Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 4486,82 грн, 404,18 грн - 3% річних та 1709,48 грн - інфляційні втрати, а всього у розмірі 6600,48 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО», в частині прав і обов`язків пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією; в тому числі і в частині використання ліцензій та тарифів виданих та встановлених для ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». Споживачем послуг є відповідач. Позивач належним чином виконав умови договору. Відповідач ухиляється від виконання умов договору у частині своєчасної сплати вартості за отримані послуги у розмірі, зокрема станом на 01.01.2019 згідно показників 019400 кВт*год, заборгованість за спожиту електричну енергію становить 4486,82 грн. Разом із тим, оскільки відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов`язання, а отже прострочив виконання грошового зобов`язання, а відтак такому необхідно здійснити оплату 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 ЦК України. Відповідачем подано відзив на позов, який містить заперечення на нього. Наводить аргументи про те, що тривалий час, а саме з квітня 2018 року до цього часу відповідачка не проживає у квартирі [ADDRESS] , не користується послугами ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» та не є споживачем послуг з розподілу та постачання електроенергії. Увесь цей час відповідачка проживає у квартирі, за місцем реєстрації проживання чоловіка, за адресою, зазначеною у відзиві. Також з 03.03.2018 право власності на вищезазначену квартиру незаконно (на підставі підроблених кредитних та іпотечних договорів) було зареєстровано за ПАТ «Укрсоцбанк» (АТ «Альфа-банк»). Наказами МЮ України № 1862/5 та № 1863/5 від 18.06.2018 та Наказами МЮ України № 2760/5 та № 2761/5 від 30.08.2019 було скасовано рішення про державну реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» на належні відповідачу квартири [ADDRESS] . Також СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Постановою старшого слідчого Подільського УП ГУНП у м. Києві від 17.10.2017, вказані об`єкти нерухомості визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, відповідно до вимог статті 98 КПК України. Ухвалою слідчого судді від 15.07.2019 накладено арешт на вищезазначені квартири № 13 та № 14 . Крім того, з доводів позовної заяви неможливо встановити за який період станом на 01.01.2019 виникла заборгованість 4 486,82 грн. Також безпідставним є нарахування 3 % річних та інфляційних втрат на заявлену позивачем суму заборгованості за період з 01.11.2021 до 01.12.2024. Стороною відповідача заявлено клопотання про застосування строку позовної давності як до основної вимоги так і похідної вимоги щодо стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Просить у позові відмовити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просила у позові відмовити та застосувати строк позовної давності. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд встановив, що відповідач зареєстрована та є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . На виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» (набрав чинності 11.06.2017) загальними зборами акціонерів публічного акціонерного товариства «Київенерго» 13.11.2017 прийнято рішення про реорганізацію останнього шляхом виділу з нього Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (позивач у справі). Відповідно до ст. 109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Згідно п. 2.3. Статуту Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником публічного акціонерного товариства «Київенерго» в частині переданих йому майна, прав та обов`язків згідно з розподільчим балансом, а також в частині прав та обов`язків, що визначені частиною 13 розділу XVIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії». Згідно з даних Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником публічного акціонерного товариства «Київенерго». Отже позивач, зокрема, є правонаступником прав і обов`язків пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією; за укладеними договорами про приєднання до електричних мереж; за укладеними договорами спільного використання технологічних електричних мереж. Отже, між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються нормами спеціального законодавства та умовами договору. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач належним чином виконав умови договору, адже у строки та в порядку надав споживачеві електричну енергію за зазначеною вище адресою споживання. Згідно відомості останні показники приладів обліку від 01.12.2018: 019400 кВт*год /а.с.17/. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 01 січня 2019 року за о/р [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , остання оплата послуг була здійснена у січні 2019 року на суму 90,00 грн, після якої сума боргу становила 4486,82 грн. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з п. 1 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року /чинних на момент виникнення спірних правовідносин/ ці Правила регулюють відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками. Правила обов`язкові для виконання всіма побутовими споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Пунктом 48 Правил передбачено відповідальність споживача за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Згідно відомості розрахунок проводився по показниках приладів обліку із зазначенням кількості використаних кВт*год /а.с.17-22/. Відповідач вносив плату за надані послуги не у повному обсязі, внаслідок чого за договором у відповідача виникла заборгованість за спожиту електричну енергію станом на 01.01.2019 у розмірі 4486,82 грн. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» саме споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Доказів на спростування розрахунку заборгованості, а також що відповідач не користувався наданими послугами матеріали справи не містять. Таким чином, позивач належним чином виконав умови договору, адже у строки та в порядку надав споживачеві електричну енергію за зазначеною вище адресою споживання. У зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором та простроченням виконанням грошового зобов`язання у відповідача виникла заборгованість за спожиту електричну енергію станом на 01.01.2019 у розмірі 4486,82 грн, 2113,66 грн - 3% річних та інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по листопад 2024 року. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію є обґрунтованими. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 256 ЦК України). Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. У частині першій статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 (справа №437/2726/13-ц), Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 (справа № 712/8916/17). Суд встановив, що відповідач не у повному обсязі вносив плату за спожиту електричну енергію, у зв`язку із чим утворилась спірна заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості /а.с.17/ у січні 2019 року відповідачем було внесено плату за спожиту електричну енергію у розмірі 90,00 грн, що не заперечувалося сторонами та приймається судом до уваги, тим самим відповідач визнав борг зі сплати за спожиту електричну енергію та перервав перебіг позовної давності, а відтак перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Розділ було доповнено пунктом 12 згідно із Законом № 540-IX від 30 березня 2020 року. Згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Розділ доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року. Отже, на момент звернення до суду із позовом, тобто станом на грудень 2024 року, продовжено дію воєнного стану на усій території України, а відтак і строк позовної давності зупинено. Таким чином, суд прийшов до переконання про те, що оскільки з 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, та зупиненням такого строку на час діє воєнного стану в Україні, який введений з 24.02.2022 та діє на момент розгляду справи у суді, а відтак строк позовної давності як за основою вимогою так і за вимогою про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 ЦК України не пропущено, тому клопотання відповідача не підлягає до задоволення. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved