Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Вимоги позову обґрунтовані тим, що на підставі анкети-заяви було укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого 25.09.2019 відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом , зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом в розмірі 6,4 % на місяць на суму простроченої заборгованості, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна карта Monobank. З огляду на те, що відповідач порушилаумови кредитного договору і має прострочену заборгованість, банк вимушений звернутись до суду та просить стягнути із відповідача в примусовому порядку заборгованість в сумі 107 048,03 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді 01 серпня 2024 року Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Карандюк Ю.О. надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого заперечують повністю проти позовних вимог з огляду на те, що матеріали справи не містять документів на підтвердження наявності між позивачем та відповідачкою кредитних відносин, а також не доведено факту надання відповідачу банком кредитних коштів. Вказує на те, що наданий позивачем витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи та Витяг з тарифів, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору. Зокрема зазначає про те, що підписання анкети-заяви відповідачем свідчить лише про прийняття позичальником запропонованих їй умов щодо приєднання в якості сторони до запропонованого договору. Крім того, наданий банком витяги з тарифів за чорною карткою monobank та поспорт споживчого кредиту чорної картки monobank, де зазначено основні умови кредитування не містять дати, підпису відповідача та не мають ознак належності до основного документу анкети-заяви, що датована 25.09.2019. Звертає увагу на відсутність доказів на підтвердження моменту укладання кредитного договору, а саме видачі банком коштів позичальнику, зокрема виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо. Стороною відповідача заявлено клопотання про застосування загального та спеціального строків позовної давності до основної вимоги та вимоги про стягнення штрафних санкцій. При цьому, акцентують увагу на тому, що відповідач кредит не отримувала, та не укладала з банком кредитного договору, а відтак просить відмовити у задоволенні вимог позову у повному обсязі. Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, згідно з яким позивач зазначає, що Умови у редакції від 13.09.2019 доступні на сайті банку з моменту набуття їх чинності, а тому відповідач мав безперешкодний доступ до них в момент укладання договору та в подальшому. Позивач вказує на те, що відповідач засвідчив генарацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що використовується для накладання цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Зважаючи на викладене, без ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, подальше укладення електронного кредитного договору є неможливим. Позивачем також надано виписку про рух коштів по рахунку, згідно з якою кредитний ліміт боржника складає 89 597 грн., при цьому сума овердрафту складає - мінус 17 451,03 грн., а відтак загальний розмірі заборгованості у відповідача складає 107 048,03 грн. Зокрема позивач зазначає, що сума овердрафту у розмірі 17 451,03 грн. виникла наступним чином. У випадку, якщо на рахунку клієнта не вистачає кредитних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсотках до погашення. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами. Щодо клопотання сторони відповідача про застосування строків позовної давності, позивач зазначає про те, що пп. 9.3, п. 9 розділу 1 Умов та правил обслуговування, в редакції, що діяла станом на момент підписання Анкети-заяви та укладення договору, з якою була ознайомлена відповідачка, зазначено, що термін позовної давності щодо вимог банку з повернення кредиту, сплата процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів, витрат банку складає 30 років, а тому відсутні підстави для застосування строків позовної давності. Представником відповідача [PERSON] - Карандюк Ю.О. надано до суду заперечення, за якими вказує на те, що позивачем не дотримана письмова форма кредитного договору, що передбачено нормами чинного законодавства, при цьому кредитний договір укладається виключно у письмовій формі. У випадку недодержання письмової форми такий договір є нікчемним, що визначено ст. 1055 ЦК України. Також вказує на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості складений в довільній формі та не може бути доказом наявності та розміру кредитної заборгованості без доведення обставин щодо фактичного отримання та використання відповідачем кредитних коштів, оскільки не є первинним обліковим бухгалтерським документом та не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Також представником позивачем надано до суду додаткові пояснення, у відповідності з якими вказує на те, що Деталізована виписка по рахунку відповідача про рух коштів може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів на рахунок клієнта, та є допустимим та належним доказом, що підтверджує факт користування відповідачем кредитними коштами, а також існування заборгованості у вказаному розмірі. З поміж-іншого зазначено про те, що нараховані позивачем відсотки за користування кредитом у період дії воєнного стану не є неустойкою за прострочення сплати споживчого кредиту. Ухвалою суду 13 березня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, причини неявки суду невідомі, в п.3 прохальної частини позову просить суд розглядати справу за його відсутності, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Представник відповідач в судовому засіданні підтримала вимони відзиву, зазначивши про те, що позов є необгрунтований та таким, що не підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку представника позивача такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторони позивача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 25.09.2019 відповідач з метою отримання банківських послуг, звернулась до позивача із анкетою-заявою, а також своїм підписом повністю та безумовно прийняла пропозицію банку та погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язалась виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом в розмірі 6,4 % на місяць на суму простроченої заборгованості. Згідно з п. 3 Анкети-заяви клієнт підписанням цього договору підтверджує, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно з вимогами чинного законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Клієнт погоджується з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погоджується також з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Пунктом 6 Анкети-заяви зазначено, що відповідач засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Також, згідно з п. 11 анкети-заяви позичальник підтверджує, що усе листування щодо цього договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. Після укладення кредитного Договору відповідач отримавла кредит у розмірі до 2 500 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, який змінювався поетапно, та станом на 25.02.2022 склав 89 597 грн., що підтверджується довідкою про розмірі кредитного ліміту. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 26.05.2024 становить 107 048,03 грн. (загальний залишок заборгованості за тілом кредиту). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору кредитного договору щодо надання кредитних коштів, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у постановах від 12.01.2021 року по справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 по справі № 234/7159/20. Варто зауважити, що анкета-заява містить докладну інформацію про відповідача, зокрема, вказано дату народження, індивідуальний податковий номер, серію і номер паспорта, адресу проживання, номер мобільного телефону, місце роботи, джерело доходу та середній дохід. При цьому, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив із використанням електронно-цифрового підпису, що він повідомлений кредитодавцем в установленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідними відповідно до вимог чинного законодавства України. З довідки про рух коштів по картці від 02.09.2024 вбачається, що відповідач користувалась кредитною карткою за період з 25.09.2019 по 26.05.2024, при цьому баланс на початку періоду складав 2 500 грн., а в подальшому змінювався та станом на 25.02.2022 склав 89 597 грн., що підтверджується довідкою від 02.09.2024 про розмірі встановленого кредитного ліміту. Вбачається також, що відповідач протягом вказаного періоду здійснювала поповнення картки на загальну суму 309 701,75 грн. При цьому сума зарахувань за зазначений період становить 202 653,72 грн., а відтак баланс на кінець періоду (овердрафт) склав - 17 451,03 грн. Зважаючи на викладене, суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача щодо укладення кредитного договору, існування кредитних відносин між сторонами, оскільки матеріали справи містять документи на підтвердження наявності між позивачем та відповідачкою кредитних відносин. Варто зазначити, що відповідачем не надано належних доказів неотримання відповідачкою коштів та не проведення нею транзакцій по картковому рахунку, внесення коштів для поповнення кредитного ліміту, при цьому факт користування відповідачкою отриманими у позивача кредитними коштами підтверджується випискою про рух коштів по картковому рахунку від 02.09.2024. Отже, матеріалами справи підтверджується часткова сплата боржником основного боргу та сум санкцій, що свідчить про визнання відповідачем боргу. Аналогічна позиція сформувана Верховним Суд ом у постанові у справі № 127/23910/14-ц від 23.12. 2020. Також відсутні посилання на те, що кредитний договір, укладений між сторонами, був визнаний недійсним в судовому порядку. Відповідачем не наведено обґрунтувань та не надано доказів звернення до суду з приводу про порушення її прав споживача. Зважаючи на викладене, анкета-заява та Умови і правила надання банківських послуг, є дійсними, а зобов`язання, що виникли за таким договором підлягають виконанню. Позивачем виконані умови договору, а саме відповідачу надались кредитні кошти, у свою чергу позичальник зобов`язалась своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно з договором. Відповідач, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. В процесі розгляду справи, відповідачкою не спростовано належними засобами доказування наявну заборгованість перед позивачем за тілом кредиту в розмірі 107 048,03 грн., що складається з основної суми боргу у розмірі 89 597 грн. та овердрафту у розмірі 17 451,03 грн., а тому суд приходить до переконливого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк» у повному обсязі. Щодо застосування строків позовної давності слід зазначити наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Вказаний висновок щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин. Позивач у поданій до суду відповіді на відзив зазначив щодо застосування строків позовної давності про те, що пп. 9.3, п. 9 розділу 1 Умов та правил обслуговування, в редакції, що діяла станом на момент підписання Анкети-заяви та укладення договору, з якою була ознайомлена відповідачка, зазначено, що термін позовної давності щодо вимог банку з повернення кредиту, сплата процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів, витрат банку складає 30 років, а тому, як вважає позивач, відсутні підстави для застосування строків позовної давності. При вирішенні вказаного питання, суд приймає до уваги п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року. Постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову КМУ від 22 липня 2020 року № 641, постанову КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався. Статтею 58 Конституції України, статтею 3 ЦПК України закріплено принцип права, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Отже, з 02.04.2020 визначений ст. 257 ЦК України строк позовної давності продовжений. Статтею 264 ЦК України визначені випадки переривання строку позовної давності. Зокрема, в частина перша вказаної статті передбачає, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Частиною третьої цієї статті передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Таким чином, АТ «Універсал Банком» позов подано в межах позовної давності і підстав для її застосування у даному спорі судом не встановлено. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку, що вимоги позову про стягнення з відповідача заборгованості за договором в розмірі 107 048,03 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved