Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Г.Оберкович звернулся до суду в інтересах [PERSON] , [INFO] , з позовною заявою, в якій просила визначити позивачеві додатковий строк для подання заяви на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька. Рух справи. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27.11.2024 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено по справі підготовче судове засідання, витребувано копію матеріалів нотаріальної справи, встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті позовних вимог (а.с.36) Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.62-63) Позиції сторін. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Шлюб між батьками було розірвано у 2004 році, після чого батько покинув місце проживання і його місцезнаходження тривалий час нікому з членів родини не було відомо. 21.02.2007 року за позовною заявою матері позивачки батько [PERSON] за рішенням суду був визнаний безвісно відсутнім. За час спільного проживання у шлюбі батьками разом із бабусею позивача [PERSON] в рівних частина була приватизована квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , - по 1/3 частці кожному. З 2004 року позивач не знала про місце перебування батька, він з нею не спілкувався, допомоги у виді аліментів ніякої не надавав, і тільки після початку воєнної агресії російської федерації проти України позивач довідалася, що батько помер [INFO] . Вона є єдиною спадкоємицею за законом після померлого батька, інших дітей він ніколи не мав, вдруге не одружувався. Заповіту на випадок своєї смерті не складав. Як з`ясувалося, після того як батько покинув родину, він постійно мешкав в місті Вишневе Бучанського району Київської області, те і було зареєстроване його постійне місце проживання. Позивач, як тільки довідалася про смерть батька та його останнє місце проживання, одразу звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у виді 1/3 частки на вище вказану квартиру, однак їй було відмовлено в прийнятті заяви та заведенні спадкової справи, оскільки вона пропустила визначений законом шестимісячний строк для подання заяви, та роз`яснено право звернутися до суду з позовом про поновлення пропущеного строку. На момент смерті батька позивачці тільки виповнилося 18 років, вона ще була дуже молодою, і не знала, де він знаходиться, бо не спілкувався з донькою. Окрім того, в травні-червні 2017 року, коли тривав шестимісячний строк для подання заяви на прийняття спадщини, позивач перенесла операцію та тривале лікування, що підтверджується відповідною медичною документацією, а отже фізично не могла з`явитися до нотаріуса до Київської області, коли сама мешкала в місті Харків. Тому вважала строк, встановлений законом для подання заяви на прийняття спадщини, пропущений з поважних причин, в зв`язку з чим просила визначити їй додатковий строк для подання заяви на прийняття спадщини (а.с.1 - 3) Відповідач Вишневська міська рада Бучанського району Київської області відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень на позов не подавав, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі документів на підставі чинного законодавства України (а.с.47 - 56) Приватний нотаріус Т.Деребера подала заяву, в якій зазначила, що не має заперечень проти позову та просила суд прийняти рішення відповідно до чинного законодавства України (а.с.39) В судовому засіданні представник позивача адвокат Г.Оберкович підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Вказала, що позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після батька [PERSON] , який помер [INFO] . Заповіту на випадок своєї смерті померлий не залишав, в інший шлюб не вступав, дітей, окрім позивачки, не має. Позивач фізично не мала можливості дізнатися про смерть батька, оскільки той не бажав спілкуватися з донькою, більше 10 років його місцезнаходження було невідомо, допомоги на її утримання й виховання не надавав. Однак це не може бути підставою для успадкування позивачкою належною батькові часткою квартири. Причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними і не залежали від волевиявлення позивачки, оскільки на момент смерті батька їй виповнилося лише 18 років, і хоча це повноліття, однак достатньо молодий вік та відсутність відомостей про батька, перешкодили їй у виконанні вимог закону. Просила задовольнити позов в повному обсязі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що є матір`ю позивачки. Зі своїм колишнім чоловіком [PERSON] вона розірвала шлюб у 2004 році, після якого він покинув своє місце проживання і більше його ніколи не бачили. У 2007 році вона зверталася до суду з заявою про визнання [PERSON] без вісти відсутнім, оскільки їй необхідно було отримувати аліменти, соціальні пільги, тощо. За час перебування в шлюбі вони разом проживали у квартирі, яку отримала її матір [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та яку потім приватизували по 1/3 частці кожному. Під час війни, у 2022 році мати померла, і під час оформлення спадщини виникла необхідність з`ясувати долю іншого співвласника [PERSON] . Від колишніх спільних знайомих стало відомо, що він помер ще [INFO] , а тому донька поїхала до Київської області до приватного нотаріуса для оформлення спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у заведенні спадкової справи, оскільки був пропущений строк для подання заяви на прийняття спадщини та роз`яснено право на звернення до суду. Дослідивши доводи позовної заяви, пояснення учасників судового засідання та письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне: Позивач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована й мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] (а.с.5-8) Батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Бірківською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис про народження № 41 від 17.11.1997 (а.с.9) 18.03.2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління Черкаської області, актовий запис № 27 (а.с.28) Згідно Довідки КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації» від 14.07.2003 року, приватизована квартира [ADDRESS] в цілому належить в рівних частинах [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Дослідним господарством «Борки», реєстрова книга 2-155 (а.с.11 - 12) Згідно копії Акту від 25.05.2010 року, складеного депутатом Бірківської сільської ради Катеринич В.М., громадянин [PERSON] фактично з 17.08.2004 року і до часу складення акту в приватизованій квартирі не проживає, його місце проживання невідоме (а.с.13) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 21.02.2007 року в цивільній справі № 2-о-20/2007 [PERSON] , [INFO] , визнано безвісно відсутнім. Початок безвісної відсутності вважати з 15.08.2004 року (а.с.14) Спадкодавець - батько позивача [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 56 років, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис про смерть № 120 від 22.12.2016 року (а.с.10) Згідно інформації Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 10.07.2024 року, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті був зареєстрований один (а.с.16) Відомості про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину у Спадковому реєстрі відсутні, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру № 7735797 від 17.06.2024 (а.с.15) Згідно Довідки міської поліклініки №20 від 21.06.2024 , з 17.06.2017 по 23.06.2017 року позивач [PERSON] проходила амбулаторне лікування в лікаря гінеколога (а.с.20) 30 липня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Деребера Т.О з заявою про прийняття спадщини після померлого батька (а.с.40) Постановою приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Деребера Т.О. від 30.07.2024 року позивачці [PERSON] відмовлено у заведенні спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] в зв`язку з пропуском останньою визначеного законом шестимісячного строку на прийняття спадщини. (а.с.17-18) Дослідивши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, додані до матеріалів справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне: Частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Предметом спору даної цивільної справи є з`ясування поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та наявності підстав для визначення додаткового строку. За загальним правилом, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК України). Відповідно до ч.1 статті 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 статті 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини. У разі пропущення встановленого законом строку, відповідно до положень ч.3 статті 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 статті 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Згідно з правовою позицію Європейського Суду з прав людини у справі «Ільхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Як роз`яснюється у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання при визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові ВС від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, які відповідно до статті 263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] з серпня 2004 року покинув своє постійне місце проживання і не підтримував відносини зі своєю донькою позивачкою [PERSON] до дня своєї смерті. Починаючи з дитинства і до дня свого повноліття, а потім до липня 2024 року позивач не була обізнана ні про місце проживання свого рідного батька, на про час його смерті, і об`єктивно не мала можливості довідатися про ці обставини у визначені законом терміни. Належними й допустимими доказами підтверджено родинний зв`язок між позивачем та спадкодавцем як дочкою та батьком, відсутність складених заповітів та відкритих спадкових справ, а отже позивач є єдиною спадкоємицею І черги за законом після [PERSON] . Спадкодавець [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , а отже встановлений ч.1 статті 1270 ЦК України шестимісячний строк для подання заяви на прийняття спадщини сплинув 12.06.2017 року. Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, позивачці на цей час тільки виповнилося 18 років, вона проходила лікування, а крім того, не була обізнана і не мала можливості знати про смерть спадкодавця. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, в зв`язку з відсутністю відповідної вимоги позивача, питання розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України суд не вирішує. На підставі викладеного,

Outcome: approved