Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

26.12.2024 року Служба у справах дітей та сім`ї Згурівської селищної ради, як орган опіки та піклування, в особі начальника служби Лободи Т.О., звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей - [PERSON] , [PERSON] , стягнути з нього аліменти на утримання дітей до їхнього повноліття та передати малолітніх органу опіки та піклування для подальшого влаштування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мати дітей [PERSON] померла [INFO] . Діти залишились на вихованні та утриманні батька. Відповідач разом з дітьми зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають по декілька днів самі вдома, часто пропускають школу. Під час обстеження житлових умов було встановлено, що помешкання має незадовільний стан, в будинку холодно, відсутній запас дров, продуктів харчування. В цей час батько був відсутній вдома, діти залишились без нагляду, на телефонні дзвінки він не відповідав. З огляду на це діти були вилучені із сім`ї батька та тимчасово влаштовані в сім"ю їхньої повнолітньої сестри [PERSON] . Діти перебувають на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Згурівської селищної ради, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах, у зв`язку з невиконанням батьком батьківських обов`язків. За місцем проживання відповідач зарекомендував себе негативно, як такий, що ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. Після вилучення дітей, відповідач не звертався до Служби з приводу їх повернення, весь цей час не спілкується з дітьми, не допомагає матеріально. Відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дочок, не цікавляться їхнім життям та здоров`ям, матеріальної допомоги не надає, все це є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з них аліментів на утримання дочок. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області від 31 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Сторонам встановлено строки для подачі заяв по суті. Витребувано висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою суду від 11 березня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Відповідач [PERSON] до суду відзив у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України не подав, хоча судом йому було роз`яснено право на подачу відзиву в ухвалі про відкриття провадження. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток, копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками за зареєстрованою адресою його проживання, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суду не повідомив. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подав та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини, та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мати дітей [PERSON] померла [INFO] (копії свідоцтв про народження - а.с. 8,9, копія свідоцтва про смерть - а.с. 10). Наказом Служби у справах дітей та сім`ї від 12 листопада 2024 року № 12, малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано на виховання та спільне проживання у сім`ю сестри [PERSON] , жительки [ADDRESS] (копія наказу - а.с. 11). Наказами Служби у справах дітей та сім`ї від 02 грудня 2024 року № 05-24, № 06-24, малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , поставлено на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах (копії наказів - а.с. 12, 13). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За місцем проживання відповідач зарекомендував себе з негативної сторони, що виражається у зловживанні спиртними напоями, злісним невиконанням батьківських обов"язків по відношенню до свої малолітніх дітей. Відповідач ніде не працює, участі у громадському житті села не примає, не користується авторитетом серед односельців (копія характеристики - а.с. 14). За місцем проживання відповідача не створені належні умови для проживання малолітніх дітей, помешкання має незадовільний стан та потребує ремонту, речі розкидані, брудно, в будинку холодно, відсутній запас дров, продуктів харчування (копія акта обстеження умов проживання - а.с. 21). За місцем тимчасово проживання дітей в [ADDRESS] , [PERSON] створені належні житлово-побутові умови, діти забезпечені всім необхідним (копія акта обстеження житлово-побутових умов проживання - а.с. 20). Малолітні [PERSON] , [PERSON] навчаються в ОЗНЗ Згурівська ЗОШ, батько дітей [PERSON] навчанням та шкільним життям дітей не цікавиться, батьківські збори не відвідує (копії характеристик - а.с. 15, 16, копії довідок - а.с. 17, 18). Рішенням Виконавчого комітету Згурівської селищної ради Броварського району Київської області № 11 від 17 січня 2025 року затверджено Висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] (рішення - а.с.37, висновок - а.с. 38-40). Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В силу положень п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово підкреслював, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках у разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Приймаючи рішення про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, суд виходить з того, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідає інтересам його малолітніх дітей, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, про здоров"я не дбає, навчанням не цікавиться, не спілкується з ним та матеріально не утримує. Судом не встановлені поважні причини невиконання батьківських обов`язків відповідачем. Відповідачем доказів належного виконання батьківських обов`язків суду не надано. За даних обставин суд не вбачає іншого шляху забезпечення інтересів дітей, окрім як розірвання їхніх сімейних зв`язків з біологічним батьком. Суд вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. В силу ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. Позбавлення батьківських прав, не позбавляє відповідача [PERSON] від обов`язку щодо утримання своїх неповнолітніх дочок. Оскільки відповідач добровільно кошти на утримання дітей не надає, з нього мають бути стягнуті аліменти на їхнє утримання в судовому порядку. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1598,00 грн на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 грудня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією відповідно до чинного законодавства. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів з відповідачів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Суд вважає за необхідне передати малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , Службі у справах дітей та сім`ї, як органу опіки та піклування Згурівської селищної ради для подальшого влаштування. В частині розподілу судових витрат суд приходить до наступного висновку. При зверненні до суду з даним позовом підлягав сплаті судовий збір у загальному розмірі 2422,40 грн. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір». Позивач просить стягнути судовий збір з відповідача на користь держави. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір на користь державного бюджету у загальному розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved