Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Шевченківської районної у м. Полтаві ради (м. Полтава вул. Івана Мазепи, 30), третя особа: Перша Полтавська державна нотаріальна контора (м. Полтава вул. Гоголя, 11) про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що [INFO] померла мати позивачки, [PERSON] , про що Шевченківським районним у м. Полтаві відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] та складено відповідний актовий запис № 811. Позивачка в шестимісячний строк подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини в результаті чого Першою полтавською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу № 60151303. Родинні відносини позивачки і спадкодавця підтверджуються свідоцтвом про народження позивачки та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , копії яких додаються до позовної заяви. До складу спадкового майна спадкодавця входила частка на праві спільної сумісної власності у двох земельних ділянках: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для індивідуального садівництва в [ADDRESS] , а також 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] . Позивачка є спадкоємцем за заповітом після своєї матері. 27 травня 2017 року позивачка оформила свідоцтво про право на спадщину за заповітом 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] . З метою оформлення свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилося не оформленим (дві земельні ділянки) позивачка звернулася до Першої полтавської державної нотаріальної контори із наявними у неї документами. Після розгляду поданих документів нотаріус видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.04.2024 р. № 825/02-31. Підставою для відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину стала неможливість визначення частки спадкодавця на спадкове майно у спільній сумісній власності, а також відсутність державних актів на земельні ділянки в оригінальних примірниках. Позивачка в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена. Представник позивачки на судове засідання не з`явився і подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача Шевченківської районної у м.Полтаві ради направив до суду заяву про розгляд без участі. Представник третьої особи направив до суду заяву про розгляд справи без участі. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що , в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка 27 травня 2017 року оформила свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] . Однак, через відсутність оригінальних примірників державних актів на спадкові земельні ділянки та неможливість визначення частки спадкодавця на земельні ділянки у спільній сумісній власності, не можливо оформити спадкове майно шляхом оформлення свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим позивачка звертається до суду. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до п.п. 4.16 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (даліПорядок) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І Порядку. Згідно із пунктом 3 глави 7 розділу І Порядку у разі коли державну реєстрацію права власності на нерухоме майно відповідно до закону проведено без видачі документа, що посвідчує таке право, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Конституцією України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41). Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно дост. 316 Цивільного кодексу Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1ст. 321 Цивільного кодексу Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 2 статті 370 ЦК України визначено, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За правилами ч.1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Аналізуючи ч. 1,2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Нормами ч.1 ст. 1226 ЦК України зазначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Оформлення спадщини через визнання права власності судом допускається тільки за умови, якщо це право не можна захистити в нотаріальному порядку. Відповідну правову позицію Верховний Суд висловив у постанові від 22 вересня 2021 року у справі №227/3750/19. Враховуючи наведене, норми ст. 1218, 1233-1236 ЦК України, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, що відповідно до вимог ст.ст. 1233-1236 ЦК України, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України її право на спадщину гарантовано державою, однак можливість оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку вичерпана з підстав, про які зазначено вище, а тому, на підставі ст. 16 ЦК України, суд вважає, що цивільне право [PERSON] підлягає захисту судом шляхом визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на вказане спадкове майно. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved