Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

Позивач звернулася із вимогами до відповідача, якими просить суд ухвалити рішення про зняття арешту з майна квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладений на підставі постанови державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській обл. Горбачової О.Ю. про арешт майна, що належить [PERSON] від 29.12.2016 року за ВП 51072456, номер запису про обтяження в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 18415951, вчинений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 388489127 від 26.07.2024 року. В обґрунтування заявленого позивач зазначила, що [PERSON] є власником спірного майна, а накладений у рамках виконавчого провадження арешт позбавляє позивача на даний момент розпоряджатися належним їй майном як спадкоємцю. Ухвалою від 13.09.2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження (а.с. 36). [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому повідомила, що факти у позові не відповідають фактичним обставинам та нормам чинного законодавства (а.с. 47). У судове засідання з`явилися: позивач, представник позивача та відповідач. Сторони просили задовольнити позовні вимоги та зняти арешт з нерухомого майна. Відповідач не заперечувала щодо задоволення позовних вимог; пояснила, що заборгованість по аліментах наразі сплачена у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та вислухавши учасників процесу, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. [PERSON] був власником 1/2 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка перейшла йому у власність після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 22-23). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.07.2024 року право власності на вказану вище квартиру належить [PERSON] (а.с. 19). 17.07.2024 року Житомирською державною нотаріальною конторою Житомирської області була видана довідка щодо кола спадкоємців згідно спадкової справи №300/2019, відповідно до якої спадкоємцями до майна померлого [PERSON] за законом є його дружина, [PERSON] , дочка [PERSON] та дочка [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні (а.с. 26). 17.07.2024 року Житомирською державною нотаріальною конторою Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із накладеним арештом на нерухоме майно (а.с. 27). 19.07.2024 року [PERSON] звернулася до Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з квартири, що перебуває у власності [PERSON] (а.с. 31). На заяву позивач отримала відповідь від 24.07.2024 року №19.5-20/5/2024, з якої вбачається, що підстави для зняття арешту з майна боржника [PERSON] відсутні (а.с. 32). 30.07.2024 року [PERSON] звернулася до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з квартири, що перебуває у власності [PERSON] (а.с. 31). На заяву позивач отримала відповідь від 19.08.2024 року №99219/23.12-24/10, з якої вбачається, що згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у Корольовському відділі ДВС у місті Житомирі перебувало виконавче провадження за №51072456, з виконання виконавчого листа №2-3274/08 виданого Богунським районним судом м. Житомира від 09.04.2008 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, однак 27.08.2018 державним виконавцем винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у зв`язку з тим, що згідно відповіді УДМС України в Житомирській області боржник зареєстрований за адресою, що підпорядкована Житомирському районному відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 29-30). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4\~ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1\~ст. 13 ЦПК України). Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1\~ст. 16 ЦК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2\~ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2\~ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження"\~арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3\~ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження"\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови від 03 червня 2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Враховуючи вищевикладене, на основі з`ясованих обставин, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи позицію відповідача щодо відсутності заперечень у задоволенні позовних вимог, а також виходячи з критеріїв розумності та справедливості, враховуючи наявність накладеного арешту на нерухоме майно, неможливість скасування арешту у позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги є заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Позивачем не ставилося питання про розподіл судових витрат, відтак суд не вирішує це питання. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved