Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Позивач Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Район" звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідач є власниками квартири [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються "ЖК Район", як організацією, що була створена для утримання багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Відповідач не виконує належним чином своїх обов`язків, не сплачує в повному обсязі внески на утримання будинку та прибудинкової території, в наслідок чого мають заборгованість за період з 01.09.2023 по 06.12.2024 в розмірі 69685,21грн. На підставі наведеного просять стягнути з відповідача 69685,21грн заборгованості з оплати комунальних послуг, 1254,72грн інфляційних витрат та 3% річних в розмірі 552,03грн та витрати по сплаті судового збору. 16.12.2024 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 31.01.2025 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва, за клопотанням відповідача [PERSON] , суд вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Представник ОСББ "ЖК Район" в судове засідання призначене на 07.04.2025 не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являвся. Про дачу, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На електронну пошту суду 07.04.2025 [PERSON] подав відзив на позовну заяву з клопотанням про поновлення строків. Однак суд не приймає відзив та відмовляє у поновлення процесуального строку, оскільки відповідач ще 20.01.2025 отримав позовну заяву, що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи. А посилання відповідача на те, що він є батьком неповнолітньої дитини з інвалідністю, що перешкоджало йому у зверненні до адвоката, суд не бере до уваги в якості поважної причини. Оскільки з 20.01.2025 по 07.04.2025 у відповідача було достатньо часу звернутись до адвоката за правовою допомогою або бути присутнім в судових засідання для надання особистих пояснень та доказів. Крім того, згідно із ч. 5, 6, 8 ст. 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника). Однак, як установлено судом, відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву з клопотанням про поновлення строків звичайною електронною поштою без накладання електронним цифровим підписом. А отже, процесуальні документи не сформовані в системі «Електронний суд», надійшли до суду електронною поштою, і не підписані електронним цифровим підписом, а тому відсутні підстави вважати, що такий документ оформлений відповідно до вимог чинного законодавства України. Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення у відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно із статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши представника позивача, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив такі факти та їх правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 09.12.2023 власниками квартир багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Район", що підтверджується Протоколом № 1 Установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку . Статтею 1 розділу ІІ Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖК Район" (далі Статут) визначено, що метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна Будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством, цим Статутом та Правилами проживання в багатоквартирному будинку, в разі їх затвердження. Відповідно до ст. 3 розділу ІІ Статуту, завданням і предметом діяльності об`єднання є, серед іншого, забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, а також сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами. Згідно із ст. 1, 2 розділу IV Статуту, джерелами фінансування є зокрема кошти об`єднання, які складаються, в тому числі, з обов`язкових внесків і платежів співвласників та додаткових внесків і платежів, передбачених Правилами проживання в багатоквартирному будинку, у разі їх затвердження. При цьому, порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються Загальними зборами Об`єднання. 09.12.2023 Протоколом № 1 Установчих зборів ОСББ "ЖК Район", встановлено кошторис, зокрема внесок на управління будинком (утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території), внесок на охорону, сплачуються до 20-го числа місяця, що слідує за розрахунковим, починаючи з дати взяття будинку в управління статутними органами ОСББ. 09.02.2024 між ТОВ «Район-Сервіс» та ОСББ "ЖК Район" було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові відповідно до 01.08.2022 на загальну суму 663756,11грн. 17.04.2024 між ОСББ "ЖК Район" та [PERSON] було укладено Договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, відповідно до якого відповідач [PERSON] визнає, що станом на 01.04.2024 має заборгованість за житлово-комунальні послуги яка складає 55630,93грн, яку він визнає в повному обсязі і зобов`язується сплатити протягом шести місяців, з моменту укладання цього Договору, але не пізніше ніж 17.10.2024. Отже з матеріалів справи вбачається, що ОСББ "ЖК Район" належним чином виконує свої зобов`язання шляхом належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Однак відповідач [PERSON] неналежно виконує свої зобов`язань перед позивачем, в результаті чого у нього виникла заборгованість з оплати комунальних послуг за період з 01.09.2023 по 06.12.2024 в розмірі 69685,21грн. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (введений в дію з 01 травня 2019 року, крім: ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. ст. 3-7, 9, 11, 12, ч. 2 ст.26, ст. 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), ч. 2 ст. 2, ч. ч. 3 та 4 ст. 8, ч. ч. 2 та 3 ст. 10, ст. 15, ч. ч. 1, 3 та 5 ст. 16, ст. 18, ч. 5 ст. 28, які введені в дію 10 червня 2018 року). Суб`єктами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV). Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних із діяльністю об`єднання. Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. За змістом статей 15, 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання має право відповідно до законодавства та Статуту встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. У свою чергу, співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати внески і платежі. Відповідно, до статті 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодувати заподіянні збитки, а також у повному обсязі сплачувати встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі. Частинами першою, другою статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. Стаття 322 ЦК України, регламентує, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно із п. 5 ч. 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Обов`язок на власників жилого приміщення по несенню витрат на утримання будинку і при будинкової території, сплаті комунальних послуг покладений також нормами ст. 322 ЦК України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За таких обставин, вбачається, що відповідач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Відповідно до ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Розрахунок суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції провадиться шляхом помноження суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. Розрахунок трьох процентів річних провадиться по формулі: сума заборгованості помножити на кількість днів прострочення. Позивач належним чином виконує свої зобов`язання, а відповідач [PERSON] в свою чергу порушують свої зобов`язання. Внаслідок неналежного виконання у відповідача виникла заборгованість по внескам на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 69685,21грн, інфляційних витрат в розмірі 1254,72грн та 3% річних в розмірі 552,03грн. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Також до суду не надано своїх розрахунків погашення заборгованості які б свою чергу мали противагу розрахункам позивача. Також відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів неналежного виконання позивачем своїх зобов`язань щодо належного утримання та обслуговування будинку [ADDRESS] . Крім того, підписанням Договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, відповідач [PERSON] визнав та зобов`язався сплатити заборгованість в розмірі 55630,93грн, яка виникла станом на 01.04.2024. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00грн.

Outcome: approved