Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

В лютому 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Каруна В. П. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення ним навчання, але не довше як до 30.11.2029 року. В обґрунтування позову посилається на те, що її та відповідача син [PERSON] навчається в IV Загальноосвітньому ліцеї ім. Богдана Ігоря Антонича в м. Лігниця, Республіка Польща. Продовжуючи навчання після досягнення повноліття, син сторін проживає спільно з матір`ю [PERSON] та перебуває на її повному утриманні, що пов`язано з відсутністю можливості отримання власного доходу у зв`язку з навчанням. Відтак, позивач змушена щомісячно нести витрати пов`язані як безпосередньо з навчанням сина, так і пов`язаним з цим його утриманням, як то: витрати на придбання одягу, потрібного для навчання канцелярського приладдя та побутової техніки, харчування, проїзд, засобів догляду тощо. Відповідач фактично не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, ухиляється від свого обов`язку в утриманні дитини, не надає їй необхідної допомоги, хоча за станом здоров`я та віком є працездатним та може надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Небажання відповідача фінансово допомагати дитині унеможливлює досягнення з ним згоди в цьому питанні в позасудовому порядку, що змушує позивача звернутися до суду. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та запропоновано сторонам по справі подати відзив та відповідь на відзив. Представник позивача адвокат Карун В. П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог [PERSON] , посилаючись на те, що після розірвання шлюбу з позивачкою, створив нову сім`ю в якій також народилася дитина. Крім того, зазначає, що ніде офіційно не працевлаштований і не має постійного заробітку, а тому не в змозі платити аліменти в заявленому розмірі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони з 14.11.2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який, згідно рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08.08.2019 року, яке набрало законної сили 10.09.2019 року, було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до\~рішення Ізяславського\~районного суду\~Хмельницької області\~від 21.01.2022\~року,\~яке набрало\~законної сили\~25.02.2022\~року з [PERSON] стягувались аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», починаючи з 21.12.2021 року до досягнення дитиною повноліття. При цьому,\~зі змісту\~вказаного рішення\~суду вбачається,\~що відповідач\~ [PERSON] також зазначав, що офіційного місця роботи не має та підприємницькою діяльністю не займається, стабільного доходу не має. Час від часу ремонтує автомобілі, від чого одержує дохід у розмірі 100-200 доларів США на місяць. Проживає з іншою жінкою, яка має на утриманні малолітню дитину, разом із нею орендує квартиру в м. Ізяслав. [PERSON] визнав, що має у власності житловий будинок та автомобіль марки «Опель комбо». З врахуванням зазначеного, позов визнав частково, вказав, що згідний сплачувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно. Оскільки на день подачі позову [PERSON] , [INFO] , досяг 18 років, тому виплати розміру аліментів на його користь за вказаним рішенням суду припинено. [PERSON] є офіційно зарахованим з 01.09.2022 року та в 2024/2025 навчальному році є учнем 3 класу IV Загальноосвітнього ліцею ім. Богдана Ігоря Антонича в м. Лігниця, Республіка Польща, завершить навчання у 2026 році, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу від 06.02.2025 року. Також, судом досліджено повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00050170663 від 20.03.2025 року, з якого вбачається, що 20.07.2021 року відповідач [PERSON] одружився з [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №67. В шлюбі [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 08.02.2024 року придбано квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] , та яка, відповідно, знаходиться у спільній сумісній власності відповідача [PERSON] . Крім того, 21.06.2022 року за відповідачем [PERSON] зареєстрований автомобіль марки «BMW X5» 2003 року випуску. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст 199, 200, 201 СК України). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частити першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. На думку суду, відповідач є працездатною особою, за яким рахується житло у спільній частковій власності та автомобіль, а тому здатний забезпечити сплату аліментів на утримання своєї дитини у визначеному судом розмірі та повинен докладати всіх зусиль для надання повноцінного утримання своєї дитини, яка продовжує навчання. Слід зазначити, і те, що відповідач не вправі перекладати обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який навчається, винятково на матір, що є порушенням норм закону. Проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, позицію позивача, суд приходить до висновку, що відповідач здатний утримувати свого повнолітнього сина [PERSON] . Разом з тим, судом враховується той факт, що позивачем, незважаючи на заявлений факт перебування сина на її повному утриманні, не надано жодного доказу на підтвердження свого матеріального стану, зокрема, щодо забезпечення проживання та придбання необхідних речей для повноцінного навчання сина. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб дитини, яка продовжує навчання, а також із реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. При визначенні розміру аліментів суд також враховує і те, що у відповідача від теперішнього шлюбу на утриманні знаходиться їх спільна малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що й не заперечується у судовому засіданні представником позивача. Також, відповідачем будь-яких доказів важкого матеріального становища та порушення стану здоров`я, який перешкоджає йому надавати кошти на утримання своєї повнолітньої дитини, суду не надано. У зв`язку із вищевикладеним, виходячи з розумності та достатності визначення розміру стягуваних аліментів, з врахуванням обставин справи та того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, але не працює, потребує коштів на проведення оплати за навчання, придбання необхідних предметів першого вжитку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання, однак не довше, ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. Слід зазначити, що стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не більше, ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років, відповідає засадам рівності прав та обов`язків батьків, є справедливим та є достатнім розміром аліментів, які підлягають до стягнення на період навчання [PERSON] , який відповідатиме інтересам обох сторін по справі. Також, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача по справі на користь держави судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 605,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial