Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування, та просив стягнути на свою користь з відповідача 40 600,68 грн та судові витрати. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 12 листопада 2018 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ТОВ «ОТП Лізинг» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого були майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу «Peugeot», державний номерний знак « [NUMBER] ». У відповідності до умов даного Договору, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 09 жовтня 2020 року в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Dodge», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] (відповідач) та автомобіля «Peugeot», державний номерний знак « [NUMBER] », що належить ТОВ «ОТП Лізинг». Внаслідок ДТП застрахованому транспортному засобу «Peugeot», державний номерний знак « [NUMBER] », було завдано механічних ушкоджень. Вказана ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України. На підставі страхового акту та Договору страхування ПрАТ «Страхова група «ТАС» виплатило ТОВ «ОТП Лізинг» страхове відшкодування у розмірі 93 585,77 грн. Цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Dodge», державний номерний знак « [NUMBER] », була застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», яке сплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 52 985,09 грн. У зв`язку з чим у відповідача існує недоплачене страхове відшкодування у розмірі 40 600,68 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 грудня 2024 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач та його представник у судовому засіданні просили у задоволенні позовних вимог відмовити з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] станом на день ДТП була застрахована у ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» з лімітом відповідальності в сумі 130 000,00 грн, а відтак у відповідача відсутній обов`язок по сплаті страхового відшкодування на користь позивача. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року № 753/17470/20, 09.10.2020 [PERSON] в м. Києві, керуючи автомобілем «Dodge», державний номерний знак « [NUMBER] », внаслідок порушення Правил дорожнього руху України здійснив зіткнення з автомобілем марки «Peugeot», державний номерний знак « [NUMBER] », що призвело до пошкодження вказаних т/з. 12 листопада 2018 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ТОВ «ОТП Лізинг» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого були майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу «Peugeot», державний номерний знак « [NUMBER] ». У відповідності до умов даного Договору, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Dodge», державний номерний знак « [NUMBER] », була забезпечена за полісом № 201083415 в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ». Ліміт майнової відповідальності становить 130 000,00 грн з франшизою у розмірі 2 500,00 грн. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивач ПрАТ «Страхова група «ТАС» виплатив потерпілому ТОВ «ОТП Лізинг» страхове відшкодування у загальному розмірі 93 585,77 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 152522 від 15.01.2021. Відповідно до платіжного доручення № 9393 від 19.10.2021 страховик відповідача ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» сплатило на користь позивачастрахове відшкодування у розмірі 52 985,09 грн. Відповідно до ст. 993, ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин), до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Постановою від 04 липня 2018 року, справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176 цс 18, Верховний Суд зазначив: Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги ті обставини, що цивільно-майнова відповідальність відповідача застрахована з лімітом до 130 000,00 грн та франшизою 2 500,00 грн, у той час як завдані позивачу збитки складають менше вказаної суми, враховуючи, що позовних вимог до страховика позивачем не заявлено, не обґрунтовано та не підтверджено відповідними доказами, з яких саме підстав страхове відшкодування необхідно стягувати безпосередньо з винуватця ДТП, суд убачає можливим стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у вигляді франшизи у розмірі 2 500,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог у суду підстав немає. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам суд уважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 186,45 грн.

Outcome: partial