Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

19 березня 2025 року до суду надійшов позов [PERSON] до Снігурівської міської ради Баштанського району Миколаївської області, в якому позивачка просить визнати, в порядку спадкування за законом, після смерті матері- [PERSON] , яка померла [INFO] , за нею право власності на земельні ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2.94 га, яка розташована в межах Снігурівської міської ради Баштанського району Миколаївської області та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4.07 га, яка розташована в межах Снігурівської міської ради Баштанського району Миколаївської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати Позивачки- [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, яка крім іншого складається із земельних ділянок, загальною площею 2.94 га, та 4.07 га відповідно, наданих їй ля ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва.\~Вказані земельні\~ділянки знаходяться\~в межах\~ Снігурівської\~міської ради Миколаївської області. Вказані земельні ділянки належали померлій на праві власності на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії АЗ № 125743 від 26.09.2008 року та серія АЗ № 125742 від 26.09.2008 року. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] , звернулася до нотаріуса, де отримала роз`яснення про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки через те, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву, згідно якої просить справу слухати у їх відсутність, позов підтримує. Представник Снігурівської міської ради подав суду заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 22.10.2021 (а.с.8). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з: - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4.07 га, яка розташована в межах території Нововасилівської сільської ради, Баштанського району, Миколаївської області; - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.94 га, яка розташована в межах території Нововасилівської сільської ради, Баштанського району, Миколаївської області. Право власності [PERSON] на вказані земельні ділянки підтверджується: - копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії АЗ № 125743 від 26 вересня 2008 року; - копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії АЗ № 125742 від 26 вересня 2008 року. З довідки, виданої виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради № 35 від 24 квітня 2023 року вбачається, що на день смерті [PERSON] разом із нею була зареєстрована та проживала [PERSON] с.Себине, Миколаївський (Новоодеський) район Миколаївська область. (а.с.9) З наданої на запит суду, копії спадкової справи № 32/2022 року, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що після її смерті із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] (а.с.36) Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] залишилось два спадкоємці, [PERSON] спадщину прийняла, [PERSON] заяву про прийняття або відмову від спадщини не надав. Згідно спадкової справи № 32/2022 [PERSON] заповіт не залишила. Оригінали правовстановлюючих документів (державні акти) відсутні. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно на день смерті спадкодавиці проживала разом із нею. Крім цього, подала заяву про прийняття спадщини. Таким чином, позивач є таким, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавиці, до складу якої ввійшло нерухоме майно, відтак позивач має право отримати свідоцтво про право на спадщину. Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний ним спосіб, передбачений законом. Факт родинних\~відносин позивачки\~з померлою\~(дочкамати),\~підтверджується свідоцтвом\~про народження\~Позивачки серія [NUMBER] від 05.06.1955 р. (а.с.11). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 16.09.1978 року, прізвище дружини (Позивачки) - " [PERSON] " (а.с.10). Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст.1220, ч.1 ст.1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Позивач належним чином оформити своє право на земельну ділянку не має можливості, у зв`язку із відсутністю відомостей та документів, необхідних для його видачі, що підтверджується листом Новоодеської державної нотаріальної контори від 08.06.2022р. № 174/02-14. (а.с.16) Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На прохання позивачки суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved