Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 03.02.2025 року, через підсистему «Електронний суд», представник позивача звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.09.2021 року між ТОВ фінансова компанія "АВІРА ГРУП" та [PERSON] укладено кредитний договір № 49473 про надання фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності у сумі 1500 грн, на строк 7 днів (до 23.09.2021 року) зі сплатою відсотків у фіксованому розмірі - 2,5 % на добу, підписаний шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Комісія за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту - 15% від суми кредиту. На виконання умов кредитного договору відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти № [NUMBER] для перерахування кредитних коштів. 17 лютого 2022 року між ТОВ фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та ТОВ ФК "КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату перейшли права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Однак, відповідач свою частину зобов`язань з виконання умов договору не виконує, тому станом на 25.06.2024 року за ним утворилась заборгованість в загальному розмірі 7200 грн, з яких: 1500 - сума заборгованості за тілом кредиту та 5700 грн - заборгованості за відсотками, яку і просить стягнути позивач, а також судовий збір та витрати на правничу допомогу. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу [PERSON] була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви з додатками, яка йому вручена, згідно рекомендованого повідомлення про вручення 11.03.2025 року. Правом на подання відзиву не скористався. ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 05.02.2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 17.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та [PERSON] укладений договір про надання фінансового кредиту № 49473, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором AV4207 (далі - кредитний договір) (а.с.14-16) Відповідно до п.1.1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 1500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно з п.1.2 кредитного договору, кредит надається строком на 7 днів, тобто до 23.09.2021року. Строк дії договору 7 днів. В п.1.3 кредитного договору сторони погодили, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту з розрахунку 2,5 % за добу. Відповідно до п.2.3 кредитного договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення. (а.с.14). Згідно п.3.3.3. договору клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення Кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту. Згідно довідки про ідентифікацію, наданої ТОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП», підтверджено, що клієнт [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір №49473 від 17.09.2021 року ідентифікований ТОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» акцепт договору позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора KL4207 17.09.2021 року на номер телефону [NUMBER] (а.с.10). Видача відповідачу кредиту в сумі 1500 грн за договором № 49473 шляхом перерахування на банківську картку [NUMBER] 17.09.2021 року (номер транзакції 33187-85629-46604) підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Платежі Онлайн" № 3693/05 від 21 травня 2024 року (а.с.27). 17 лютого 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, за умовами якого позивач набув право вимоги, серед інших, до боржника [PERSON] за кредитним договором № 49473 від 17.09.2021 року на суму заборгованості 7200 грн, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року (а.с.20-29, 9). 12.10.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" укладено додаткову угоду до договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022 року про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням, за умовами якої первісне зобов`язання 1 та первісне зобов`язання 2 припиняються з моменту набрання чинності цією угодою. Зміст і умови нових зобов`язань викладені у п.3 цієї угоди, а саме: 3.1 Нове зобов`язання 1: згідно з цією угодою первісне зобов`язання 1 замінюється зобов`язанням сторони-1 на підставі ст. 512 ЦК України здійснити відступлення права вимоги за кредитними договорами, перелік яких наведено в Реєстрі боржників, що є додатком 1 до цієї угоди; 3.2. Нове зобов`язання 2: згідно цієї угоди первісне зобов`язання 2 замінюється зобов`язанням сторони-2 здійснити оплати за відступлення на підставі ст.512 ЦК України права вимоги за кредитними договорами, перелік яких наведено в реєстрі боржників, що є додатком №1 до цієї угоди в сумі 507 721,66 грн. (а.с.24). Згідно з випискою з особового рахунку заборгованість відповідача за кредитним договором № 49473 від 17.09.2021 становить 7200 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 1500 грн, заборгованості за процентами в сумі 5700 грн (а.с.8). 22.05.2024 року позивач звертався з вимогою до відповідача про виконання зобов`язань за кредитним договором в загальній сумі 7200 грн, зауваживши, що у разі невиконання цієї Вимоги, кредитор буде вимушений вживати заходів для захисту своїх прав та інтересів, в порядку, передбаченому чинним законодавством України (а.с.7). V.Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1-3ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Закон України від 03.09.2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В п. 1ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Так, судом встановлено, що 17.09.2021 року [PERSON] уклав з ТОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» договір про надання фінансового кредиту № 49473 в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», на суму 1500 грн строком на 7 днів, шляхом переказу на його банківську картку та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 1 500 грн підтверджено інформацією ТОВ «Платежі онлайн» про перерахування суми кредиту. Отже, за умовами договору, який було підписано [PERSON] , строк позики становить 7 днів. Як вбачається із матеріалів справи позичальником не було ініційовано продовження строку надання кредиту, в порядку, передбаченому п.3.3.3. договору, та відповідно не було укладено додаткових угод між сторонами з цього приводу, а отже вимога позивача про стягнення відсотків, нарахованих у період після закінчення строку дії договору, не підлягає до задоволення. При цьому суд, з урахуванням вищенаведених висновків Великої Палати Верховного Суду, не приймає до уваги визначену у договорі можливість нарахування відсотків протягом 180 днів з дня прострочення виконання умов договору (п.2.3.), так як автопролонгації умовами договору не передбачено, а відтак кредитний договір укладений на строк, визначений у п.1.2. договору - 7 днів. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту 1500 грн та процентами в розмірі 262,50 грн.(1500/100*2,5%*7). Позовних вимог про стягнення відсотків, нарахованих в порядку ст.625 ЦК України, позивач не заявляв, а суд не має права виходити за межі предмету та підстав позову. Відтак, позов слід задовольнити частково. VІІ. Судові витрати. Згідно із ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. В поданому суду клопотанні позивач вказав, що очікує понести 10500 гривень витрат на професійну правничу допомогу в рамках договору від 29.12.2023 року про надання правової допомоги, які і заявив до стягнення з відповідача. На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази: договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" та адвокатом Пархомчук С.В. (а.с.11-12); додаткова угода №1 від 27.12.2024 року до договору про надання правової допомоги 29.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" та адвокатом Пархомчук С.В., згідно якої сторони погодили продовжити строк дії договору, у зв`язку із чим викласти п.4.1 Договору у новій редакції: «Цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та дії до 31.12.2025 року» (а.с.13); акт про отримання правової допомоги від 10.02.2025 року, згідно якого адвокатом Пархомчук С.В. надав, а Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" прийняв правову допомогу під час підготовки та направлення позову про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №49473 від 17.09.2021 року в загальній вартості 10500 грн (а.с. 51); рахунок №10.02.2025-8 від 10.02.2025 року в сумі 10500 грн за надання правничої допомоги згідно договору про надання правничої допомоги від 29.12.2023 року (а.с.57). платіжна інструкція від 10.02.2025 року №35152, де Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ", отримувач Пархомчук С.В. , сума платежу 10500 грн, призначення платежу: оплата за правничу допомогу згідно 10.02.2025-8 договору про надання правничої допомоги від 29.12.2023 року(а.с.52). Тому з відповідача, згідно із ч. 1ст. 141 ЦПК України, слід стягнути 592,98 гривень судового збору та 2 570,31 грн витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача. На підставі наведеного, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 1048, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: partial