Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

26.12.2024 до суду надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 31840,00 грн та сплачений за подання позову судовий збір у розмірі 2422,40 грн. У обгрунтування позовних вимог зазначено, що 12.02.2023 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладений кредитний договір № 6115625, згідно з умовами якого відповідач отримав 8000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів і можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (додаток №1 до кредитного договору № 6115625 від 12.02.2023) повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не внесено. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконані в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. Укладаючи договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 12.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 99- МЛ від 26.06.2023, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги також і за кредитним договором № 6115625 від 12.02.2023. Станом на дату звернення до суду з позовом заборгованість відповідача перед позивачем становить 31840 грн: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8000 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 23040 грн, прострочена заборгованість за комісією 800 грн. Також, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить суд стягнути з [PERSON] сплачений судовий збір. 07.01.2025\~ухвалою судді відкрите спрощене позовне провадження із повідомленням (викликом) сторін. 17.02.2025 ухвалою суду розгляд справи відкладений у зв`язку із нез`явленням представника позивача у судове засідання та відповідача, повідомлених належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відомості про причини неявки відповідача відсутні. Відповідач 22.01.2025 надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого останній не заперечує факт укладення між ним та ТОВ «Мілоан» кредитного договору, однак просить частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», стягнувши з нього суму боргу в розмірі 10240,00 грн посилаючись на підстави викладені у відзиві. Відповідач не погоджується із розрахунком заборгованості, зазначаючи, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За умовами укладеного кредитного договору ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу суму позики в розмірі 8 000,00 грн. Строк кредиту - 12 днів. Таким чином, позикодавець ТОВ «МІЛОАН» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування (12 днів), тобто за період з 12 лютого 2023 року до 24 лютого 2023 року. Отже розмір відсотків за користування кредитним коштами за період з 12 лютого 2023 року до 24 лютого 2023року становить 2240,00 грн.. Вважає хибними твердження позивача про те, що проценти за користування кредитом нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння позивачем правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. Просив врахувати при розгляді справи відзив та задовольнити частково позовні вимоги позивача. 02.04.2025\~у\~судове засідання\~не з`явились\~сторони,\~повідомлені належним\~чином.\~ Заяв по суті справи, заяв з процесуальних питань, клопотань до суду не надходило. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 12.02.2023 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладений кредитний договір № 6115625, згідно з умовами якого відповідач отримав 8000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Підтвердженням добровільного укладення відповідачем цього договору є анкета-заява № 6115625 позичальника від 12.02.2023, заповнена ним. 12.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 99- МЛ від 26.06.2023, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 6115625 від 12.02.2023. Таким чином, первісний кредитор ТОВ «Мілоан» передав ТОВ «ФК ««Кредит-Капітал» відповідно до договору відступлення прав вимоги № 99-МЛ від 26.06.2023 разом із матеріалами кредитної справи і довідку про ідентифікацію, яка підтверджує, що відповідач, з яким укладений цей кредитний договір, ідентифікований. Акцепт договору відповідачем вчинений із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини 1 ст.\~1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 ст.\~1048\~Цивільного кодексу\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно пункту першого частини 1 ст.\~1049\~Цивільного кодексу\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст.13\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно ст.516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Ст.1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.ст.\~525,\~526,\~530,\~536,\~610,\~611\~ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.\~Одностороння відмова\~від зобов`язання\~або одностороння\~зміна його\~умов не\~допускається,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Якщо у\~зобов`язанні\~встановлено строк\~(термін)\~його виконання,\~то воно\~підлягає виконанню\~у цей\~строк (термін).\~За користування\~чужими грошовими\~коштами боржник\~зобов`язаний\~сплачувати проценти,\~якщо інше\~не встановлено\~договором між\~фізичними особами.\~Розмір процентів\~за користування\~чужими грошовими\~коштами встановлюється\~договором,\~законом або\~іншим актом\~законодавства.Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), у разі чого настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Сума заборгованості складає 31840 грн, відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором, з них прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8000 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 23040 грн, прострочена заборгованість за комісією 800 грн. Нарахування заборгованості здійснювалось відповідно до нижчезазначених пунктів Кредитного договору № 6115625 від 12.02.2023, а саме: сума (загальний розмір) кредиту становить 8000.00 гривень; кредит надається загальним строком на 102 днів з 12.02.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів; пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 24.02.2023р. (рекомендована дата платежу). Варто зауважити, що пільговий період це строк, що настає з дати видачі кредиту, згідно п.1.3 договору та завершується у визначену п.1.3.1 договору дату (рекомендовану дату платежу). Під час дії цього періоду, проценти за користування кредитом можуть, якщо це передбачено умовами договору, нараховуватись за зниженою відсотковою ставкою. З дати завершення пільгового періоду строк виконання зобов`язання позичальником вважається таким, що настав і триває протягом поточного періоду. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 25.05.2023 (дата остаточного погашення заборгованості). Поточний період це строк, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується у визначену п.1.3.2 договору дату (дату остаточного погашення заборгованості). Протягом дії цього періоду проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною ставкою. Позичальник має виконати зобов`язання в день завершення пільгового періоду, але не пізніше останнього дня поточного періоду. З завершенням поточного періоду спливає строк кредитування за договором. З дня наступного за днем завершення поточного періоду, у випадку існування непогашеної заборгованості, строк виконання зобов`язання зі сплати платежів (заборгованості) вважається порушеним (простроченим) позичальником, що тягне настання наслідків обумовлених розділом 4 цього договору та надає кредитодавцю право розпочати процедуру врегулювання простроченої заборгованості та/або стягнення її в примусовому порядку Дата повернення кредиту/ дата остаточного погашення заборгованості визначена п.1.3.2 договору та є календарною датою, з настанням якої завершується поточний період та строк кредитування за договором. Вся наявна за договором заборгованість, що не погашена раніше, підлягає остаточній сплаті позичальником протягом дня на який припадає ця календарна дата. Будь-яка заборгованість за договором, не погашена протягом цього дня, після його завершення вважається простроченою, а позичальник таким, що порушив умови договору. Враховуючи, що відповідач у порушення вимог по кредитному договору не здійснив своєчасну сплату визначених кредитним договором платежів, в результаті чого виникла заборгованість у сумі 31040,00 грн: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8000 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 23040 грн, а тому суд вважає, що заборгованість відповідно до наданого розрахунку підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог в частині стягнення комісїї в розмірі 800 грн, суд виходить з такого. Згідно абзацу 3 частини 4 ст.\~11 Закону України\~«Про\~захист\~прав споживачів» кредитодавцю забороняється\~встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. 10.06.2017 набрав чинності\~Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VІІІ, частинами 1, 2\~ст. 11 якого зазначено, що \~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини 5\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини 2\~ст. 215 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~(10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць,\~є нікчемною\~відповідно до частин 1, 2 ст. 11, частини 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною, а тому позов про стягнення заборгованості за комісією не підлягає задоволенню. Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 21.07.2021 по справі № 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи, які є важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів на підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність такої обставини. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь по справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29.09.2022 по справі № 857/7/22). Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постанові від 13.05.2020 по справі № 219/1704/17, суд в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З урахуванням наведеного, усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Європейський суд з прав людини вказав, що пунктом 1 ст. 6 Конвенції з прав людини суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 цієї Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (параграф 23 рішення Європейського суду з прав людини «Pronina v. Ukraine», n. 63566/00, 18.07.2006). Щодо стягнення із відповідача судових витрат, суд керується наступним. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи,\~що позов \~задоволений частково\~на 97,5 % (31040 грн х 100 : 31840) у відповідності до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 2361,84 грн (2422,40 х 97,5 %). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial