Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

І. Короткий виклад обставин справи та правова позиція заявника. [PERSON] , 09.08.2024 року (вх. № 18598) звернулася у Залізничний районний суд м. Львова із письмовою заявою про встановлення факту батьківства, у якій просить суд: -встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Львова, що проживав у с. Велика Калинка Львівського р-ну Львівської обл., відносно доньки [PERSON] , [INFO] ; -внести зміни до актового запису № 12 про народження дитини [PERSON] , [INFO] , складеного виконавчим комітетом Завидовицької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., зазначивши у відомостях про батька дитини - [PERSON] та видати нове свідоцтво про народження (а.с. 1-4). Заява обґрунтована, зокрема тим, що з 2012 року по 2018 рік заявник проживала однією сім?єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується Актом обстеження комісії ЛКП «Сигнівка» від 12.06.2024 року. Від вказаних відносин народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що заявник та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, в актовому записі про народження дитини відомості про батька були внесені у відповідності до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (далі СК України), де батьком вказано [PERSON] . [PERSON] визнавав [PERSON] своєю дочкою, дуже її любив та піклувався про неї. Так само до неї ставились і зараз ставляться батьки [PERSON] - бабуся та дідусь [PERSON] та [PERSON] . Усі разом хрестили [PERSON] у церкві святого Архистратига Михаїла 12.07.2014 року, в свідоцтві про хрещення дитина записана, як [PERSON] , а батьком вказаний [PERSON] . Також вказано, що [PERSON] приймав безпосередню участь в бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) та загинув [INFO] у с. Роботине, Пологівського р-ну Запорізької обл., одержавши мінно-вибухове тілесне ушкодження. Так, 27.06.2024 року Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром було зроблено Висновок експерта № CE-19/108-24/10430-БД, в якому вказано, що біологічна спорідненість між [PERSON] та особою, від якого відібрано фрагменти кісток (в/е № 2248) - не виключається. Біологічна спорідненість між [PERSON] виключається, оскільки це вітчим загиблого, а [PERSON] неповнокровний брат. У зв?язку з тим, що батько дитини загинув під час захисту України, існує потреба встановити факт батьківства для захисту прав дитини та юридичного закріплення дійсних відомостей про батька дитини у свідоцтві про народження. Дочка дуже любила свого батька, у них були гарні відносини, тому для неї є дуже важливим, що її батько буде записаний у її свідоцтві про народження. Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки це відповідатиме інтересам дитини, дасть змогу їй юридично закріпити відомості про батька дитини, який загинув обороняючи свою державу та відповідно отримати передбачені чинним законодавством пільги. ІІ. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Галайко Н. М. (а.с. 21). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.08.2024 року у відкритті провадження в цивільній справі за заявою [PERSON] , Заінтересована особа: Городоцький відділ реєстрації актів цивільного стану у Львівській області Львівського району Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту батьківства - відмовлено (а.с. 22-23). Постановою Львівського апеляційного суду від 14.01.2025 року апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено. Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 12.08.2024 року - скасовано. Постановлено справу за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Городоцький відділ реєстрації актів цивільного стану у Львівській області Львівського району Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту батьківства направити до Залізничного районного суду м. Львова для вирішення питання про відкриття провадження у справі (а.с. 71-73). Супровідним листом Львівського апеляційного суду № 462/6397/24/2527/2025 від 28.01.2025 року стверджується, що вказана справа надійшла у Залізничний районний суд м. Львова 12.02.2025 року (вх. № 3457). Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.02.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Галайко Н. М. (а.с. 75). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17.02.2025 року заяву було залишено без руху, у зв`язку з її істотними недоліками (а.с. 77-78). 26.02.2025 року (вх. № 4592) заявник [PERSON] подала до суду письмову заяву про усунення недоліків заяви та нову редакцію заяви згідно якої просить суд: - встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Львова, що проживав у с. Велика Калинка Львівського р-ну Львівської обл., відносно доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 80, 81-84). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.03.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку окремого провадження. Призначено судове засідання у справі (а.с. 85). ІІІ. Позиція сторін по справі, висловлена у судовому засіданні. Заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримала подану заяву з урахуванням уточнень, яку просила суд задовольнити у повному обсязі. Представник заявника [PERSON] - адвокат Шачіна Н. М. у судому засіданні підтримала вимоги поданої заяви з урахуванням уточнень, просила суд задовольнити таку у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Городоцького відділу РАЦС будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Однак суд приймає до уваги подану 25.03.2025 року (вх. № 6482) письмову заяву від виконуючого обов`язки начальника відділу Половко Г., із змісту якої вбачається, що остання просить суд розглядати справу за відсутності представника заінтересованої особи, питання вирішення рішення залишила на розсуд суду (а.с. 90). Суд звертає увагу, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено у ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), тому неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи без їх участі. Так, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. IV. Позиція суду. Дослідивши подані документи, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення заяви (з урахуванням уточнень), виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. V. Встановлені судом фактичні обставини справи. 5.1. Щодо поданих документів (письмових доказів). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 12 стверджується, що [PERSON] , народилася [INFO] . Матір`ю вказано [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с. 6). Із копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України № 00045159669 від 23.05.2024 року встановлено, що відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ст. 135 СК України (а.с. 7). У копії свідоцтва про хрещення вказано, що хрещення та миропомазання [PERSON] , [INFO] відбулося у церкві святого Архистратига Михаїла 12.07.2014 року, батьком якої вказано [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 8). Згідно копії висновку експерта № CE-19/108-24/10430-БД від 27.06.2024 року, за результатами призначеної судової біологічної експертизи за спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження», виданого Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, стверджується у тому числі, що біологічна спорідненість між [PERSON] та особою, фрагментів кісток від трупа невідомого чоловіка в/е № [NUMBER] (об`єкти № 3-6) не виключається (а.с. 9-12, 13, 14). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 4063, стверджується, що [PERSON] , [INFO] помер - [INFO] (а.с. 5). У матеріалах справи наявна копія акта ЛКП «Сигнівка» від 12.06.2024 року, згідно якого стверджується, що: «зі слів сусідів, за адресою: [ADDRESS] проживав [PERSON] , 1985 року народження по серпень 2018 року» (а.с. 15). 5.2. Щодо показів свідків. Одним з видів доказів (даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи) у цивільному процесі, згідно п. 3 ч. 2 ст. 76 ЦПК України є показання свідків. Суд зазначає, що свідки надали покази під присягою та будучи попередженими про кримінальну відповідальність передбачену ст. 384, 385 Кримінального кодексу України, у тому числі за введення суду в оману. Так, [PERSON] , допитана у судовому засіданні в якості свідка, будучи бабусею [PERSON] , вказала не те, що батьком внучки є її син - [PERSON] . Останній спілкувався з донькою, проводив з нею час, приводив її до [PERSON] , вони разом проводили час, гуляли. [PERSON] , допитаний у судовому засіданні в якості свідка, будучи дідусем [PERSON] , чоловіком [PERSON] , вказав на те, що проводить час із внучкою проте не часто, у зв`язку із тим що продовжує працювати на роботі. [PERSON] , допитаний у судовому засіданні в якості свідка, будучи рідним братом [PERSON] , вказав на те, що вони з братом мали хороші братерські відносини. [PERSON] є дочкою його брата [PERSON] . Щодо відносин його брата з донькою вказав, що такі були хорошими та гарними. Не дивлячись на те, що брат проживав окремо від доньки їхні відносини не припинялися та зберігалися теплими. Коли брат перебував у відпустці, то вони разом їздили до [PERSON] , провідували та спілкувалися з нею. VІ. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді справи та застосовані норми права. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються гл. 6 розд. IV ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як зазначено, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 04.08.2022 року у справі № 752/21394/21 (провадження № 61-2630ск22), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника (подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.11.2021 року у справі № 953/17730/19). Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини за вказівкою матері, батьківство якого встановлюється. Відсутність даних про те, чи було зроблено запис про батька дитини за вказівкою матері виключає можливість задоволення заяви про встановлення факту батьківства щодо померлого, з яким мати дитини не перебувала у шлюбі, на підставі ст. 130 СК України (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.01.2022 року у справі № 591/6987/20, провадження № 61-117св22). Відповідно до змісту ч. 1, 2 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заява батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, № 3 роз`яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абз. п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Суд враховує, що у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2021 року у справі № 361/2653/15-ц (провадження № 61-2239св21), вказано, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття (подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.02.2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20). Статтею 318 ЦПК України визначає, що у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. У справі, що є предметом розгляду, встановлено, що запис про батька [PERSON] було зроблено за вказівкою матері - заявника у справі, яка у шлюбі з [PERSON] не перебувала, метою встановлення факту родинних зв`язків є отримання відповідних пільг (щодо батька, який загинув обороняючи державу), а також юридичне оформлення [PERSON] як батька [PERSON] , тобто реалізацію особистого немайнового права. Наявності спору про право при розгляді даної справи не встановлено. З матеріалів справи вбачається, що в свідоцтві про народження [PERSON] відомості про батька ( [PERSON] ) записані зі слів матері. VІI. Висновки суду. Суд звертає увагу на те, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Так, у рішенні «Bellet v. France» («Белле проти Франції») від 04.12.1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду висловленою у постанові № 733/324/21 від 15.09.2021 року. Так, наявні в матеріалах справи докази (документи, покази свідків), у сукупності з поясненнями заявника, свідчать про те, що [PERSON] є донькою [PERSON] . Окремо суд враховує, що наданими заявником доказами та показаннями свідків підтверджено факт перебування [PERSON] в родинних відносинах з [PERSON] (який помер [INFO] ), а саме, що він є її рідним батьком. Будь-яких доводів та доказів чи спростування зазначеного матеріали справи не містять. Враховуючи наведене, а також те, що спору про право не встановлено, а сам факт родинних зв`язків, як батька та доньки, доведений наявними в матеріалах справи доказами та показами свідків, заява [PERSON] (з урахуванням уточнень) підлягає задоволенню. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Суд зазначає, що під час розгляду в порядку окремого провадження питання про встановлення юридичного факту (в даному випадку - родинних зв`язків) процесуальним законом не передбачено можливості одночасного розгляду питання про зобов`язання винити дії (в даному випадку - внести зміни до актового запису). Проте, набрання відповідним рішенням законної сили є підставою для внесення таких змін шляхом звернення до відповідних органів. VІІI. Судові витрати по справі. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З цих підстав,

Outcome: approved