Jurisdiction: civil
Date: 2025-03-31 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на статті 21, 23, 51 Конституції України, статті 104, 105, 110, 112, 115 СК України, просив розірвати шлюб між ним, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 27 серпня 2022 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), актовий запис №98. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27 серпня 2022 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), актовий запис №98.Спільних дітей\~від шлюбу\~не мають. Спільне життя між ними не склалося. Шлюб між позивачем та відповідачем припинив будуватись на паритетних засадах, почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. На думку позивача, в цих відносинах немає спільної мети та інтересів. Шлюбні відносини припинились у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя та ведення господарства. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Подальше спільне життя позивача та відповідача як подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Між сторонами немає порозуміння щодо розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя, яке не має дітей. Тому за вказаних обставин позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою судді\~від 29\~січня 2025\~року після\~виконання вимог,\~передбачених частиною\~шостою статті\~187\~ЦПК України,\~зобов`язано Міністерство\~соціальної\~політики\~України надати\~\~інформацію\~з\~\~Єдиної\~інформаційної\~бази\~даних\~про\~внутрішньо\~переміщених\~осіб відносно відповідача [PERSON] як внутрішньо переміщеної особи. 25 лютого 2025 року на виконання вимог ухвали судді від 29 січня 2025 року від Міністерства соціальної політики надійшла інформація про зареєстроване місце перебування [PERSON] як внутрішньо переміщеної особи. Ухвалою судді від 26 лютого 2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ній недоліків. Ухвалою судді від 04 березня 2025 року після усунення недоліків прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 01 квітня 2025 року. Ухвалою суду від 31 березня 2025 року задоволено заяву представника відповідача-адвоката Допи Вікторії Ігорівни про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Суду пояснив, що шлюбні відносини між ним та [PERSON] припинились наприкінці листопада- початку грудня 2024 року через різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, кожен з них проживає окремо, спільне господарство не ведуть, у кожного з них окремий бюджет. Не дивлячись на те, що вони не мають від шлюбу спільних дітей, він та відповідачка не дійшли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу через орган державної реєстрації актів цивільного стану за їхньою заявою, оскільки між ними виник спір щодо нещодавно придбаного транспортного засобу, який відповідачка вважає своєю власністю, а він з цим не погодився, оскільки вважає його спільним майном. У подальшому він подав позовну заяву про поділ спільного сумісного майна до суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача, розгляд якої триває. Відповідач [PERSON] у призначене судове засідання не прибула, про дату, час і місце якого повідомлена належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. Представник відповідача - адвокат Допа В.І. в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду пояснила, що відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги та просить суд не надавати строк для примирення з позивачем [PERSON] . Підтвердила, що сторони дійсно припинили шлюбні стосунки наприкінці листопада початку грудня 2024 року. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 27 лютого 2025 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ),\~копію якого\~долучено до\~матеріалів справи,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~27\~серпня 2022\~року зареєстрували\~шлюб у Славутицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), про що 27 серпня 2022 року складено відповідний актовий запис за № 98. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с.43). Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 04 червня 1996 року Славутицьким МВ ГУ МВС України в Київській області, копію якого долучено до матеріалів справи, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що на сторінці 15 паспорта міститься відповідний штамп з відміткою ( а.с.10-17). Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданим 08 січня 1997 року Славутицьким МВ ГУ МВС України в Київській області, копію якого долучено до матеріалів справи, відповіді № 1076440 від 29.01.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 18-21,29) За інформацією №4871/0/290-25/19 від 24.02.2025 з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, яка надійшла до суду 25 лютого 2025 року на виконання вимог ухвали судді від 29 січня 2025 року, [PERSON] взято на облік як внутрішньо переміщену особу 13 квітня 2022 року, її місце перебування зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.37, 48). Вказана інформаціє також підтверджується довідкою №3219-5001035515 від 13.04.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою Управлінням соціального захисту населення Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, копію якої долучено до матеріалів справи (а.с.24). Зі змісту позовної заяви та пояснень позивача вбачається, що причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу є те, що спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, сторони припинили шлюбні відносини наприкінці листопада початку грудня 2024 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, у кожного свій бюджет. Подальше спільне життя, на думку позивача, є неможливим та суперечить його інтересам. Сторони не дійшли порозуміння щодо розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя, яке не має дітей, через наявність між ними спору щодо спільного сумісного майна. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 17\~Закону\~України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського\~суду\~з\~прав\~людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Зі статті 5 Протоколу №7 Конвенції про\~захист\~прав\~людини\~і\~основоположних\~свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалась обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. За час шлюбу спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Як вбачається з пояснень позивача, між ним та відповідачем існує спір щодо спільного сумісного майна, який сторони вирішують у судовому порядку. Відповідно до статті 113\~СК\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу з [PERSON] не змінювала. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Позивач за подання позову сплатив судовий збір в сумі 1\~211,20 гривень згідно з квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.4135761486.1 від 17.01.2025, який зараховано до спеціального фонду державного бюджету України ( а.с.1,2). Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то з відповідача на користь позивача за правилами частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved