Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Рава-Руської\~міської ради\~Львівського району\~Львівської області,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору:\~Рава-Руська\~ державна\~нотаріальна контора\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів)про визначення додаткового строку лоя подання заяви про прийняття спадщини та встановлення юридичного факту родинних відносин. Просить суд: 1) визначити [PERSON] (паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 01.06.1996 року. Реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] в нотаріальну контору, а саме 3 (три) місяці з часу набрання рішенням суду законної сили; 2) встановити юридичний факт родинних відносин між [PERSON] (паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 01.06.1996 року. Реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) та [PERSON] , котра померла [INFO] , зокрема те, що [PERSON] є племінницею [PERSON] , котра померла [INFO] , з підстав зазначених у позові. Вважає, що її право підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок, просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача,\~Рава-Руської\~міської ради\~Львівського району\~Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, зазначив, що при вирішенні справи покладається на думку суду. Третя особа,\~яка\~не заявляє\~самостійних вимог\~на предмет\~спору:\~Рава-Руська\~ державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак надала на адресу суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності. При вирішенні справи покладається на думку суду. А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача та представника третьої особи, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані позивачем та представником відповідача заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла тітка позивачки - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. [PERSON] до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . [PERSON] заповіла все своє майно позивачу, що видно з копії заповіту. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на житловий будинок, що видно з копії свідоцтва. У встановлений шестимісячний строк після смерті тітки позивач не звернулася у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини оскільки їй не було відомо, що тітка заповіла їй все своє майно.Позивач вважала, так як проживала разом з померлою, то вступила у володіння та користування її майном. Інших спадкоємців згідно цивільного законодавства не має. Коли позивач звернулася в Рава - Руську ДНК Львівської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] державним нотаріусом було повідомлено, що позивач пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. Крім того позивачу було повідомлено, що їй потрібно встановити юридичний факт родинних відносин з померлою. Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру, відомості про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] відсутні, отже спадкова справа не заводилась. Суд враховує, що необізнаність про існування заповіту не тотожна таким обставинам, як відсутність інформації про смерть спадкодавця або спадкову масу. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Необізнаність особи про складення заповіту на її користь є поважною причиною для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ( постанова ВС від 06.09.2017р.№ 315/765/14-ц, від 13.03.2019 р. № 656/219/18, від 20.02.2019р. №694/1179/17, від 2 вересня 2020 р., № 288/1856/18, від 01.11.2021 р. № 558/381 /20). Тому вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є обгрунтованими. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання поважності причин пропущення строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] являється тіткою позивачки, що підтверджується копіями довідок та свідоцтв, що долучені нею до матеріалів справи. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (п.п. 1 і 3). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (aбо) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок, позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved