Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

07.03.2024 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, якому зазначив, що 08.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладений договір № 4454286 про надання коштів на умовах споживчого кредиту з наступними умовами: сума кредиту 11\~000 грн., строк кредиту 360 днів (з 08.03.2024 по 09.03.2025), сплата процентів кожні 30 днів. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису. В подальшому ТОВ «Лінеура Україна» уклало з ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (правонаступником є ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ») договір факторингу, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором. Вказує, що за період з 08.03.2024 до 25.10.2024 перед первісним кредитором утворилася заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 63800 грн., а з 26.10.2024 по 27.02.2025 перед позивачем у розмірі 34375 грн. відповідач своє зобов`язання за договором не виконує, тому просить стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості у розмірі 109175 грн., яка складається з наступного: сума кредиту у розмірі 11\~000 грн., нараховані відсотки первісного кредитора у розмірі 63800 грн., нараховані відсотки позивача у розмірі 34375 грн., а також судові витрати. Відповідач надала суду відзив, в якому зазначила, що сума боргу по кредитному договору завищена, штрафи та проценти нараховані в період воєнного стану, сума боргу не відповідає дійсності. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якому вказує, що кредитний договір відповідає вимогам чинного законодавства, умови договору погоджені сторонами, грошові кошти перераховувалися на банківську картку відповідача. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 14.03.2025 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання. Судом на підставі наданих матеріалів встановлено наступне. 08.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладений договір № 4454286 про надання коштів на умовах споживчого кредиту з наступними умовами: сума кредиту 11\~000 грн., строк кредиту 360 днів (з 08.03.2024 по 09.03.2025), сплата процентів кожні 30 днів (стандартна процентна ставка 2,50% за кожен день користування кредитом в межах всього строку кредиту; знижена процентна ставка 1,63% за кожен день користування кредитом, якщо клієнт до 06.04.2024 (або протягом трьох календарних днів після цієї дати) сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу або здійснить часткове дострокове повернення кредиту). Кредит надається шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок (платіжну картку). Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису. З договору факторингу від 25.10.2024 № 25/10/2024 вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» відступив ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право вимоги до боржників за кредитними договорами, серед яких право грошової вимоги до відповідача за договором № 4454286. ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» є правонаступником ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (рішення єдиного учасника товариства від 25.11.2024). З розрахунку заборгованості вбачається, що загальний розмір складає 109175 грн., яка складається з наступного: сума кредиту у розмірі 11\~000 грн., нараховані відсотки первісного кредитора (період з 08.03.2024 по 25.10.2024) у розмірі 63800 грн., нараховані відсотки позивача (період з 26.10.2024 по 27.02.2025) у розмірі 34375 грн. Відповідач умови договору не виконує, заборгованість не сплачує. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Із положень частини першої\~ст. 638 ЦК України\~слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1\~ст. 1047 ЦК України). Частиною першою статті 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Слід зазначити, що відповідно до ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст.12 цього Закону\~є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно зі\~статтею 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);\~\~правонаступництва;\~\~виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем(майновим поручителем);\~\~виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України\~встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій\~статті 517 ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Посилання відповідача на воєнний стан та завищену суму боргу судом відхиляються, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, а до позовної заяви було надано розрахунок заборгованості, який є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям. Даних на його спростування матеріали справи не містять. Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості та відсотків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.п. 1, 2, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього Кодексу). Ураховуючи складність справи, час, витрачений на надання позивачу консультацій та час витрачений на підготовку та подання даної позовної заяви, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, відсутність заперечень відповідача про необґрунтованість заявлених витрат, суд вважає обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу, в розмірі 10 000,00 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., оскільки позовна заява подана в електронній формі (3028,00 грн. Х 0,8). На підставі викладеного та

Outcome: approved