Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся в суд з позовом до\~товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» про стягнення заборгованості за договором оренди землі. Свій позов обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником частини земельної ділянки з кадастровим номером 5325180400:00:007:0024 загальною площею 7,2599 га з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Білоусівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом 26.09.2017, зареєстрованого в реєстрі за №1126 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу, дата формування: 98485326, 26.09.2017) 27 лютого 2015 року між [PERSON] батьком позивача, що помер, та приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» був укладений Договір оренди землі. Відповідно до умов цього Договору оренди землі [PERSON] було передано у строкове платне користування ПрАТ «Райз-Максимко» земельну ділянку строком на 7 років. Після успадкування позивачем частини Земельної ділянки на підставі вище зазначеного свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.09.2017, зареєстрованого в реєстрі за №1126, додатковою угодою від 10.02.2018 були внесені зміни до договору оренди землі від 27.02.2015, зокрема: змінено орендаря земельної ділянки, після чого новим орендарем стало ТОВ «Райз-Схід»; орендодавцями визначено позивача [PERSON] та [PERSON] ; продовжено строк дії договору до 13.05.2022; встановлено, що розмір орендної плати за користування земельною ділянкою складає 29\~208,70 гривень. Державна реєстрація виникнення права оренди за договором, зі змінами внесеними до нього Додатковою угодою від 10.02.2018, підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер витягу, дата формування 117667061, 20.03.2018). 07.04.2022 набрав чинності Закон № 2145-ІХ, яким Земельний Кодекс України (надалі - «ЗК України») доповнено пунктами 27 і 28 розділу X «Перехідні положення», у яких передбачено, що під час дії воєнного стану вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін договори оренди земельних ділянок, строк користування якими закінчився після введення воєнного стану. Відповідно до положень ЗК України в період із 7 квітня 2022 року до 19 листопада 2022 року договори оренди земельної ділянки були поновлені на один рік без волевиявлення сторін договору, строк яких сплинув у цей проміжок часу. Таким чином, Договір був поновлений на один рік без волевиявлення його сторін і діяв до 13.05.2023 року включно. Однак, в порушення договірних зобов`язань відповідач без будь якого зазначення причин та обґрунтування не виплатив позивачу орендну плату за 2023 рік у сумі 5269,01 грн (з яких: 4422,21грн.- сума основного боргу з орендної плати з урахуванням індексації, 618,51 інфляційне збільшення, 0,76 розмір пені, згідно з умовами договору, 227,53 - 3% річних) Враховуючи наведене, просить стягнути з ТОВ «Райз-Схід» на свою користь заборгованість з орендної плати за 2023 рік у розмірі 5269,01 грн та судові витрати. Ухвалою судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Руденко С. П. надіслав клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача - ТОВ «Райз-Схід» в судове засідання не з`явився. Заяв та клопотань про відкладення розгляду цивільної справи на адресу суду не надходило. Також на адресу суду відповідачем не надіслано відзив на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч.1\~ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 21\~Закону України «Про оренду землі»\~встановлено, що орендна плата за землю- це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до\~Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Судом встановлено, що [PERSON] є власником частини земельної ділянки з кадастровим номером 5325180400:00:007:0024 загальною площею 7,2599 га з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Білоусівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом 26.09.2017, зареєстрованого в реєстрі за №1126 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу, дата формування: 98485326, 26.09.2017) 27 лютого 2015 року між [PERSON] батьком позивача, що помер, та Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» був укладений Договір оренди землі. Відповідно до умов цього Договору оренди землі [PERSON] було передано у строкове платне користування ПрАТ «Райз-Максимко» земельну ділянку строком на 7 років. Після успадкування позивачем частини Земельної ділянки на підставі вище зазначеного свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.09.2017, зареєстрованого в реєстрі за №1126, додатковою угодою від 10.02.2018 були внесені зміни до договору оренди землі від 27.02.2015, зокрема: змінено орендаря земельної ділянки, після чого новим орендарем стало ТОВ «Райз-Схід» (ЄДРПОУ 41104731); орендодавцями визначено позивача [PERSON] та [PERSON] ; продовжено строк дії Договору до 13.05.2022; встановлено, що розмір орендної плати за користування земельною ділянкою складає 29\~208,70 гривень. Державна реєстрація виникнення права оренди за договором, зі змінами внесеними до нього Додатковою угодою від 10.02.2018, підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер витягу, дата формування 117667061,20.03.2018) 07.04.2022 набрав чинності Закон № 2145-ІХ, яким Земельний Кодекс України (надалі - «ЗК України») доповнено пунктами 27 і 28 розділу X «Перехідні положення», у яких передбачено, що під час дії воєнного стану вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін договори оренди земельних ділянок, строк користування якими закінчився після введення воєнного стану. Відповідно до положень ЗК України в період із 7 квітня 2022 року до 19 листопада 2022 року договори оренди земельної ділянки були поновлені на один рік без волевиявлення сторін договору, строк яких сплинув у цей проміжок часу. Таким чином, Договір був поновлений на один рік без волевиявлення його сторін і діяв до 13.05.2023 року включно. Однак, в порушення договірних зобов`язань відповідач без будь-якого зазначення причин та обґрунтування не виплатив позивачу орендну плату за 2023 рік у сумі 5269,01 грн (з яких: 4422,21 грн.- сума основного боргу з орендної плати з урахуванням індексації,618,51 грн. інфляційне збільшення, 0,76 розмір пені, згідно з умовами договору, 227,53 грн.-3% річних) Враховуючи наведене, просить стягнути з ТОВ «Райз -Схід» на свою користь заборгованість з орендної плати за 2023 рік у розмірі 5269,01 грн та судові витрати. Відповідно до п.11 Договору оренди землі від 27 лютого 2015 року: «Орендна плата вноситься не пізніше 31 грудня поточного року». Відповідно до ч.1\~ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Відповідачем ТОВ «Райз-Схід» не надано жодних доказів належного виконання умов договору в частині сплати орендної плати. Відповідно до статей\~525,\~526,\~530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди землі від 27.02.2015 станом на 29.01.2025 складає 5269,01 гривень орендної плати. Невиконання зобов`язань ТОВ «Райз-Схід» по своєчасній виплаті орендної плати (плати за користування земельною ділянкою), тягне за собою відповідальність передбачену п.41, згідно якого за невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до\~закону та цього Договору\~. У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки орендна плата є грошовим зобов`язанням, то у зв`язку з невиконанням орендарем умов договору оренди землі про повну та своєчасну виплату орендної плати для нього настають наслідки, передбачені\~ст. 625 ЦК України. Отже,\~враховуючи те, що відповідачем ТОВ «Райз-Схід» не надано жодних доказів належного виконання умов договору в частині\~сплати орендної плати,\~суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню.. Позивач при поданні позову сплатив 1211,20 гривень судового збору. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про судові витрати суд виходить з такого. У пункті 82 рішення у справі "Дубовик проти України" від 15.01.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з практикою Суду заявниця має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Статтею 133 ЦПК України\~встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до приписів\~ст.141ЦПК України\~судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на відповідача у разі задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За правилами ч.ч.1-6\~ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 статті 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок щодо попереднього (орієнтовного) визначення суми судових витрат встановлено\~ст.134 ЦПК України. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача адвокатом Руденком С.П. надано: копію\~ордера серії\~АІ №1810421\~від 31\~січня 2025\~року про\~надання правничої\~допомоги [PERSON] \~адвокатом Руденком\~С.П.;\~договір \~про надання\~правової допомоги\~від 12\~лютого 2025\~року; акт приймання-передачі виконаних робіт від 11.04.2025 по договору про надання правової допомоги адвокатом Руденком С.П. від 31.01.2025. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи характер спірних правовідносин, обсяг наданої правової допомоги, ступінь складності справи, відсутність клопотання представника відповідача про зменшення судових витрат, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку про доведеність понесених витрат, стягнувши з відповідача судові витрати на правничу допомогу, понесені позивачем на його користь у розмірі 6000 грн. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, та із правовими висновками, сформульованими у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа № 280/2635/20).

Outcome: approved