Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про усунення порушень немайнових прав. Посилається на те, що він є власником домоволодіння [ADDRESS] . Відповідач є суміжним землекористувачем і на земельній ділянці, замість успадкованого одноповерхового будинку, самочинно збудував двоповерховий будинок, з наданням до відповідних органів недостовірних даних, щодо наявності у нього державного акту на землю та порушенням існуючих норм і правил ДБН, чим порушив вимоги ст. 376 ЦК України. Дана обставина підтверджується наказом в.о. начальника управління ДАБІ в Закарпатській області від 11.06.2018 року № 10-СК. Зазначені обставини були предметом дослідження у цивільній справі № 309/2993/17р. Між сторонами тривалий час існують неприязні відносини, внаслідок чого обидва суміжні землекористувачі, станом на час звернення з даним позовом до суду не виготовили правовстановлюючі документи на земельні ділянки. У 2013 році [PERSON] звертався в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод і за результатами судового розгляду судом постановлено рішення по справі № 309/2246/13ц, яким зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні власністю - змінити прозорі скла на вікнах перебудованого будинку [ADDRESS] , що виходять у двір [PERSON] на непрозорі. На виконання вказаного рішення, відповідачем було заклеєно вікна які виходять у двір будинку позивача, непрозорою плівкою. Однак, влітку 2024 року, відповідачем знято непрозору плівку і на сьогоднішній день відповідач та його родина, постійно заглядають у двір позивача, чим порушують його право та право його родини на особистий простір та приватне життя. Крім того, відповідач та його син ввечері включають світла в кімнатах, що виходять у двір позивача та навмисно стоять біля вікон з оголеними торсами, щоб це було видно з подвір`я та будинку позивача. Такі дії відповідача особливо обтяжені тією обставиною, що будинок відповідача збудований на межі земельної ділянки позивача, відтак вікна будинку відповідача (збудованого без дозвільних документів) виходять прямо у двір позивача. Позивач та його родина позбавлені можливості вільно та на власний розсуд використовувати подвір`я будинку, оскільки відповідач наглядає за ними, можливо фотографує та здійснює відео зйомку. Особливо це негативно може вплинути на малолітніх дітей, які проживають в будинку позивача, зважаючи на тривалий (десятиліттями) конфлікт між сторонами, а тому є необхідність зобов`язати відповідача усунути порушення немайнових прав шляхом заміни прозорого скла на вікнах перебудованого будинку відповідача на непрозорі, що виходять у двір позивача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Перегінець О.Г., позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позові та просила задовольнити у повному обсязі позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] адвокат Плешинець М.В. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 11.03.2025 року. Адвокат відповідача вказує на те, що позивачем у позовній заяві не наведено, які його права порушені та не надано до позовної заяви доказів, які б стверджували порушення його конкретних особистих немайнових прав, в чому полягають ці порушені права і що винною особою у цих порушеннях є саме відповідач. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступного висновку. Згідно зі ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею певних дій, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 цього ж кодексу передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому, відповідно до висновку ВП Верховного суду України, викладеного в п. 38 постанови від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18), позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном є негаторним позовом. Предметом негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. В судовому засіданні судом встановлено, що позивач власником домоволодіння [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом на право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 15.08.2008 року /а.с. 15/. Відповідач [PERSON] є суміжним користувачем та між сторонами тривалий час існують неприязні відносини та спори з приводу суміжного землекористування, що стверджується оглянутим в судовому засіданні рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 04.06.2018 року, яке набрало законної сили /а.с. 16-20/.\~ Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 11.03.2014 р. відповідача [PERSON] було зобов`язано усунути перешкоди у користуванні власністю змінити прозорі скла на вікнах, що виходять у двір позивача на непрозорі. Дане рішення відповідачем було виконано.\~\~\~\~ Водночас, як вбачається з фотографій будинку [PERSON] наданих позивачем до позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні, відповідачем влітку 2024 року знято непрозору плівку з вікон, чим порушуються права позивача та його родини на особистий простір та приватне життя. За загальними правилами добросусідства, закріпленими законодавцем у статтях 103-109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов`язком власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається щонайменше незручностей. Разом з цим, відповідач [PERSON] , який проживає у сусідньому будинку, перешкоджає позивачу використовувати належні йому права щодо володіння даним майном, що виражається, зокрема в тому, що він, будучи власником будинку, який суміжний з подвір`ям позивача завдає незручності останньому. Право на невтручання в особисте і сімейне життя людини є особистим немайновим правом особи. Згідно з ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Таким чином, на підставі наведеного, суд прийшов висновку про те, що позовна вимога про усунення порушення немайнових прав є обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. Питання про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивачем не ставилось, а отже такі слід віднести за його рахунок.

Outcome: approved