Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 21.07.2022 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був укладений 11.05.2019. У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Малолітня [PERSON] , [INFO] за згодою батьків проживає разом з матір`ю та спори у сторін з даного приводу відсутні. На даний час позивачка разом з дитиною зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Фактично матір з дитиною проживають у орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини виховує доньку самостійно, питання, пов`язані з садком, вирішує самостійно. Батько дитини дошкільний заклад не відвідує, дитина про батька у розмовах з дорослими та однолітками не згадує. З моменту припинення ведення спільного господарства та спільного проживання сторін та подальшого їх розлучення спілкування між сторонами відбувається вкрай рідко по телефону, як і спілкування між відповідачем та донькою сторін. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на її утримання. Стверджує, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідач працює та отримує прибуток, чи має він офіційну роботу на даний час, позивачу не відомо, оскільки вони практично не спілкуються. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогами про сплату аліментів на утримання доньки, спочатку в усному порядку, однак завжди отримувала відмови від останнього, у яких він посилався на матеріальні труднощі та пропонував позивачу звернутися до своїх батьків за матеріальною допомогою. Після багатьох спроб закликати відповідача до сплати грошових коштів на утримання власної дитини, позивач 24.04.2024 направила до поштового відділення за місцем реєстрації та проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] відділення 03065, цінний лист з описом вкладення, у якому виклала прохання щодо сплати аліментів у письмовій формі. Однак останній не відреагував на повідомлення . Посилаючись на норми матеріального права, просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку ( доході), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за минулий час з 25.04.2024 до дня подання даної позовної заяви; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку ( доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Надали суду заяву про слухання справи без їх участі. Просили задовільнити позов. Справа слухалась у відсутності відповідача, який не з`явився в судове засідання незважаючи на те, що повідомлявся судом про час та місце розгляду справи за відомою адресою його місця проживання. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у відсутність її учасників. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ У\~відповідності до\~вимог п.п\~1,2,4,\~ч.1\~ст.\~280\~ЦПК України\~-\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов:\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивачка не заперечувала проти розгляду даної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та заслухавши думку сторін , суд приходить до наступного висновку: Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено , що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі , який рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21.07.2022 року розірвано ( а.с. 9-10). Від даного шлюбу [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з Реєстру територіальних громад, малолітня [PERSON] зареєстрована спільнох матір`ю [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . Згідно характеристики [PERSON] як вихованки дошкільного навчального закладу дитячого садка «Щасливе дитинство» від 28.01.2025, дитина відвідує садок з 16.03.2022 по теперішній час. Мати дитини виховує доньку самостійно, питання, пов`язані з садком вирішує самостійно. Батько дитини дошкільний заклад не відвідує, дитина про батька у розмовах з дорослими та однолітками не згадує. ( а.с.13). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, та роз`яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. \~Відповідно \~до положень\~ч.ч.\~1,2,3\~ ст.\~183\~СК України\~-\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України- мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Приймаючи до уваги матеріальне положення дитини , яка потребує допомоги, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу ) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Суд вважає, що визначений розмір аліментів на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права платника аліментів.. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 191 СК України, суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з дня пред`явлення позову до суду - з 31.01.2025 року. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку ( доходу) за минулий час з 25.04.2024 , суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час. Стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. Позивачем , як докази вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача аліментів за минулий час з 24.04.2024 надано роздруківку з поштового відділення про надісланні відповідачу листа - прохання про стягнення аліментів, датованого 24.04.2024 року. Також позивачем надано скріншот переписки із месенджера, який містить особисте листування між позивачкою та іншою особою по імені « Максим». Дані докази , на думку позивачки , є належними для підтвердження підстав стягнення з відповідача аліментів за минулий час з 24.04.2024 року. Дослідивши надані позивачкою докази, суд вважає, що вони не є належними та достатніми для вирішення питання щодо стягнення з відповідача аліментів за минулий час. Особисте листування між сторонами , суд не приймає як доказ , який може бути підставою для задоволення позову у цій частині. Крім того, суд звертає увагу , що чинним сімейним законодавством передбачено обов`язок обох батьків утримувати свою неповнолітню дитину. Позивачка не надала доказу щодо свого майнового стану . Суд приходить до висновку , що стягнення аліментів за минулий час задоволенню не підлягає. На підставі наведеного вище, враховуючи положення ст. 264 ЦПК України, відповідно до якої під час ухвалення рішення суд , окрім іншого вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити, суд вважає за можливе прийняти рішення про часткове задоволення позовних вимог. Також, враховуючи, що позов частково задоволено, з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: partial