Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2025 у провадження судді Котормуса Т.І надійшла цивільна справа за\~позовною заявою\~представника позивача [PERSON] [PERSON] , в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , у розмірі частики усіх видів заробітку (доходу). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився [PERSON] , [INFO] . Вказує, що на даний час між сторонами припинено шлюбні відносини, та після їх припинення, син проживає з позивачем та перебуває на його самостійному утриманні, однак позивач, зокрема у зв`язку з інвалідністю не може забезпечити належний рівень життя дитини, тому звертається до суду з даним позовом. Відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2025 вищезазначену справу передано на розгляд судді Котормус Т.І. Відповідно до ст. 187 ЦПК України 28.01.2025 судом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки. Ухвалою суду від 26.01.2024 відкрито спрощене позовне провадження в справі з викликом сторін та призначено судове засідання. У судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, щодо заочного рішення не заперечив. Разом з тим вказав, що не наполягає на вирішенні питання щодо клопотання про витребування доказів від 13.11.2024. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не прибула, хоча про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила і від неї не надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. 10.04.2025 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, та від спільного подружнього життя сторони мають одну малолітню дитину. Так, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 09.09.2013 Виконавчим комітетом Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівській області, [INFO] народився [PERSON] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 26.07.2022, позивач [PERSON] проживає та зареєстрований за адресом: [ADDRESS] (а.с.6). Як видно з акта обстеження умов проживання віж 29.01.2024 у квартирі [ADDRESS] зокрема проживають і мають постійне місце реєстрації [PERSON] та його син [PERSON] . У вказаному житлі є всі необхідні умови для виховання та розвитку дитини (а.с.8). Позивач [PERSON] у позовній заяві вказав, що після припинення відносин з відповідачкою [PERSON] малолітній син сторін у справі, проживає з ним та перебуває на його самостійному утриманні, однак він, самостійно не може забезпечити належний рівень для життя дитини, тому звертається до суду з даним позовом. Вирішуючи спір суд виходить з наступних мотивів. Суд встановив, що між сторонами виник спір щодо обов`язку відповідача, як батька утримувати дітей, який регулюється нормами Глави 15 "Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання" Розділу ІІ Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. А відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є малолітнім та проживає з батьком, перебуває на його утриманні. У свою чергу відповідачка [PERSON] не виконує свого обов`язку з утримання дитини, що є підставою для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів відповідно до ст. 180 СК України і стягнення таких в судовому порядку. З урахуванням, того, що обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним та те, що сторони проживають окремо, малолітній син сторін у справі проживає з позивачем та перебуває на його повному утриманні, а відповідачка не виконує обов`язку щодо його утримання, хоча є особою працездатного віку, має можливість працювати та надавати допомогу (доказів протилежного суду не надано), суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки в його користь на утримання дитини аліментів в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) є підставними та підлягають до задоволення. Відтак суд дійшов висновку, що позов є підставний, обґрунтований, а тому підлягає до задоволення. Щодо стягнення судових витрат судом зазначається. Судові витрати в даній справі складаються з судового збору. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. З урахуванням задоволення вимог позивача, який згідно п.3 ч.5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, то на відповідачку покладаються судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 грн. за подання позовної заяви позивачкою і підлягають стягненню в дохід державного бюджету України.

Outcome: approved