Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою до Харківської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шкіря Юлія Валеріївна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , та після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 3/4 (три четвертих) частки у праві власності на квартиру, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позивач є єдиною спадкоємицею померлої, інших спадкоємців за заповітом чи за законом, окрім неї, немає. Будучи єдиною донькою померлої, позивач вже фактично вступила у володіння вищевказаним нерухомим майном, адже їй належить 1/4 частка у праві власності на квартиру, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті матері вони спільно не проживали, мати була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 02.01.2025 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шкірі Ю.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті матері позивача (спадкова справа №1/2025), але оскільки строк прийняття спадщини був пропущений, приватним нотаріусом позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування. У зв`язку з цим позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 25.02.2025 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, подали до суду заяву, в якій просили розгляд справи провести за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позовну заяву задовольнити. 27.02.2025 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивач має законне право на отримання спадщини на майно, яке залишилось після смерті її матері, адже протягом встановленого законом строку вона вчинила всю необхідну сукупність дій спрямованих на прийняття спадщини, що обумовлює необхідність визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини у зв`язку з наявністю поважних причин пропуску встановленого законом строку. Посилався на те, що відповідачем було надано до суду відзив на позовну заяву із пропущенням процесуального строку, вважаючи, що він мав реальну змогу не порушувати встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк для подачі відзиву на позовну заяву, однак з невідомих причин знехтував необхідністю дотримання приписів суду, а тому відсутні підстави для його поновлення судом. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася просила розгляд справи провести за наявними в матеріалах справи доказами та за відсутності представника відповідача. Представником відповідача 25.02.2025 подано відзив на позовну заяву, в якому останній посилався на те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач намагався використати всі надані йому законодавством можливості, а саме скористатися правом звернутися у шестимісячний строк до нотаріуса з метою вчинення відповідної нотаріальної дії засобами поштового зв`язку, не обґрунтованими та недоведеними являються причини пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача вважала, що надання такого додаткового строку позивачеві прямо впливає на права та інтереси Харківської міської ради щодо визнання спадщини відумерлою та просила не визначати додатковий строк для подачі позивачкою до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері позивача. Третя особа у судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, на підставі наявних у справі доказів. Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності та, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] . Право спільної власності на квартиру [ADDRESS] належить власникам наступним чином: 1/2 частка - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 1/4 частини квартири серії АВВ № 978819 від 02.07.1999 року та договору купівлі-продажу 1/4 частини квартири серії АВВ № 978818 від 02.07.1999 року; 1/2 частка - [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 29.01.1999 року. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.05.2024 [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Відповідно до наявних у справі документів, [PERSON] є дочкою та спадкоємицею першої черги за законом майна, яке залишилося після смерті її матері [PERSON] . У позовній заяві позивач зазначає про те, що у 2018 році значно погіршився стан здоров`я її матері, тому вона була вимушена зі своєю родиною переїхати в квартиру до її матері за адресою: [ADDRESS] , але через збройну агресію рф проти України, у зв`язку з постійними ракетними обстрілами Харківської області та м. Харкова, позивач разом із дітьми та матір`ю вимушені були з 25.03.2022 року по 24.05.2022 року тимчасово перебувати на території Словаччини. Але, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я матері, вони були вимушені повернутися до України. Після смерті матері [PERSON] через свій емоційний стан, постійні обстріли міста Харкова, та довготривалі робочі відрядження чоловіка, позивач [PERSON] , виїхала зі своєю донькою до міста Нововолинськ Володимир-Волинського району Волинської області. На початку жовтня 2024 року позивач зверталась до приватної нотаріальної контори міста Нововолинськ Володимир-Волинського району Волинської області з питання належного оформлення спадщини. Нотаріус роз`яснив позивачу [PERSON] , як спадкоємиці за законом, що їй для оформлення права на спадщину необхідно звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, тобто до приватного або державного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області, не звернувши належної уваги на положення щодо строку прийняття спадщини та на реєстрацію місця проживання спадкодавця і спадкоємиці. Тому, позивач, яка на той час знаходилась в місті Нововолинськ Володимир-Волинського району Волинської області, будучи дезінформована нотаріусом, не мала змоги для реалізації свого законного права на спадщину за законом. Згодом, 02.01.2025 позивач звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шкірі Юлії Валеріївни із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті її матері [PERSON] (спадкова справа № 1/2025). 02.01.2025 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шкіря Ю.В. відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. №1/02-31 від 02.01.2025р.), оскільки заявник не подав всі відомості та документи, які необхідні для вчинення нотаріальної дії, а також не надано документів, що підтверджують факт прийняття спадщини до шести місяців, оскільки спадкоємець та спадкодавець були зареєстровані за різними адресами. Роз`яснено право на звернення до суду із позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У частині 3 статті 1272 ЦК України зазначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно з положеннями постанови Верховного Суду від 26.06.2019, справа № 565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 23.08.2017 № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Зазначений висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, які викладені у постановах: від 04.11.2015 № 6-1486цс15, від 26.09.2012 № 6-85цс12. Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шкіря Ю.В. повідомлено суд, що 02.01.2025 року заведено спадкову справу № 1/2025, спадкодавець [PERSON] , дата смерті [INFO] . В матеріалах спадкової справи наявна заява [PERSON] про прийняття спадщини від 02.01.2025 року, копія свідоцтва про смерть [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину не видавались, витяг з реєстру територіальної громади м. Харкова щодо відсутності інших осіб зареєстрованих у квартирі, відсутність дітей та іншого зареєстрованого шлюбу. Клопотанням представника позивача від 25.03.2025 року до матеріалів справи долучено, зокрема, протокол опитування адвокатом особи за її згодою від 09.03.2025, яким було опитано громадянку України [PERSON] , [INFO] . Свідок, [PERSON] , [INFO] , пояснила, що [PERSON] у місті Нововолинську приблизно наприкінці вересня - початку жовтня 2024 року дійсно зверталась до приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Асадуллаєва Олега Ельдаровича, який знаходиться за адресою: м. Нововолинськ, вул. Січових Стрільців, 4/3. Представником позивача 07.03.2025 на електронну адресу [INFO] приватного нотаріуса Асадуллаєва О.Е., за кваліфікованим електронним підписом направлено адвокатський запит з проханням надати інформацію щодо звернення [PERSON] з метою отримання консультації про порядок та строки оформлення спадщини за період з червня 2024 року по січень 2025 року. Відповіді на даний адвокатський запит приватним нотаріусом Володимир-Волинського районного нотаріального округу Асадуллаєвим Олегом Ельдаровичем надано не було. 03.04.2025 представником позивача на електронну адресу приватного нотаріуса Асадуллаєва О.Е. за кваліфікованим електронним підписом направлено повторний адвокатський запит з тих самих питань, у відповідь на який 04.04.2025 надано лист №09/01-16, де приватним нотаріусом Асадуллаєвим О.Е. зазначено, що ведення будь-яких облікових документів щодо осіб, які звертаються до нотаріуса за консультаціями не передбачено чинним законодавством. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц та у постанові від 25 травня 2022 року у справі № 459/2973/18. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання такої заяви. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції). Суд враховує принцип легітимних очікувань, який пов`язаний з розширеним тлумаченням поняття «майно», зокрема якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (Рішення ЄСПЛ у справі «Копецький проти Словаччини» (заява № 44912/98, п. 52). Згідно з правовим висновком колегії суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду від 06.09.2022 року у справі №336/8341/21 та від 24.01.2024 року у справі №333/6289/22, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Судом встановлено, що позивач зверталася до приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Асадуллаєва Олега Ельдаровича за адресою: м. Нововолинськ, вул. Січових Стрільців, 4/3, на початку жовтня 2024 року, однак останній не надав позивачу пояснення, необхідні для правильного розуміння та оцінки механізму прийняття спадщини за законом, жодним чином не пояснив природу, особливості та правові наслідки, властиві вчинюваній нотаріальній дії, не закцентував уваги щодо мешкання більш ніж п`ять років за однією адресою зі спадкодавицею, але не будучи зареєстрованим за однією адресою, та не повідомив про строк прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. У зв`язку з чим, у позивачки і виникли об`єктивні та істотні труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини. Тобто, суд враховує, що пропущений позивачкою строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, спадкодавець померла [INFO] , строк для подачі заяви встановлений 6 місяців сплив 12.11.2024, а до нотаріуса за місцезнаходженням спадкового майна позивач звернулася 02.01.2025, оскільки у зв`язку з проживанням у віддаленому регіоні відносно місця відкриття спадщини, з незалежних від її волі об`єктивних причин не мала реальної можливості вчинити своєчасно дії, спрямовані на прийняття спадщини після смерті своєї матері шляхом особистого звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. При цьому, позивач вжила заходів для прийняття спадщини шляхом звернення до приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Асадуллаєва Олега Ельдаровича області ще на початку жовтня 2024 року, проте вказаним нотаріусом не було оформлено у встановленому законом порядку заяву про прийняття спадщини. Суд також звертає увагу, що відповідно до довідки про доставку електронного документу, ухвала суду від 31.01.2025 про відкриття провадження у справі, направлена відповідачу в його електронний кабінет та отримана останнім 31.01.2025 о 19 год 00 хв, але представником відповідача при подачі відзиву на позовну заяву 25.02.2025 недотримано п`ятнадцятиденного строку встановленого вказаною ухвалою суду. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм та фактичних обставин справи, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню. Таким чином, враховуючи, що правове регулювання вимагає стабільності й органи державної влади не можуть свавільно вносити зміни, які порушують засадничі принципи права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач [PERSON] має право на отримання спадщини на майно, яке залишилось після смерті її матері [PERSON] , адже протягом встановленого законом строку для прийняття спадщини вона вчинила необхідну сукупність дій спрямованих на її прийняття, що обумовлює необхідність визначення додаткового строку для прийняття спадщини у зв`язку з наявністю поважних причин пропуску встановленого законом строку. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору (нотаріуса), після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Outcome: approved