Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07 березня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №07.03.2024-100000123, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 10000 грн. строком на 140 днів. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0.82% = (11539.77 / 10000)/140 х 100%. Проценти (економічна сутність - плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - "Комісія", економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 15% від суми Кредиту та дорівнює 1500 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Неустойка: 100 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до Договору від 07.03.2024 року та квитанції про перерахунок коштів Кредитором надано Позичальнику кредит у розмірі 10 000 грн. строком на 140 днів, [PERSON] 07.03.2024 отримано кредитні кошти у розмірі 10000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 12.11.2024 року, утворилась заборгованість у розмірі 28 000 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 000 грн. та по процентам в розмірі 14 000 грн., комісії 1500 грн., та неустойки 2500 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 07.03.2024- 100000123 від 07.03.2024 у розмірі 28 000 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. 24.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Караканової Т.В. надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого зазначено, що позивач в підтвердження перерахування коштів надає квитанцію від 07.03.2024 року та наявності заборгованості надає довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним № 07.03.2024-100000123 від 07.03.2024 року. Згідно квитанції від 07.03.2024 року вбачається, що позивач нібито перерахувало грошові кошти у сумі 10 000,00 грн. відповідачу. Але, згідно вищезазначеної квитанції вбачається, що платник - Швидкий кредит сайт sgroshi.com.ua, отримувач картка/рахунок [NUMBER] , інші відомості про отримувача відсутні, що унеможливлює ідентифікацію особи отримувача. В матеріалах справи відсутні докази, що платіжна картка [NUMBER], на яку здійснено зарахування в сумі 10 000 гривень, належить відповідачу. Таким чином, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які підтверджують надання відповідачу грошових коштів в результаті чого не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують заборгованість відповідача перед позивачем. Також, розрахунок заборгованості, який здійснений позивачем, лише констатує суму заборгованості, визначену кредиторам, тому вказаний розрахунок заборгованості, як доказ наявності заборгованості, сам по собі не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості за цими договорами, оскільки не є первинним документом, а отже не є безспірним доказом розміру заборгованості, а є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка повинна бути підтверджена саме первинними документами, на що вказує ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Відтак, наданий позивачем розрахунок заборгованості, не може бути доказом безспірності заборгованості та її розміру. Таким чином, визначення суми кредиту в договорі не свідчить про отримання позики, а також що позивачем у даній справі не доведено належними й допустимими доказами отримання відповідачем кредиту за даними кредитними договорами. Також, в підтвердження проходження відповідачем ідентифікації в Системі Bank ID Національного банку позивач надає копію сторінки Системи. Але, згідно даної сторінки вбачається, що [PERSON] , [INFO] проходив ідентифікацію в Системі Bank ID Національного банку - 23.11.2023 року. Таким чином, дана ідентифікація жодного відношення до кредитного договору № 07.03.2024-100000123 від 07.03.2024 року не має. Крім того, відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Згідно військового квитка серія [NUMBER] вбачається, що з 24.02.2022 року на підставі Указу Президента України від 22.02.2022 року № 2 [PERSON] було призвано у Збройні Сили України. Крім того, згідно Інформаційного повідомлення Позичальника [PERSON] від 07.03.2024 року вбачається, що інформація про місце роботи відповідача - ЗСУ в Донецькій області. Вважає, що наявні правові підстави для звільнення відповідача від нарахування вищевказаних відсотків за користування кредитом. Також, згідно п.1.2. договору № 07.03.2024-100000123, кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або використання обов`язків найманого працівника. Тобто, відповідачу були надані кошти на споживчі цілі, а тому, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно п.9 заявки кредитного договору № 07.03.2024-100000123 (кредитної лінії), комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - «Комісія», економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 15% від суми Кредиту та дорівнює 1500,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитом та обліковується в день видачі кредиту. Так, паспорт споживчого кредиту, підписаний сторонами, також містить інформацію про те, що тип кредиту - споживчий кредит. Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. У розумінні положень чинного законодавства України надання грошових коштів є послугою. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. За таких обставин, пункти кредитного договору про сплату комісії за надання кредитних коштів є нікчемними. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, судові витрати покласти на позивача. 30.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Павленко Д.О. найшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено Кредитний договір №07.03.2024-100000123 від 07.03.2024 року у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. Сторона позивача надає оригінал вищевказаного договору та паспорту споживчого кредиту, підписаних КЕП кредитодавця, що підтверджує цілісність даних файлів. Зазначений Кредитний договір підписувався за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останнім, як фінансовий - [NUMBER]. За інформацією з довідки ТОВ «Старт-мобайл» вих. № 2712/24-7 від 27.12.2024 року: «на номер абонента [NUMBER] 07.03.2024 року о 01:51:30 було доставлено SMS- повідомлення з текстом: «Код підтвердження : A247 E247». Саме останній було використано відповідачем для підписання Кредитного договору - 07.03.2024 року о 01:52:10. Ідентифікація відповідача у інформаційній системі позивача відбувалась за допомогою власного технічного пристрою позивача з операційною системою Andoid. Відповідачем було використано ідентифікатор Bank ID від 23.11.2023 р. при оформленні кредитного договору. Відповідно до пунктів 60-62 Розділу VIII «Вимоги до автентифікації» Положення про Систему BankID Національного банку України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 17.03.2020 року № 32 (у редакції постанови Правління Національного банку України 01.09.2023 року № 105) абоненти-ідентифікатори зобов`язані забезпечити захист конфіденційності даних користувача, що використовуються для його автентифікації. Успішне проходження процедури багатофакторної автентифікації користувачем є обов`язковою умовою для передавання його даних абоненту - надавачу послуг/абоненту - надавачу послуг зі спеціальним статусом. Процедура заміни раніше збереженого фінансового номера телефону користувача, який використовується під час багатофакторної автентифікації користувача, має здійснюватися абонентом-ідентифікатором за фізичної присутності користувача або з використанням одного з не обмежених лімітами способів верифікації, визначених Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 19 травня 2020 року № 65 (зі змінами). При подачі позовної заяви додано Відомості щодо ідентифікації відповідача через систему Bank ID. Інформація з BankID була актуалізована відповідачем 23.11.2023 р., що відповідає вимогам законодавства. Більше того, відповідач є постійним клієнтом ТОВ «Споживчий центр» з 2023 року, неодноразово укладав кредитні договори та повертав кошти. Щодо розрахунку заборгованості за кредитним договором, позивач додає Картку субконто з детальним розрахунком заборгованості, яка є належним та допустимим доказом. Власного розрахунку заборгованості відповідач не надає. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується Квитанцією 2434358439 від 07.03.2024 р., яка є первинним бухгалтерським документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою еквайрингу - Liqpay. Відтак, квитанція і є первинним бухгалтерським документом. Більше того, ТОВ «Споживчий центр», у відповідності до договору з АТ КБ «Приватбанк» № 4507 від 01.11.2020 року, надіслано запит на отримання детальної інформації за операцією по Квитанції №2434358439 від 07.03.2024 року, включаючи повний номер банківської картки отримувача. Також, у п. 9 відповіді позичальника про прийняття пропозиції акцепт кредитного договору №07.03.2024-100000123 (кредитної лінії) від 07.03.2024 р. зазначено: "Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - "Комісія", економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 15% від суми Кредиту та дорівнює 1500 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту". Відтак, комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний Позичальником, з використанням стороннього сервісу - інтернет-еквайрингу. Крім того, позивач може зменшити позовні вимог після отримання від відповідача довідки встановленого зразка, яка підтверджує проходження військової служби відповідачем на час судового розгляду справи. Також зазначає, що ТОВ «Споживчий центр» не отримувало від відповідача заяви про звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом. Просячи суд покласти витрати на правничу допомогу на позивача у розмірі 15 000 грн., відповідач діє недобросовісно, адже не виконував зобов`язання за договором, не звертався із заявою про списання відсотків. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 03.04.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Чайка І.В. надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. В обґрунтування заяви представник позивача зазначила, що враховуючи подані до суду докази перебування відповідача на військовій службі та користуючись своїм правом, передбаченим ст. 49 ЦПК України, позивач змінює розмір позовних вимог із 28 000 грн. до 11500 грн., і просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 07.03.2024-100000123 від 07.03.2024 у розмірі 11500 грн. 00 коп., а також судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. Представником позивача Чайка І.В. в заяві про зменшення розміру позовних вимог зазначено про підтримання змінених позовних вимог, розгляд справи просить провести без її участі. Представник відповідача Караканова Т.В., в судове засідання не з`явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнала з підстав зазначених у відзиві на позовну заву, звернула увагу, що позивачем не доведено належними й допустимими доказами отримання відповідачем позики за кредитним договором № 07.03.2024-100000123 від 07.03.2024 року, які і отримання відповідачем кредитних коштів, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. 07.03.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (кредитної лінії) № 07.03.2024-100000123, відповідно до якого, відповідачу надано кредит у розмірі 10 000 грн. строком користування на 140 днів, шляхом перерахування коштів на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER]. Відповідно до умов кредитного договору, процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0.82% = (11539.77 / 10000)/140 х 100%. Проценти (економічна сутність - плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - "Комісія", економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 15% від суми Кредиту та дорівнює 1500 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Неустойка: 100 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з п. 3.1. пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Пунктом 3.2. пропозиції встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER]. Згідно з п. 4.3. пропозиції днем надання кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. Відповідно до п. 6.1. договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії - у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Також, відповідно до п. 12 відповіді за кредитним договором № 07.03.2024-100000123 від 07.03.2024 року, яка підписана одноразовим ідентифікатором Е247 шляхом введення коду з смс-повідомлення, яке було відправлено на фінансовий телефон: [NUMBER], орієнтовна загальна вартість кредиту 21 539, 77 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом 6469,15%. З квитанції, яка додана до матеріалів справи, вбачається, що 07.03.2024 року 01:52 позивачем перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000 грн., призначення платежу: видача за договором кредиту № 07.03.2024-100000123 на картка/рахунок [NUMBER] . Зазначений факт також підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк», яка отримана на виконання ухвали суду про витребування доказів, відповідно до якої на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в Банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) на яку здійснено переказ коштів 07.03.2024 року в сумі 10 000, 00 грн., платник: Bistrij kredit. Не оподатковується. ID платежу: 2434358439; призначення платежу: видача за договором №07.03.2024-100000123. Відповідно до ст.3 Закону України«Про електроннукомерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до норм ч. 1 ст.13 Закону України«Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Закону України "Про електронну комерцію". Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у строк, передбачений у зобов`язанні та відповідно до вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатили процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеним, що кредитний договір № 07.03.2024-100000123 від 07.03.2024 року був підписаний позичальником [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатору, який був надісланий на номер телефону, зазначений відповідачем при реєстрації на сайті кредитодавця. Встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладеними сторонами, суд дійшов висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Встановлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви відповідно до копії довідки-розрахунку має заборгованість у розмірі 28 000 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 000 грн. та по процентам в розмірі 14 000 грн., та комісії 1500 грн., та неустойка 2500 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 07 березня 2024 року по 24 липня 2024 року, в межах строку кредитування. Суд враховуює, що позивачем відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зменшені позовні вимоги до відповідача та заборгованість за кредитним договором № 07.03.2024-100000123 від 07.03.2024 року складає 11 500 грн., з яких 10 000грн. заборгованість за тілом кредиту та 1500грн. комісія. Проте, з огляду на надані суду матеріали, суд дійшов висновку, щодо необгрунтованості вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії виходячи з такого. Так, положенням п.9 вищевказаного Кредитного договору передбачена сплата клієнтом (відповідачем) комісії за надання кредиту - 15% від суми Кредиту та дорівнює 1500,00 грн Однак, у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. У цій справі комісійна винагорода за надання кредиту відповідає загальним зобов`язанням кредитної установи та звичайній її діяльності, є обставиною укладення кредитного договору, оскільки без надання кредиту договір не вважався б укладеним з огляду на ст. 1046 ЦК України, з позовної заяви та наданих до неї документів не вбачається інших сум, включених до складу комісії, ніж за надання кредиту. Відтак положення про комісію є нікчемним. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити частково у розмірі 10 000, 00 грн. - заборгованість по тілу кредиту. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial