Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-06 00:00:00

30 січня 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення із останнього матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди у сумі 164902 грн 02 коп. Стислий виклад позицій позивача та відповідача Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2023 року у справі № 495/10466/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено приналежний позивачу автомобіль. Відповідно звіту спеціаліста-оцінювача з визначення вартості матеріального збитку № 09-020, відновлення транспортного засобу є економічно недоцільним, транспортний засіб визнано знищеним. Вартість матеріального збитку, спричиненого позивачу становить 228079,98 грн, тоді як ринкова вартість автомобіля, з урахуванням його аварійних пошкоджень 66177, 96 грн. За оплату послуг спеціаліста по визначенню вартості матеріального збитку та відновлювального ремонту позивачем сплачено 3000 грн. Враховуючи викладене, загальний розмір шкоди, спричинений позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 164902,02 грн. Відповідач до суду відзив не надав. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~29 квітня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області відкрито загальне позовне провадження у справі. \~ \~ \~ \~23 вересня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі закрито підготовче провадження. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача через «Електронний суд» надала до суду заяву, у якій просила справу розглядати без її участі та без участі позивача. Крім того, зазначила, що у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Враховуючи викладене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди представника позивача, про що свідчить заява представника в матеріалах справи, суд ухвалою від 07 квітня 2025 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши всі надані докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до постанові Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2023 року у справі № 495/10466/23 встановлено, що 09.09.2023 о 12:00 год на а.д. Одеса-рені 51 км + 250 м водій керуючи автомобілем ВАЗ 21074 д.н.з. [NUMBER] був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, при зустрічному роз`їзді за наявності д.р. «Суцільна лінія», не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та допустив виїзд на зустрічну смугу руху, та скоїв зіткнення з автомобілем Рено Кенго д.н.з. [NUMBER] , який рухався назустріч. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Винним у вчиненому адміністративному правопорушенні визнано [PERSON] . /а.с. 7/ Транспортний засіб Renault Kangoo державний номерний знак [NUMBER] належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. /а.с. 4/ Зі звіту № 09-020 спеціаліста оцінювача з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Renault Kangoo, складеного 26 вересня 2023 року ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Kangoo державний номерний знак [NUMBER] становить 264\~162, 80 грн. На підставі проведених досліджень шляхом застосування витратного підходу на момент проведення огляду (22 вересня 2023 року) вартість матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті аварійного пошкодження автомобіля Renault Kangoo державний номерний знак [NUMBER] становить 228\~079, 98 грн. Ринкова вартість з урахуванням аварійних пошкоджень автомобіля Renault Kangoo державний номерний знак [NUMBER] на момент проведення огляду (22 вересня 2023 року) становить 66 177, 96 грн. /а.с. 16/ Згідно розрахунку № 09-020 від 26 вересня 2023 року щодо витрат, пов`язаних з проведенням експертних досліджень за визначенням вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Renault Kangoo державний номерний знак [NUMBER] , проведених на підставі заяви [PERSON] , сума витрат 3000 грн. /а.с. 47/ \~ \~ \~ \~Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, з урахуванням постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2023 року у справі № 495/10466/23, суд вважає доведеним факт того, що шкода завдана позивачу з вини відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1)\~втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв`язку\~зі знищенням\~або пошкодженням\~речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити\~для відновлення\~свого порушеного\~права (реальні\~збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Зі звіту № 09-020 спеціаліста оцінювача з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Renault Kangoo, складеного 26 вересня 2023 року ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Kangoo державний номерний знак [NUMBER] становить 264\~162, 80 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що майну позивача автомобілю Renault Kangoo державний номерний знак [NUMBER] шкода завдана саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 09.09.2023. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України). Частина друга ст. 1187 ЦК України зазначає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Якщо інше не встановлено\~законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина перша\~статті 1192 ЦК України). Водночас, згідно ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша\~статті 1194 ЦК України). Особливості обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів встановлені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, який був чинним на час настання ДТП та був спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (частина перша статті 5 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (частина перша статті 6 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV). Страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) (згідно із частиною першою статті 11 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2018 року вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що: «Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди\~в межах страхової суми.\~Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із\~Законом № 1961-IV\~у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за\~Законом №1961-IV\~виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених\~Законом №1961-IV\~випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за\~Законом №1961-IV\~не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).\~Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).\~Тому висновок апеляційного суду про абсолютність права потерпілого на відшкодування шкоди саме за рахунок особи, яка завдала шкоди, є помилковим. Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені\~законом\~межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У справі, що розглядається, позивач не зазначив жодних обставин про страхування його автомобіля, про звернення до страховика з вимогою про відшкодування шкоди, про відмову страховика у виплаті із зазначенням підстав такої відмови, про наявність страхового полісу у відповідача, що дало б можливість покласти відповідальність в повному обсязі на заподіювача відповідної шкоди. Крім того, у звіті № 09-020 спеціаліста-оцінювача з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Renault Kangoo відсутні відомості про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. У ст.\~106\~ЦПК\~України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6\~ст.\~106\~ЦПК\~України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5\~ст.\~106\~ЦПК\~України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Отже, висновок експерта не є належним та допустимим доказом якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 № 522/1029/18 (14-270цс19). Згідно із вимогами ст. ст.\~76,\~77,\~79,\~80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, яким обґрунтовуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вирішення питання щодо судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у сумі 1650,00 грн також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed