Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зубр Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Внутрішня виконавча служба» про визнання відсутності права вимоги за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона систематично отримує від ТОВ «Внутрішня виконавча служба» вимоги про сплату боргу, попередження про намір ТОВ «Внутрішня виконавча служба» звернутися до суду та до правоохоронних органів з заявою про нібито вчинення нею шахрайства. Згідно з листів ТОВ «Внутрішня виконавча служба» вона нібито має заборгованість перед ТОВ «Зубр Капітал», за дорученням якого та в інтересах якого діє ТОВ «Внутрішня виконавча служба». У листопаді 2023 року їй надійшов лист від ТОВ «Внутрішня виконавча служба», в якому зазначено, що сума заборгованості станом на 26.10.2023 становить 20413, 09 грн. Заборгованість виникла на підставі кредитного договору №2084228-1-1-148359 від 17.04.2019, укладеного з ТОВ «КФ.ЮА». Ніяких кредитів вона не отримувала. Її особистими даними заволоділи невідомі особи шляхом обману, які під виглядом пропозиції з працевлаштування вмовили її надати фото сторінок її паспорта, селфі-фото з паспортом в руках, ідентифікаційний номер, номер телефона та номер банківської картки або електронного гаманця. З приводу заволодіння її особистими даними невідомими особами відкрито кримінальне провадження №12021046690000626 за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України. Просила: визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Зубр Капітал» відсутність права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2084228-1-1-148359 від 17.04.2019; визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Внутрішня виконавча служба» відсутність права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2084228-1-1-148359 від 17.04.2019; 20.12.2023 Солом`янським районним судом міста Києва цивільну справу №760/29761/23 передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва. 04.03.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачі правом на подачу відзиву не скористалися. 30.05.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Зубр Капітал» надійшло клопотанням про витребування у Державної податкової служби України інформацію та/або належним чином завірені документи на підтвердження інформації про наявність в українських банках банківських рахунків [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] (в тому числі, однак, не виключно поточні, розрахункові, кредитні), їх реквізити та банки та/або інші фінансові установи, в яких відкриті або закриті банківські рахунки, стан рахунків та/або відомості про фінансові операції з використанням рахунків за період з 16.04.2019 по 30.04.2019. Суд зауважує, що до клопотання не надано доказів того, що відповідач звертався до Державної податкової служби України за отриманням зазначених відомостей, проте отримав відмову у їх наданні, а також у клопотанні не наведені підстави, з яких випливає, що ці докази знаходяться у Державній податковій службі України. Так, пунктом 4 частини першої ст. 62 Закону України "Про банки та банківську діяльність" встановлено, що інформація щодо банківських рахунків юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, на його письмову вимогу щодо наявності банківських рахунків. Враховуючи наведене, суд не вбачає обгрунтованих підстав дял витребування доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 17.04.2019 між [PERSON] та ТОВ «КФ.ЮА» укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-1-148359, відповідно до умов якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4199 грн, строком на 7 календарних діб, за процентною ставкою 1,85% в день, а остання зобов`язалася повернути кошти кредиту та сплатити проценти за користуванням ними (Розділ 1, 2, 4, 5 договору від 17.04.2019 № 1-1-148359). 30.04.2020 між ТОВ «ФК «Форза» та ТОВ «КФ.ЮА» був укладений договір факторингу №20200430-К, відповідно до якого ТОВ «КФ.ЮА» відступило ТОВ «ФК «Форза» за плату належні йому права вимоги, а останнє зобов`язався прийняти права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, та передати за це кошти. 28.12.2020 між ТОВ «ФК «Форза» та ТОВ «Зубр капітал» був укладений договір факторингу №20201228-К/2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Форза» відступило ТОВ «Зубр капітал» за плату належні йому права вимоги, а останнє зобов`язався прийняти права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, та передати за це кошти. Відповідно до листа-повідомлення ТОВ «Внутрішня виконавча служба» від 22.02.2021 №2202/1506187 заборгованість за кредитним договором №2084228-1-1-148359 від 17.04.2019 була відступлена ТОВ «ФК «Форза», новим кредитором є ТОВ «Зубр Капітал», який в свою чергу надав доручення ТОВ «Внутрішня виконавча служба» на стягнення кредитної заборгованості. Станом на 22.02.2021 кредитна заборгованість складає 7852, 13 грн. 17.09.2021 на підстави ухвали Ленінського районного суду міста Дніпропетровська щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України. Частиною 5 ст. 11 ЦК України встановлено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст. 16 ЦК Украйни, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій зазначеної статті. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. В порядку визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Положеннями ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України). З огляду на тісний зв`язок договору із правовідносинами, які саме з нього виникають (договірні правовідносини), розвиток останніх можуть зумовлювати, зокрема, умови договору. Проте подальші зміни цих правовідносин, наприклад, припинення прав та обов`язків за договором, не обов`язково пов`язані зі зміною чи припиненням договору. Між тим, припинення обов`язку за договором не завжди пов`язане з припиненням самого договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.16)). Передбачений у пункті 1 частини другої статті 16 ЦК України спосіб захисту цивільних прав та інтересів може стосуватися визнання як наявності права, так і його відсутності. Визнання права у позитивному значенні (визнання існуючого права) та у негативному значенні (визнання відсутності права та відповідного йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у юридичній визначеності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.14) та від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункти 54-56)). Для ефективного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, яка вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 57)). Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.07.2015 № 6-301цс15 та підтримана Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23.05.2018 у справі №916/5073/15). Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Судом встановлено, що 17.04.2019 між [PERSON] та ТОВ «КФ.ЮА» укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-1-148359, відповідно до умов якого позивач отримала в кредит грошові кошти у розмірі 4199 грн., строком на 7 календарних діб, за процентною ставкою 1,85% в день та зобов`язалася повернути кошти кредиту та сплатити проценти за користуванням ними. Доказів визнання цього кредитного договору недійсним суду не надано. Також слушними суд вважає, доводи відповідача ТОВ "Зубр капітал" щодо того, що за відсутності доказів наявності у позивачки інших банківських рахунків, не можна вважати доведеною ту обставину, що вона не отримувала кредитних коштів, виписка з банківського рахунку позивачки, відкритого в АТ "Приватбанк", за певний період сама по собі не є беззаперепчним доказом неотримання нею кредитних коштів. Відтак, у позивачки, як позичальника за кредитним договором виник обов`язок повернути грошові кошти та виконати умови, визначені цим договором, оскільки лише недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Також судом встановлено, що 30.04.2020 між ТОВ «ФК «Форза» та ТОВ «КФ.ЮА» був укладений договір факторингу №20200430-К, відповідно до якого ТОВ «КФ.ЮА» відступило ТОВ «ФК «Форза» за плату належні йому права вимоги. Також між 28.12.2020 між ТОВ «ФК «Форза» та ТОВ «Зубр капітал» був укладений договір факторингу №20201228-К/2, відповідно до якого ТОВ «Зубр капітал» набув за плату права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Суд зауважує, що умовами договору факторингу №20201228-К/2 від 28.12.2020 визначено, що право вимоги відступається (передається) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом. Право вимоги переходить до ТОВ «Зубр капітал» з моменту зарахування коштів на рахунок ТОВ «ФК «Форза», після чого ТОВ «Зубр капітал» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам. Натомість, докази перерахування коштів ТОВ «Зубр капітал» ТОВ «ФК «Форза» в розмірі заборгованості боржників в матеріалах справи відсутні. Наявний в матеріалах справи додаток № 1 до договору факторингу №20201228-К/2 від 28.12.2020 не містить жодного переліку прав вимог до боржників, їх особистих даних, інформації щодо кредитних договорів, права вимоги за якими перейшло до ТОВ «Зубр капітал», розміри заборгованості боржників за кредитними договорами. Відтак, сам по собі текст договору факторингу №20201228-К/2 від 28.12.2020 не підтверджує перехід прав вимоги за договором від 17.04.2019 № №1-1-148359, укладеним між [PERSON] та ТОВ «КФ.ЮА», до ТОВ «Зубр капітал». В матеріалах справи не містяться докази зарахування коштів на рахунок ТОВ «ФК «Форза» від ТОВ «Зубр капітал», а також відповідного Реєстру права вимоги, з яких можна було б встановити, що ТОВ «ФК «Форза» передало ТОВ «Зубр капітал» право вимоги до [PERSON] за договором від 17.04.2019 № №1-1-148359 та розмір такого права вимоги. Суд відзначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, Відповідач ТОВ «Зубр капітал» не підтвердив факту переходу до нього від ТОВ «ФК «Форза» права вимоги до позивача за кредитним договором від 17.04.2019 № №1-1-148359. З вище встановленого, суд робить висновок про відсутність у ТОВ «Зубр капітал» права вимоги до позивача, а тому воно не є кредитором позивача у зобов`язанні, що виникло з кредитного договору від 17.04.2019 № №1-1-148359, та не могло надавати доручення ТОВ «Внутрішня виконавча служба» на стягнення кредитної заборгованості з позивачки. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповдіачів, окремо з кожного, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 536,80 грн.

Outcome: approved