Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 вересня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір № 75111182 згідно якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на умовах договору на певний строк, а позичальник зобов`язується їх повернути\~ та сплатити плату від суми позики. Сума позики становила 10 000 грн., процентна ставка 1,9% за кожен день користування позикою. Договір було укладено дистанційно в електронній формі. 20 вересня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено договір № 3949667, згідно умові якого [PERSON] отримав кредит в сумі 4500 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок. Проценти за користування кредитом 1687, 50 коп. нараховуються за ставкою 1,25% за кожен день. Стандартна процентна ставка за користування кредитом 5% за кожен день. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація передбачена вимогами чинного законодавства. Станом на сьогодні строк повернення грошових коштів за договорами наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти не сплачує. 27 січня 2022 року ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу № 27/01/2022, відповідно умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, в тому числі за договором позики № 75111182. 10 січня 2023 року ТОВ « Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір факторингу № 10-01/2023, відповідно умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, в тому числі за договором позики № 75111182. 28 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 28/12-2021-72 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит №3949667. 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір факторингу № 10-03/2023/01, відповідно умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором про споживчий кредит №3949667. Внаслідок невиконання відповідачем умов договору позики № 75111182, його заборгованість становить 34063.01 грн., яка складається з: 10 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 23 880 грн. - заборгованість за відсотками, 160 грн. інфляційні збитки, 23,01 грн. 3% річних. Внаслідок невиконання відповідачем умов договору про споживчий кредит №3949667, його заборгованість становить 33232.50 грн., яка складається з: 4500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 28732.50 грн. - заборгованість за відсотками. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у розмірі 67295.51 грн. та судові витрати. У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві клопотав про розгляд справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. 01 вересня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №75111182, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 10 000 грн. строком на 30 днів до 01 жовтня\~ 2021 року, зі сплатою 1,99% за кожен день користування позикою, який підписано електронним підписом позичальника. 27 січня 2022 року ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу № 27/01/2022, відповідно умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, в тому числі за договором позики № 75111182 (а.с.68-72). 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір факторингу № 10-01/2023, відповідно умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, в тому числі за договором позики № 75111182 (а.с.79-81). Згідно реєстру боржників від 27 січня 2022 року за [PERSON] , станом на час передачі права вимоги рахується заборгованість за договором позики у розмірі 34063.01 грн., яка складається з: 10 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 23 880 грн. - заборгованість за відсотками, 160 грн. інфляційні збитки, 23,01 грн. 3% річних. 20 вересня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №3949667, який підписано електронним підписом позичальника, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4500 грн., строком на 30 днів до 20 жовтня 2021 року, проценти за користування кредитом 1687.50 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.28-32). 28 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 28/12-2021-72 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит №3949667. 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір факторингу № 10-03/2023/01, відповідно умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором про споживчий кредит №3949667. Згідно реєстру боржників від 10 березня 2023 року до вказаного договору на час передачі права вимоги рахується заборгованість за договором про споживчий кредит у розмірі 33232.50 грн., яка складається з: 4500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 28732.50 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформапційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмові формі. Якщо сторони домовилися укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощену процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлення в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним і Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, встановленому статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі, свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вищезазначених договорів, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з абз. другим частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідорк односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконав, у передбачений в договорах строк кошти (суми позики) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основними зобов`язаннями, яка складається із суми позики: за договором, укладеним з ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», № 75111182 від 01 вересня 2021 року 10 000 грн., за договором, укладеним з ТОВ «Мілоан», № 3949667 від 20 вересня 2021 року - 4500 грн. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаних договорах в загальній сумі становить 14 500 грн. і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за договором, укладеним з ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», № 77752197 від 01 вересня 2021 року за період починаючи з 02 жовтня 2021 року (наступний день після останнього дня повернення кредиту) є необґрунтованою. В п. 2.2. Договору № 77752197 чітко зазначено строк його дії до 01.10.2021 (дата повернення кредиту), отже відсотки слід нараховувати саме за 30 днів і не більше. Тому до стягнення підлягають відсотки в сумі 2985 грн. Що стосується стягнення 3% річних та інфляційних втрат, то відповідачем правильно проведено розрахунок та підлягають стягненню на користь позивача 3% річних за період який визначив позивач з 27.01.2022 по 23.02.2022 (під час воєнного стану відсотки по ст. 625 ЦК України не підлягають нарахуванню) в сумі 23,01 грн., а також інфляційні втрати за лютий 2022 року в сумі 160 грн. Отже, за договором позики № 77752197 від 01 вересня 2021 року підлягає стягненню заборгованість в загальній сумі 13 168 грн. 01 коп., з яких: 10 000 грн. заборгованість за основною сумою позики, 2985 грн. відсотки за користування позикою в межах строку дії договору згідно розрахунку, 160 грн. інфляційні втрати за лютий 2022 року, 23 грн. 01 коп. 3% річних за період з 27.01.2022 по 23.02.2022 (такий період визначено позивачем). Що стосується вимоги позивача про стягнення відсотків за користування кредитом згідно кредитного договору укладеним з ТОВ «Мілоан» № 3949667 від 20 вересня 2021 року, то така вимога є частково обґрунтованою виходячи з наступного. Згідно п. 1.3 договору кредит надається на 30 днів з 20.09.2021 по 20.10.2021 (а.с.28). Але, згідно п. 2.3.1.2 договору загальний період пролонгації не може перевищувати 60 днів, тому суд вважає, що загальний строк дії договору з максимальною пролонгацією становить 60 днів, тобто до 19.11.2021 року. Отже,за вказаний період з відповідача слід стягнути заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом в сумі 8437,50 грн., з яких 1687 грн. 50 коп. за 30 днів користування кредитом по 1,25% в день (56.25 грн.*30днів), 6750 грн. за 30 днів користування кредитом з 21.10.2021 по 19.11.2021 включно по 5% (базова ставка) в день (225 грн. *30 днів). Отже, за договором позики № 3949667 від 20 вересня 2021 року підлягає стягненню заборгованість в загальній сумі 12 937 грн. 50 коп., з яких: 4500 грн. заборгованість за основною сумою кредиту, 8437,50 грн. відсотки за користування кредитом в межах строку дії договору. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладених між фінансовими установами та відповідачем кредитних договорів дані фінансові установи надали позичальнику суми позики, а останній зобов`язався повернути надані позики у повному обсязі у визначені договорами строки. Таким чином, позикодавці відповідно до ст.1048 ЦК України мали право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування: за договором, укладеним з ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» № 75111182 від 01 вересня 2021 року та з ТОВ «Мілоан» № 3946967 від 20 вересня 2021 року, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування. Згідно із ч. 1 та 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов ТОВ «Коллект центр» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 939.70 грн., виходячи з розрахунку: 26 105.51 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2422.40 грн. (сума сплаченого судового збору) 67 295.51 грн. (розмір заявлених позовних вимог), а також на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги в сумі 6206,78 грн.

Outcome: partial