Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Тиврівського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] в селі Черемошне Тиврівського району Вінницької області помер батько позивачів, [PERSON] , який до дня смерті постійно проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , який належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № [NUMBER] від 05 січня 1990 року, зареєстрованого в КП „ВОО БТІ 05 січня 1990 року, яке було видано колгоспному двору, головою якого був [PERSON] . Відповідно до виписки з рішення № 28 від 12 липня 1996 року « Про перенумерацію житлових будинків по селу Черемошне», житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] перенумеровано на № 21. Відповідно до рішення № 50, 4 сесії 7 скликання Черемошненської сільської ради Тиврівського району від 22.02.2016 року, про перейменування назв [ADDRESS] . За життя батько позивачів розпорядився своїм майном, склавши заповіт, яким належну йому земельну ділянку площею 2.5438 га., яка розташована на території Черемошненської сільської ради заповів [PERSON] , а все інше, належне йому на день смерті, майно він заповів в рівних частках [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На день відкриття спадщини заповіт не змінений і не відмінений. [PERSON] та [PERSON] у встановлений законодавством шестимісячний термін подали до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Смоляк Л.С. заяви про прийняття спадщини, заведена спадкова справа щодо майна померлого № 65/2011. 17 травня 2012 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2.5438 га., яка належала її батьку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІП-ВН 047626 від 08.10.2002 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 03 серпня 2010 року виконавчим комітетом Іванковецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, тобто ще до смерті батька. Відповідно до ст. 1266 ЦК України спадкоємцями в порядку спадкування за правом представлення після смерті батька позивачів є діти їх померлого брата [PERSON] , відповідачі в даній справі: [PERSON] та [PERSON] . Вони спадщину не прийняли і на неї не претендують і не заперечують, щоб дану спадщину в рівних частках прийняла [PERSON] та [PERSON] . Однак, у видачі в нотаріальній конторі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , їм відмовлено, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Смоляк Л.С. про відмову в вчиненні нотаріальної дії. Неможливість оформлення даної спадщини шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтв про право на спадщину за заповітом пов`язана з тим, що свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння № [NUMBER] від 05 січня 1990 року, зареєстрованого в КП „ВООБТІ 05 січня 1990 року, видано колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , який помер [INFO] . Дана форма власності була передбачена Цивільним кодексом УРСР, редакції 1963 року, а в Цивільному кодексі, редакції 2004 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , відсутня така форма власності. Тому вони вимушені звернутись до суду з даним позовом. Спірний будинок був побудований в 1958 році і відповідно до даних Черемошненського старостинського округу Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і присадибна земельна ділянка, які розташовані в [ADDRESS] , зареєстровані і рахуються за їхнім батьком, [PERSON] . Цей факт стверджується довідкою Черемошненського старостинського округу Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 11 від 13.01. 2025 року та виписками з погосподарської книги Черемошненської сільської ради № 2 за 2011-2015 роки. [PERSON] був останнім членом даного колгоспного двору, цей факт стверджується довідкою Черемошненського старостинського округу Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 10 від 10.01.2025 року. Право власності батька позивачів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , внаслідок його смерті не припинилось. Спадкове майно відповідно до технічного паспорта ФОП [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] «Приватне БТІ» складається з житлового будинку 1958 року забудови, позначеного літерою „А, з верандою „а , загальною площею ( підрахованою за формулами розрахунку площ) 63,7 кв. м., житловою площею 38,3 кв. м., допоміжною площею 25,4 кв. м., сараю „Б, літньої кухні „В, сараю „Г, колодязя „К, огорожі „№1-3, що розташоване в [ADDRESS] . Згідно з звітом про оцінку майна від 10.01.2025 року оціночна (ринкова) вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , становить 140300 гривень. Відповідно до частини 1 статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, тому кожен з нас претендує на 1\\2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Реалізувати свої спадкові права іншим шляхом вони не мають можливості, тому звертаються до суду з даним позовом. Просять визнати за ними, [PERSON] та [PERSON] , право власності в рівних частках (по 1\\2 частці за кожним) на житловий будинок 1958 року забудови, з господарськими будівлями та спорудами , що розташований в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті їхнього батька, [PERSON] , який помер [INFO] в селі Черемошне Тиврівського району Вінницької області. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.02.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 06.03.2025 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 21.03.2025 закрито підготовче провадження та дану цивільну справу призначено до розгляду по суті на 10.04.2025. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явився. В судовому засіданні представлені адвокатом Лінкевичем Б.П. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зазначені позовні вимоги підтримав, просить позов [PERSON] та [PERSON] задоволити з підстав, викладених в заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені своєчасно. 21.03.2025 надали до суду заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність. Позовні вимоги визнають і просять позов задоволити. Представник третьої особи Тиврівської селищної ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку. 06.03.2025 подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника селищної ради. Вирішення справи покладають на розгляд суду. Суд, вислухавши представника позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Так, судом установлено, що [INFO] в селі Черемошне Тиврівського району Вінницької області помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , який належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № [NUMBER] від 05 січня 1990 року, зареєстрованого в КП „ВОО БТІ 05 січня 1990 року, яке було видано колгоспному двору, головою якого був [PERSON] (а.с.23). Відповідно до виписки з рішення № 28 від 12 липня 1996 року « Про перенумерацію житлових будинків по селу Черемошне», житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] перенумеровано на [ADDRESS] (а.с.48). Відповідно до рішення № 50, 4 сесії 7 скликання Черемошненської сільської ради Тиврівського району від 22.02.2016 року, про перейменування назв [ADDRESS] (а.с.47). За життя [PERSON] розпорядився своїм майном, склавши заповіт, яким земельну ділянку (пай) розміром 2.5438 га, яка належить йому на праві особистої власності та яка розташована на території Черемошненської сільської ради заповів [PERSON] . Все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів в рівних частинах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем виконкому Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області Ковальовою О.К. Заповіт не змінений і не скасований (а.с.24). Позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про її народження, в якому батьком записаний " [PERSON] " (а.с.20). Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про його народження, в якому особа записана батьком " [PERSON] " (а.с.21). [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняли у встановлений законодавством шестимісячний строк, а саме: [PERSON] 06.10.2011, [PERSON] 10.11.2011, подавши заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л.С., що стверджується копією спадкової справи № 65/2011 від 06.10.2011. 17.05.2012 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно: земельну ділянку площею 2,5438 га, кадастровий номер земельної ділянки 0524587000:01:001:0134 (а.с. 25). [INFO] , ще до смерті [PERSON] , в селі Іванківці Тиврівського району Вінницької області помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до ст. 1266 ЦК України спадкоємцями в порядку спадкування за правом представлення після смерті [PERSON] є діти померлого [PERSON] , відповідачі в даній справі: [PERSON] та [PERSON] . Вони спадщину не прийняли і на неї не претендують і не заперечують, щоб дану спадщину в рівних частках прийняла [PERSON] та [PERSON] , що стверджується їхніми заявами від 21.03.2025 (а.с. 29-35). Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л.С. від 31.01.2025 № 53/02-31 [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] , в зв`язку з відсутністю належного правовстановлюючого документу [PERSON] на житловий будинок (а.с. 8). Зазначена обставина і стала підставою для звернення позивачів до суду за захистом їхніх невизнаних прав. Згідно виписки з погосподарської книги № 11 від 13.01.2025, виданої Черемошненським старостинським округом про те, що згідно погосподарської книги № 2 за 2011-2015 роки погосподарського № 0096 Черемошненської сільської ради за адресою: [ADDRESS] знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями, головою домогосподарства являється померлий [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-12). Згідно виписки з погосподарської книги № 31 від 27.01.2025, виданої Черемошненським старостинським округом про те, що згідно погосподарської книги № 2 за 2011-2015 роки погосподарського № 0096 Черемошненської сільської ради за адресою: [ADDRESS] знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями, та присадибною ділянкою, який рахується за померлим [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Відповідно до довідки Черемошнецького старостинського округу Тиврівської селищної ради від 13.01.2025 № 9 [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до довідки Черемошнецького старостинського округу Тиврівської селищної ради від 10.01.2025 № 10 [PERSON] був останнім членом колгоспного двору, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до технічного паспорта ФОП [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] «Приватне БТІ», спірне домогосподарство складається з житлового будинку 1958 року забудови, позначеного літерою „А, з верандою „а , загальною площею ( підрахованою за формулами розрахунку площ) 63,7 кв. м., житловою площею 38,3 кв. м., допоміжною площею 25,4 кв. м., сараю „Б, літньої кухні „В, сараю „Г, колодязя „К, огорожі „№1-3, що розташоване в [ADDRESS] (а.с.31-46) . Згідно з звітом про оцінку майна від 10.01.2025 року оціночна (ринкова) вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , становить 140300 гривень (а.с.26-30). Вирішуючи питання про розв`язання даного спору, суд прийшов до такого висновку. Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до спадщини входять всі права та обов`язки спадкодавця, які не припиняються з настанням його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі\~статтею 182 ЦК України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Положеннями статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 2, 3\~ ст. 331 ЦК України\~право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до\~ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно зі статтею 100 Цивільного кодексу УРСР, який був чинним до 01.01.2003, в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про власність ", застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Судом за результатом дослідження доказів встановлено, що право власності на спірний будинок було оформлено на ім`я голови двору [PERSON] на підставі свідоцтва № 81 про право особистої власності на будинковолодіння від 05.01.1990, виданого Тиврівською районною радою народних депутатів № 143 від 21.07.1988. Зазначене домоволодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір». Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли, відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII, був введений в дію Закон України «Про власність». Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України "Про власність") членами цього колгоспного двору являвся [PERSON] , [INFO] , - голова двору, що підтверджується відповідними виписками з погосподарської книги. Суд зазначає, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту прав, який може бути застосований судом в разі відсутності умов для оформлення відповідних прав в нотаріальному порядку. В даному випадку позивачі отримали відмову нотаріуса в оформленні права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, оскільки право власності на нерухоме майно не виникало, оскільки відсутня його державна реєстрація. Отже, у позивачів відсутня можливість\~оформити своє право власності на спірний будинок в нотаріальному порядку. Враховуючи вищевикладені обставини, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину не позбавляє позивачів права на спадкове майно. Суд зауважує, що позивачі є єдиним спадкоємцями після смерті свого батька, які прийняли спадщину, оскільки їх брат [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємцями за правом представлення є [PERSON] , [PERSON] , які спадщину не приймали та на неї не претендують. При цьому, позивачі спірний будинок фактично прийняли у спадщину в рівних частках (по 1/2 кожен) шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини. В свою чергу, за час свого життя в 1990 році [PERSON] , відповідно до норм діючого на той час Цивільного кодексу УРСР та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, набув право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . За змістом зазначених в цьому абзаці нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно, наявні підстави для визнання за позивачами [PERSON] та [PERSON] права власності в рівних частках (по 1/2 частці за кожним) на будинок як за спадкоємцями після смерті свого батька [PERSON] , який за час свого життя набув право власності на спірний будинок, проте,\~оформити\~це право позивачі в нотаріальному порядку не можуть, оскільки у них відсутні документи, які підтверджують державну реєстрацію права власності на спірний будинок. Підводячи підсумок суд вважає, що існують законні та достатні підстави для захисту прав позивачів в судовому порядку шляхом задоволення позовних вимог про визнання права власності на спірний будинок. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі суд враховує, що хоча позовні вимоги було задоволено, проте цей спір виник не з вини відповідачів. Тобто, відповідачі не вчиняли дій або бездіяльності, які мали наслідком виникнення цього спору, а набули статусу відповідачів в силу норм Цивільного кодексу України. Таким чином, стягнення з відповідачів судових витрат буде несправедливим та нерозумним, у зв`язку з чим, враховуючи позицію позивачів, суд вважає за необхідне не стягувати судові витрати з відповідачів на користь позивачів.

Outcome: approved