Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

07.03.2025 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що вона є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області, як одержувач пенсії за віком. Крім того, вона є матір`ю померлого [INFO] [PERSON] , який мав статус військовослужбовця, учасника бойових дій. Після смерті сина вона отримала посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни. Вказує, що з 2013 року вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , де до смерті фактично проживав її син разом із своєю сім`єю, у той час коли був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 26.04.2024 вона звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника (померлого сина). Однак, їй було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із ненаданням довідки, яка підтверджує факт перебування на утриманні сина, а саме про реєстрацію місця проживання разом з годувальником за однією адресою на день його смерті. Зазначає, що син фактично був єдиним годувальником їх сім`ї, отримував дохід у більшому розмірі, порівняно із її пенсією, а відтак саме його дохід був основним джерелом засобів до існування їх сім`ї. З метою призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника, просить суд: встановити факт перебування [PERSON] на утриманні сина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Представник заявника просила суд задовольнити заяву про встановлення факту перебування заявниці на утриманні сина. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.\~36\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у\~частині другій\~статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до\~Закону України\~"Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Згідно з\~п.1\~ ч.2\~ст.\~36 Закону\~України «Про\~загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» непрацездатними членами\~сім`ї\~вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого\~статтею 26\~цього Закону; Відповідно до ч.3 ст.\~36\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» до членів\~сім`ї,\~які вважаються\~такими,\~що були\~на утриманні\~померлого годувальника,\~відносяться особи,\~зазначені в\~частині другій\~цієї статті,\~якщо вони: 1)\~були на\~повному утриманні\~померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до вимог п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління\~Пенсійного фонду\~України від\~25\~листопада 2005\~року за\~№22-1 (зі змінами), за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні; для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року; для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодуванні шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником. Таким чином, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого встановлюється судом, зокрема, для призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю була постійним і основним джерелом засобів до існування, навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалась систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц, від 13 січня 2021 року у справі №592/17552/18. В силу вимог ч. 1 ст.\~29\~ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасового знаходиться. Положеннями статей 2, 3\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18). Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання сина за місцем проживання заявниці не може бути доказом того, що він не проживав з нею, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що син не проживав зі своєю матір`ю на час його смерті, якщо такі обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] (а.с. 5). Судом також встановлено, що заявниця зареєстрована адресою: [ADDRESS] (зворот а.с. 3). У свою чергу, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.12.2023 року (а.с. 6). 26.04.2024 року [PERSON] звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою щодо призначення їй пенсії у разі втрати годувальника, за померлого сина [PERSON] , військовослужбовця МОУ. Відповідно до рішення № 10 від 05.05.2024 року [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії в разі втрати годувальника, у зв`язку з непідтвердженням факту про перебування на утриманні померлого сина (а.с. 11). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що померлий [PERSON] та заявниця [PERSON] проживали разом за однією адресою: [ADDRESS] , та останній фактично утримував її. Свідки [PERSON] та [PERSON] попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст. ст. 384, 385 КК України, що підтверджується їх підписом, тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази. Як вбачається з довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії від 07.02.2025 року року, виданої Головним управлінням ПФУ у Волинській області, [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком, розмір якої за листопад 2023 року складає 3120 грн. (а.с. 13). З довідки Головного управління ПФУ у Волинській області від 27.01.2025 року вбачається, що розмір пенсії [PERSON] за листопад 2023 року складає 12360, 66 грн. (а.с. 14). Відтак, судом достовірно встановлено, що розмір пенсії померлого [PERSON] значно перевищує розмір пенсії заявниці та саме дохід сина практично був основним і постійним джерелом засобів для існування заявниці. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити і встановити факт перебування [PERSON] на утриманні її сина [PERSON] .

Outcome: approved