Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 31.01.2025 року представник позивача звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідачем було спожито природного газу на суму 29119,95 грн за період часу з червня 2022 по грудень 2024 року по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 10.05.2005 року. У видачі судового наказу судом на вказану суму заборгованості позивачу було відмовлено, про що свідчить ухвала суду від 13.11.024 року у справі №352/2885/24. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії», яким є позивач, не потребує двостороннього підписання, таким чином, позивач вважає, що відповідач приєднався до договору шляхом акцептування такого з позивачем через факт споживання газу. Оскільки відповідача не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий газ, тому за ним утворилась заборгованість за надані послуги в загальній сумі 29119,95 грн, яку і просить стягнути позивача також просить про стягнення судових витрат. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача в у позовній заяві просив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачу [PERSON] була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви з додатками, яка йому вручена, згідно рекомендованого повідомлення про вручення 07.03.2025 року. Правом на подання відзиву не скористався. ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 03.02.2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що відповідно до заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газорозподільна компанія «Нафтогаз України» від 13.11.2020 року, [PERSON] , ознайомившись із умовами типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, а саме за адресою [ADDRESS] , підписав вказану заяву (а.с.18). В матеріалах справи міститься витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9918784 від 22.02.2016 року, згідно якого власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 10.05.2005 року є [PERSON] (а.с.19). Згідно довідки про фінансовий стан відповідач має присвоєний персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (ЕІС-код - Energy Identification Code) - 56ХМ17А14240036Е та рахунок № [NUMBER] . За період з червня 2022 року по грудень 2024 року відповідач нерегулярно сплачував вартість спожитого природного газу, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 29119,95 грн. Позивач 09.08.2024 року звертався з вимогою про сплату заборгованості за спожитий газ в сумі 35714,66 грн до боржника [PERSON] з проханням в найкоротший строк сплатити основну суму заборгованості (а.с.17). Ухвалою Тисменицького районного суду від 13.11.2024 року у справі №352/2885/24 відмовлено позивачу у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з [PERSON] (а.с. 12). V.Мотиви з яких виходить суд та норми права. Відносини сторін щодо надання послуг постачання природного газу регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII(далі Закон №2189-VIII), Законом України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року №329- VIII(далі - Закон № 329-VIII), Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі Правила №2496), Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП\~від 30\~вересня 2015\~року №\~2494 (далі Кодекс ГРМ), та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500. За змістом\~статті 67 Житлового кодексу України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до пункту 2 частини 2\~статті 13 Закону України «Про ринок природного газу»\~споживач зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Згідно з частиною першою\~статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями\~526,\~530 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст. 599 ЦК України, виконання зобов`язання, проведеного належним чином, припиняє його. Відповідно до\~ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1\~ст. 612 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~статті 322 ЦК України\~на власника покладається тягар утримання майна. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1\~ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст.\~633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. Згідно ч. 1ст.\~624\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею\~ст. 714 ЦК України\~визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено\~законом\~або не випливає із суті відносин сторін. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої\~статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частин 1, 3, 4\~статті 12 Закону України «Про ринок природного газу»\~постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Згідно ст.15 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що у разі якщо постачальника ліквідовано, визнано банкрутом, його ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу припинено або її дію зупинено, а також в інших випадках, передбачених правилами для постачальника "останньої надії", постачання природного газу споживачу здійснюється у порядку, визначеному правилами для постачальника "останньої надії", та на умовах типового договору постачання постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №917, товариство з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України визначено постачальником останньої надії строком на три роки як переможця конкурсу. Згідно із пунктом 3 Розділу І Правил, постачання природного газу побутовим, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року\~ № 2496, постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором. Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Пунктом 2 Розділу ІІІ Правил визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей\~633,\~634,\~641,\~642 Цивільного кодексу України\~шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Договір\~постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням\~статей 633,\~634,\~641\~та\~642\~Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов\~Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі -\~ Типовий\~ договір), що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Пунктом 1.3. Типового договору установлено, що він є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або оплачений споживачем рахунок (квитанція). VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що позивач\~ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» в період з червня 2022 по грудень 2024 року на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснювало постачання природного газу на об`єкт по [ADDRESS] , власником якого за договором купівлі - продажу від 10.05.2005 року є відповідач. Вартість використаного природного газу відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно, відповідно до тарифів, що визначаються нормами чинного законодавства. Однак за період з червня 2022 по грудень 2024 року оплату вартості за спожитий природній газ здійснено лише частково, а саме на загальну суму 12500 грн, однак несплаченою залишається заборгованість за споживання природного газу у сумі 29119,95 грн. При цьому, суд зауважує, що даний розрахунок здійснено на підставі інформації, отриманої від оператора ГРМ, будь-яких розбіжностей щодо обсягу спожитого газу між постачальником та оператором ГРМ не міститься, відповідачем вказаний розрахунок не оспорений, власного розрахунку чи доказів того, що об`єкт, до якого позивачем було здійснено надання послуг з постачання природного газу не належить йому на праві власності, відповідачем суду не надано, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у цьому розмірі. Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. VІІ. Судові витрати. Згідно із ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути 3028 гривень судового збору на користь позивача.

Outcome: approved