відповідачкою було укладено кредитний договір № ML-011/073/2008. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № ML-011/073/2008 від 13.08.2008 року, між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачкою було укладено іпотечний договір № PML- 011/073/2008, посвідченим 13.08.2008 року, Швець С.П., приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим № 3026. У зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань за кредитним договором, 02.03.2011 року Таращанським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 2-1489/10 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором № ML-011/073/2008 від 13.08.2008 у розмірі 166372,63 грн, пені у розмірі 51 645,73 грн, штрафу у розмірі 75,0 грн, судового збору у розмірі 1700,00 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн, згідно рішення Таращанського районного суду Київської області від 21.08.2010 по справі № 2-1489/2010. Право вимоги за зазначеними договорами було придбано Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відповідно до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05.10.2010 року, що підтверджено в ухвалі суду від 02.06.2021 року по справі № 379/451/21, відповідно до якої суд вирішив замінити стягувача ПАТ «ОТП Банк» на його правонаступника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у правовідносинах щодо виконання виконавчого листа, виданого 02.03.2011 року по справі № 2-1489/10. 27.09.2024 між ТОВ «ФК «Позика» ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 09-П, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № ML-011/073/2008 від 13.08.2008 року та права іпотекодержателя за іпотечним договором № ML-011/073/2008, посвідченим 13.08.2008 року. 30.12.2024 Таращанським районним судом Київської області винесено ухвалу по справі № 379/451/21, якою заяву представника ТОВ «Фінансова компанія «Позика» про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено. Наразі в Автоматизованій системі виконавчого провадження знаходиться на примусовому виконанні виконавче провадження № 67739894, що свідчить про те, що рішення по справі № 2-1489/10 не виконано. У відповідності до ст. 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву. Процесуальній дії у справі 03.02.2025 судом, з відділу реєстрації місця проживання управління «ЦНАП» виконкому Таращанської міської ради, на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача. Ухвалою суду від 06.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно. Відповідач двічі в судові засідання 05.03.2025, 03.04.2025 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно: рекомендовані поштові відправлення повернулися на адресу суду з відмітками про відсутність адресата за вказаною адресою місцезнаходження. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав. З гідно з положеннями п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК\~України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. Стаття 280 ЦПК України\~визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач в судові засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, водночас, позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для проведення заочного розгляду даної справи. Ухвалою суду від 03.04.2025, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Зі змісту положень\~статті 281 ЦПК України\~вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з ненаданням відповідачем у встановлений судом строк без поважних причин відзиву на позовну заяву, суд вирішує справу за наявним матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої\~статті 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Таращанського районного суду Київської області від 21.08.2010 у справі № 2-1489/2010 було стягнуто з відповідача на користь публічного акціонерного товариства «ОТП банк» заборгованість за кредитним договором № ML-011/073/2008 від 13 серпня 2008 року в сумі 166372,63 грн, пеню в розмірі 51645,73 грн, штраф в розмірі 75,00 грн, судовий збір у розмірі 1700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. Рішення набрало законної сили 31.08.2010 (а.с.13-14). 21 квітня 2015 року заступником начальника ВДВС Таращанського РУЮ Турлуковською Я.О. на підставі вказаного виконавчого листа № 2-1489/10 від 02.03.2011 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 47307181 про стягнення з відповідача на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 166372,63 грн, пені у розмірі 51 645,73 грн, штрафу у розмірі 75,00 грн, судового збору у розмірі 1700,00 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 02.06.2021 ЄУН 379/451/21 замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (код ЄДРПОУ 21685166) на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (код ЄДРПОУ 36789421) у правовідносинах щодо виконання виконавчого листа, виданого 02.03.2011 за рішенням Таращанського районного суду Київської області від 21.08.2010 у справі № 2-1489/10 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.15-18). Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 30.12.2024 ЄУН 379/451/21 замінено сторону у виконавчому провадженні АСВП № 67739894, відкритому на підставі виконавчого листа 2-1489/10 виданого 02.03.2011 року Таращанським районним судом Київської області у справі № 2-1489/10 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (код ЄДРПОУ 36789421) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика»» (код ЄДРПОУ 39493634) (а.с.19-24). Згідно інформації з автоматизованої системи виконавчого провадження, 02.12.2021 відкрито виконавче провадження № 67739894 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1489/10, виданого 02.03.2011 Таращанським районним судом Київської області (а.с.25-30). В матеріалах справи відсутні і під час розгляду справи сторонами не надано будь-яких доказів виконання відповідачем рішення Таращанського районного суду Київської області від 21.08.2010 у справі № 2-1489/2010. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини п`ятої\~статті 11 ЦК України\~у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак, норми розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). Отже, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у якій відступлено від правових висновків, зроблених Верховним Судом України у постановах від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані\~Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України); та від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія\~статті 625 ЦК України\~поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята\~статті 11 ЦК України\~не дає підстав для застосування положень\~статті 625 ЦК України\~у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що норми\~статті 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Правовий аналіз положень статей\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 31 липня 2024 року у справі №161/11703/22, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України\~три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені\~статтею 625 ЦК України, за своєю правовою природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні трьох процентів річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Враховуючи наведене, три проценти річних, передбачені частиною другою\~статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого є, зокрема нараховані проценти за користування коштами, строки сплати яких визначено договором. З огляду на те, що рішення суду не виконувалось, відповідач порушила вказане грошове зобов`язання, тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до\~статті 625 ЦК України. Позивачем при зверненні до суду надано розрахунок компенсації інфляційних втрат за період 23.02.2019-23.02.2022, за яким стягненню з відповідача підлягає 47\~689,26 грн; 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період 23.02.2019-23.02.2022, за яким стягненню з відповідача підлягає 19\~646,33 грн, а всього 67\~335,59 грн. Даний розрахунок приймається судом. Так, індекс інфляції за березень 2019 року становив 100,90 %, квітень 2019 року 101,00 %, травень 2019 року 100,70 %, червень 2019 року 99,50 %, липень 2019 року 99,40 %, серпень 2019 року 99,70 %, вересень 2019 року - 100,7 %, жовтень 2019 року - 100,7 %, листопад 2019 року - 100,1 %, грудень 2019 року - 99,8 %, січень 2020 року - 100,2 %, лютий 2020 року - 99,7 %, березень 2020 року - 100,8 %, квітень 2020 року 100,8 %, травень 2020 року - 100,3 %, червень 2020 року - 100,2 %, липень 2020 року - 99,4 %, серпень 2020 року - 99,8 %, вересень 2020 року - 100,5 %, жовтень 2020 року - 101,0 %, листопад 2020 року - 101,3 %, грудень 2020 року - 100,9 %, січень 2021 року - 101,3 %, лютий 2021 року - 101,0 %, березень 2021 року - 101,7 %, квітень 2021 року - 100,7 %, травень 2021 року - 101,3 %, червень 2021 року - 100,2 %, липень 2021 року - 100,1 %, серпень 2021 року - 99,8 %, вересень 2021 року - 101,2 %, жовтень 2021 року - 100,9 %, листопад 2021 року - 100,8 %, грудень 2021 року - 100,6 %, січень 2022 року - 101,3 %, лютий 2022 року - 101,6 %. Загальний відсоток інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за відповідний період. Отже, сукупний індекс інфляції за період з лютого 2019 року по лютий 2022 року включно становить 1,21866444. Сума інфляції розраховується за формулою: сума боргу х процент інфляції - сума боргу. Таким чином, інфляційні втрати відповідно до суми заборгованості у розмірі 218\~093,36 за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року складають 47\~689,26 грн (218\~093,36 х 1,21866444 - 218\~093,36). Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. За період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року три проценти річних складають 19\~646,33 грн, з яких: З 23 лютого 2019 року по 31 грудня 2019 року 5\~592,75 грн (218\~093,36 х 3 х 312 : 365 : 100), з 01 січня 2020 року по\~31 грудня 2020 року 6\~542,80 грн (218\~093,36 х 3 х 366 : 100 : 366), з 01 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року 7\~510,78 грн (218\~093,36 х 3 х 419 : 100 : 419). Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України\~жодного належного та допустимого доказу на спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1\~статті 131 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~422,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved