Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник, [PERSON] ) звернулась до Печерського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. У своїй заяві [PERSON] просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який є її чоловіком і помер [INFO] у місті Макіївці, Донецької області, що є тимчасово окупованою територією України. Заява мотивована тим, що реєстрацію даних фактів відповідно до законодавства України неможливо провести за місцем смерті, оскільки на території міста Макіївки державні органи влади України тимчасово не здійснюють свою діяльність. Встановити факт смерті заявник просить для укладення нового шлюбу. 28.03.2025 року дана заява надійшла до суду. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2025 року головуючим суддею визначена Григоренко І.В. та матеріали позовної заяви фактично передані судді 01.04.2025 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.04.2025 року заяву [PERSON] про встановлення факту смерті залишено без руху. 09.04.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 01.04.2025 року, яка 10.04.2025 року передана головуючому судді Григоренко І.В. Ухвалою судді від 10.04.2025 року у цивільній справі за заявою [PERSON] про встановлення факту смерті відкрито провадження та залучено до участі у справі заінтересовану особу Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (далі - заінтересована особа, Печерський ВДРАЦС). Заявник у судове засідання не з`явилась, про час, дату і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяви, клопотання з процесуальних питань до суду не надходили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази у їхній сукупності, суд встановив наступні обставини і прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, померлий [PERSON] , [INFO] , що народився в місті Макіївка, Донецької області, паспорт [NUMBER] , помер [INFO] у місті Макіївці, Донецької області. [PERSON] є чоловіком заявниці, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 28.10.2005 року серії [NUMBER] . Крім того, відповідним свідоцтвом підтверджується факт зміни прізвища заявника з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно із доданих до матеріалів заяви доказів, а саме, копії довідки про причину смерті від 25.04.2015 року (до форми № 106/ о№ 670, видається для поховання) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , причиною смерті є набряк головного неясної етіології. Крім того, відповідно до копії попереднього лікарського свідоцтва про смерть № 670 від 25.04.2015 року [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , причиною смерті є набряк головного неясної етіології. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Частинами 3-4 ст. 49 ЦК України визначено, що державній реєстрації підлягає смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Смерть підлягає обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, зокрема у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), у яких Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок необхідно розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Тому, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 15.04.2014 №1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Враховуючи те, що норми ст. 317 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану, для застосування цієї норми тимчасово окупованими територіями Донецької та Луганської областей слід вважати населені пункти, визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії розмежування». Відповідно до розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р на території населених пунктів Донецького району органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Таким чином, з 07.11.2014 року на території міста Макіївка, Донецького району, Донецької області органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою Верховної Ради України № 252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08.04.2015 року. Відповідно до п. 3 Наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», Державному підприємству «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України наказано тимчасово призупинити проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області та Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, як і будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Разом з цим, на підтвердження факту смерті її чоловіка заявником долучено до матеріалів справи копію довідки про причину смерті та попереднього лікарського свідоцтва про смерть виданого КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Макіївське відділення від 25.04.2015 року. Таким чином, відповідні медичні документи видані органом комунальної власності після понад року перебування території міста Макіївки під окупацією, тобто перебуваючи під статусом «тимчасово окупованих» територій. Крім того, суду долучені копії відповідних документів, якість яких не дозволяє встановити їх достовірність. З урахуванням викладеного, суд ставить під сумнів достовірність наданих заявником документів на підтвердження факту смерті [PERSON] . В свою чергу, заявником не долучено до матеріалів справи будь-яких інших доказів що здатні підтвердити факт смерті [PERSON] , показів свідків, або клопотання про допит таких свідків в судовому засіданні, а також, заявником не долучено до матеріалів справи документів що посвідчують її особу, що є необхідними для з`ясування обставин справи. Таким чином, наявні докази у справі, що дослідженні судом під час розгляду справи, з урахуванням їх достовірності, є недостатніми для встановлення факту смерті [PERSON] . У зв`язку з вищенаведеним суд зазначає, що заява [PERSON] , за участю заінтересованої особи Печерського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про встановлення факту смерті є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed