Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Тиврівської селищної ради Вінницької області, в якому просить визнати за ним у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), розміром 4,83 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (раніше Краснянківської сільської ради Тиврівського району Вінницької області), яка належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 053084, померлої [INFO] та щодо якої [PERSON] за життя не отримала свідоцтво про право на спадщину, оскільки померла [INFO] . Позивач обґрунтовує свій позов такими обставинами. Позивач є онуком померлої [PERSON] та сином померлої [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну частку (пай), право на яку підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН №053084, виданого на її ім`я як члену КСП «Мрія», площею 4,83 умовних кадастрових гектарів, на підставі рішення Тиврівської районної державної адміністрації. Указана земельна ділянка розташована на території Краснянківської сільської ради Вінницького (у минулому Тиврівського) району Вінницької області. Після смерті [PERSON] її донька [PERSON] та онук [PERSON] звернулися із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Тиврівської нотаріальної контри, в результаті чого була заведена спадкова справа. [PERSON] за життя не отримала свідоцтво на право на спадщину, оскільки [INFO] померла. На момент смерті матері позивач був зареєстрований та проживав разом із нею за адресою: [ADDRESS] . Також [INFO] помер і батько позивача - [PERSON] . Також до кола спадкоємців після смерті [PERSON] входив її син [PERSON] , [INFO] , який проживав разом з матір`ю по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] не подавав. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті баби [PERSON] та матері [PERSON] . Сертифікат на земельну частку (пай) було втрачено, з цих причин про втрату документу подано оголошення до місцевої газети. Матір позивача заповіту не залишала, відтак спадкування відбувається за законом. Коли позивач звернувся до нотаріуса, то отримав відмову у вчинені нотаріальної дії, оскільки в нього відсутній оригінал документу, що підтверджує право власності спадкодавиці на земельну ділянку (пай). Оскільки позивач має на меті отримати свідоцтво про право на спадщину, однак у зв`язку із постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії успадкувати земельну частку (пай) у позасудовому порядку не може, відтак звернувся до суду із позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) для відновлення порушеного/невизнаного права. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 21.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області 23.01.2025 клопотання представника позивача задоволено, витребувано в Третьої Вінницької державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області 11.02.2025 клопотання представника позивача задоволено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено [PERSON] , закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити. Представник відповідача Тиврівської селищної ради в судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про дату і час судового засідання повідомлена в установленому порядку, причин неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду за її відсутності не надходило. У визначений судом строк пояснень щодо позову не надала. Суд зауважує, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови повідомлення його належним чином про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.05.1999 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] 17.11.1999 Тиврівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 215-1999, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 11.08.2020 №61267937 (а.с. 12). У матеріалах спадкової справи наявний заповіт [PERSON] від 13.05.1999, посвідчений секретарем Краснянківської сільської ради, відповідно до якого вона заповіла все своє майно синові [PERSON] , [INFO] та онуку [PERSON] , [INFO] в рівних долях (а.с. 47). Водночас 17.11.1999 позивач [PERSON] та 19.11.1999 мати позивача [PERSON] відповідно звернулися з заявами до Тиврівської нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с. 46, 48). [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не звертався, водночас як з`ясовано судом на момент смерті спадкодавця проживав разом із ним (а.с. 25). До складу спадщини після смерті [PERSON] входила земельна частка (пай), на яку був виданий відповідний сертифікат на ім`я [PERSON] як члену КСП «Мрія», площею 4,83 умовних кадастрових гектар, серії ВН № 053084, зареєстрований 24.10.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 131, на підставі рішення Тиврівської РДА № 271-р від 17.09.1996. Оригінал указаного сертифіката не зберігся, з цих причин позивачем було подано оголошення до місцевої газети «Шаргородщина» про втрату відповідного документу (а.с. 15,16). Згідно з відповіддю на адвокатський запит Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 02.09.2024 № 5243/475-24 у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видані Тиврівською районною адміністрацією Вінницької області по КСП «Мрія» Краснянської сільської, виявлено запис про сертифікат серії ВН №053084, який зареєстрований 24.10.1996 за порядковим номером 131 на [PERSON] , яка проживала в с. Краснянка Тиврівського району. Розмір земельної частки (паю) становить 4,83 умовних кадастрових гектар, сертифікат видано на підставі розпорядження Тиврівської РДА № 271-р від 17.09.1996 (а.с. 18-19). Дублікат сертифікату в місцевому архіві та в архівному відділі Вінницької районної військової адміністрації не зберігся (а.с.17). Водночас Вінницька районна військова адміністрація не може видати дублікат сертифіката на земельну частку (пай) серії ВН № 053084, виданого [PERSON] , оскільки відсутні бланки сертифікатів єдиного в Україні зразка, що підтверджується листом заступника начальника Вінницької РВА від 03.09.2024 № 01-48/1354 (а.с. 20). Окрім того, до матеріалів справи відповідно до клопотання представника позивача, яке було задоволено судом, долучено докази, щодо спадкового майна. Так, згідно з викопіюванням з плану землекористування на території Краснянківської сільської ради Тиврівського району Вінницької області земельна ділянка № [NUMBER] рахується за померлою [PERSON] , її розмір 6,07 га (а.с. 77 зворот). Відповідно до Інформації з державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 15.11.2024 - земельна ділянка кадастровий номер 0524583400:01:002:0237, площею 6,0661 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, форма власності - інформація відсутня, зазначено речове право - право оренди земельної ділянки селянське (фермерське господарство Краснянське) (а.с. 78). На підставі додаткової угоди до договору оренди землі від 29.10.2023 сторони: орендодавець Тиврівська селищна рада та орендар СФГ «Краснянське» внесли зміни до договору оренди землі відповідно до якого предметом договору є ряд земельних ділянок, у тому числі з кадастровим номером 0524583400:01:002:0237, площею 6,0661 га, договір укладено на 7 років з 20.05.2027 до 20.05.2034 або на строк до моменту державної реєстрації права власності спадкоємців на вищезгадану земельну ділянку чи набрання законної сили рішенням суду про визнання спадщини відумерлою (а.с. 75-77). Суд зазначає, що відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. Згідно з п. 2 згаданого Указу Президента України право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Тобто суд установив, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай), отримавши сертифікат серії ВН № 053084, що підтверджує це право та який був втрачений. Отже, спірна ділянка входить до складу спадщини після смерті [PERSON] . Щодо порядку спадкування спірної земельної частки (паю) суд зазначає таке. Згідно зі свідоцтвом про народження матері позивача - [PERSON] від 18.11.2003 серії [NUMBER] вона народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). 16.07.1981 [PERSON] одружилася з [PERSON] , після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 16.07.1981 [NUMBER] (а.с. 11). Згідно зі свідоцтвом про народження від 12.07.1978 серії [NUMBER] [INFO] народився позивач [PERSON] , матір`ю якого зазначена [PERSON] , а батьком - [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства від 12.07.1978 серії [NUMBER] [PERSON] визнаний батьком позивача - [PERSON] (а.с. 11). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13). Відповідно до довідки про зняття з реєстрації місця проживання Вінницької міської ради [PERSON] , [INFO] , її знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку зі смертю (а.с.13). Позивач [PERSON] був зареєстрований та проживав разом із своєю матір`ю [PERSON] , що підтверджується його паспортом (а.с. 6-8). За життя [PERSON] заповіту не залишала, після її смерті сформована спадкова справа, що підтверджується інформаційними довідками зі спадкового реєстру від 11.10.2024 №78712721 та №78712601 (а.с. 24). Коли позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті матері за законом, в тому числі на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 053084, зареєстрованого 24.10.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 131, виданого на підставі розпорядження Тиврівської РДА №271-р від 17.09.1996, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про що вказано у постанові нотаріуса (а.с. 22,23). Водночас судом установлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину як після смерті [INFO] своєї баби [PERSON] , шляхом подання заяви до нотаріуса, так і після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] . Крім того, судом установлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] (а.с. 25-27) Так, [PERSON] , [INFO] , який проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] та якому вона заповіла половину свого майна, помер [INFO] , що підтверджується відповіддю Строїнецького старостинського округу Тиврівської селищної ради від 15.10.2024 № 60 на адвокатський запит (а.с. 25-27) та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.09.2009 (а.с. 111). Відповідно до матеріалів спадкової справи від 23.04.2009 № 431/09 до майна померлого [PERSON] (а.с. 106-127) з заявою про прийняття спадщини після його смерті [INFO] звернулася його донька [PERSON] (а.с. 107). Згідно зі свідоцтвом про народження від 03.12.1974 № [NUMBER] [INFO] народилася [PERSON] батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 112). Після одруження 10.07.1993 з [PERSON] , [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 10.07.1993 серії [NUMBER] (а.с. 113). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 123). 14.04.2010 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 126), що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 14.04.2020 № 23410115 (а.с. 127). Спадщина складається з грошового вкладу з належними відсотками та компенсаціями, що зберігаються у відділенні «Вишенька» Вінницької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» на рахунку № [NUMBER] , який належить спадкодавцеві, спадкова справа №157/10. Відповідно до відповіді Строїнецького старостинського округу Тиврівської селищної ради на адвокатський запит [PERSON] від 10.01.2025 № 5 - [PERSON] був одружений та проживав у м. Вінниця, де народилася єдина донька. Шлюб був розірваний, [PERSON] останні роки перед смертю проживав у с. Краснянка, його поховання проводив племінник [PERSON] . Дочка [PERSON] проживає у росії, інших дітей він не мав (а.с. 86 зворот). Оскільки [PERSON] , баба позивача [PERSON] померла [INFO] , тому до правовідносин з приводу спадкування її майна слід застосовувати норми ЦК УРСР. Відповідно до 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Як визначено в ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За загальними приписами ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У силу приписів ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст. 549 цього Кодексу). Відповідно до ст. 535 ЦК УРСР неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991, який діяв на момент відкриття спадщини (далі Закон) право на соціальну пенсію мають усі непрацездатні громадяни на умовах, що визначаються цим Законом. Відповідно до ч. 3 ст. 68 Закону якщо пенсія при повному стажі роботи належала б у мінімальному розмірі, встановленому цим Законом (статті 19, 29 і 44), то пенсія при неповному стажі призначається пропорційно наявному стажу виходячи з мінімального розміру пенсії, але в усіх випадках у розмірі не менше соціальної пенсії, встановленої для відповідної категорії непрацездатних (стаття 94). Згідно з ч. 1 ст. 94 Закону соціальні пенсії призначаються в таких розмірах: а) 30 процентів мінімального розміру пенсії за віком: особам, які досягли віку: чоловіки - 60 років, жінки - 55 років і не набули права на трудову пенсію без поважних причин; б) 50 процентів мінімального розміру пенсії за віком: особам, які досягли віку: чоловіки - 60 років, жінки - 55 років і не набули права на трудову пенсію з поважних причин. Суд установив, що 13.05.1999, перед смертю [PERSON] , вона залишила заповіт, яким заповіла все своє майно синові [PERSON] , [INFO] та онуку [PERSON] , [INFO] в рівних долях. До та після смерті [PERSON] по [ADDRESS] разом із нею був зареєстрований та проживав її син [PERSON] , який від спадщини не відмовився та фактично вступив в управління нею, продовжуючи мешкати в домоволодінні. Водночас 17.11.1999 позивач [PERSON] протягом шести місяців з дня відкриття спадщини звернувся з заявою до Тиврівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с. 46). [INFO] дочка померлої [PERSON] , мати позивача - [PERSON] , [INFO] , також звернулася до Тиврівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки на момент відкриття спадщини досягла 63 річного віку та, відповідно до діючого на той час законодавства, була непрацездатною та, як наслідок, мала право на обов`язкову частку спадщини (а.с. 48). Отже, суд дійшов висновку, що після смерті [PERSON] спадщину за заповітом фактично прийняли її син [PERSON] , онук - позивач [PERSON] та за законом - донька [PERSON] . При цьому [PERSON] мала право 1/3 частини земельної частки (паю) - обов`язкова частка, яка відповідно до ст. 535 ЦК УРСР складає не менше двох третин частки, яка належала б їй при спадкоємстві за законом. У свою чергу [PERSON] та [PERSON] також мали право на 1/3 частини земельної частки (паю) кожен. Відповідно [PERSON] помер [INFO] , після його смерті спадщину прийняла донька [PERSON] , яка звернулася до нотаріуса та яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом до складу якої ввійшов лише грошовий вклад. [PERSON] померла [INFO] , тому до правовідносин з приводу спадкування її майна слід застосовувати такі норми. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1260 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, судом установлено, що позивач [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] прийняв спадщину, оскільки постійно був зареєстрований та проживав зі спадкодавцем на день його смерті, а також упродовж 6 місяців з часу відкриття спадщини звернувся до нотаріуса з відповідною заявою. До складу спадщини як було з`ясовано судом входить і право на 1/3 частини земельної частки (паю), яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачу в прийнятті спадщини, а саме земельної частки (паю), після смерті матері нотаріусом відмовлено, в зв`язку з неможливістю надання оригіналів документів, що підтверджують право власності спадкодавиці на спірну земельну ділянку. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 зазначено, що у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріуса особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд зауважує, що в силу вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, а саме щодо прийняття ним спадщини після смерті баби [PERSON] та після смерті матері [PERSON] . Отже, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] має право на 1/3 частини земельної частки (паю) в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї баби [PERSON] та на 1/3 частини земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON] , тому позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial