Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Позивач, інтереси якої представляє адвокат, звернулася в листопаді 2024р. до Івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на сторона відповідача Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , в порядку поділу майн, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя визнати за [PERSON] право власності, зокрема: на 1/2 частину легкового автомобіля DAEWOO LANOS, 2007 р.в. д.н.з. [NUMBER] ; на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; на 1/2 частину грошових коштів які обліковуються на рахунку у ПАТ «Експорто-імпортний банк України» за банківським договором від 15.06.2022 №390438 та виключити зі спадкової маси у спадковій справі за №реєстру 72895607 дану оспорювану частину майна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 03.07.2013 року по 05.07.2024р. позивач проживала з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу. Протягом 11 років вони вели разом спільне господарство, мали спільний бюджет, придбавали майно в т.ч. автомобіль за 40 тисяч гривень, відвідували його родину, знімали разом квартиру, а згодом і придбали спільно квартиру [ADDRESS] за 58559 гривень, вкладали кошти в ремонт цього житла разом, розмістили спільні заощадження у сумі 11000 доларів США у банку на рахунок відкритий на ім`я [PERSON] .. Оскільки [PERSON] хворів, за таких умов саме і познайомилися разом у медичному закладі, де працювала позивач, то за наслідком хвороби він помер [INFO] , заповіт останній не склав за життя. Спадкоємцями І черги є відповідач1 (батько) та відповідач2 (мати), які подали заяви на прийняття спадщини. Ухвалою суду від 20.11.2024р. забезпечено позов у даній справі та заборонено Першій Івано-Франківській державній нотаріальній конторі вчиняти нотаріальні дії по заведеній спадковій справі. 03.12.2024р. відповідач1 подав заяву, в якій вимоги позову визнав, просив справу розглядати без його участі. 19.12.2024р. третя особа подала заяву про розгляд справи без участі. 28.01.2025р. відповідач2 подала заяву, в якій вимоги позову визнала, просила справу розглядати без її участі. Ухвалою суду від 27.02.2025р. витребувано докази. 10.03.2025р. отримано копію спадкової справи після смерті [PERSON] [INFO] отримано інформацію банку стосовно коштів [PERSON] 02.04.2025р. змінено позовні вимоги в частині коштів\~ банківського вкладу, а саме визнання права власності на 1/2 частину грошових коштів банківського вкладу у сумі 11000 доларів США\~ у ПАТ «Експорто-імпортний банк України» за банківським договором від 15.06.2022 №390438, що становить 5500 доларів США та відповідно виключення таких зі спадкової маси. Представник позивача вимоги позову підтримала, просила задовольнити. Відповідачі 1,2 в судові засідання не з`явилися, однак подали заяви про визнання позову. Третя особа без самостійних вимог просила розгляд справи проводити без її участі. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач з 2010 року за судовим рішенням шлюб розірвала (а.с.16), [PERSON] у шлюбі не перебував. Починаючи з 03.07.2013 року по 05.07.2024р. [PERSON] проживала з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу, спочатку за адресою відповідача2, тобто мами [PERSON] [PERSON] до жовтня 2013 року, а з листопада 2013 року місяця у квартирі по [ADDRESS] , яка належала подрузі позивача. Знайомство між ними розпочалось ще з 2004 року, а у 2013 році з часу початку лікування [PERSON] у МКЛ №1, де працювала медсестрою позивач (а.с.28-30, 50-51), після виписки з лікарні почали більше спілкуватись, а згодом вирішили і проживати разом. Впродовж 11 років позивач з [PERSON] \~ вели разом спільне господарство, відвідували його родину зі сторони цивільного чоловіка (маму, сестру) мали спільний бюджет, придбавали майно як побутове, так і цінне, дані доводи підтверджуються фото світлинами (а.с.17-27), фіскальними чеками (а.с.38-49), виданою довіреністю на імя позивача щодо вчинення дій (а.с.37) Так, позивач з [PERSON] \~ 04.01.2014 року придбали автомобіль DAEWOO LANOS, 2007 р.в. д.н.з. [NUMBER] , вартістю 34 000 гривень (а.с.185). Як доводила сторона позивача, з вересня по грудень 2015 року позивач з цивільним чоловіком винаймали для спільного проживання квартиру по [ADDRESS] , а 12.11.2015р. придбали спільно квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу (а.с.31-32) вартістю за 59000 гривень на ім`я [PERSON] . Для проживання в цій квартирі спільно вкладали кошти в ремонт\~ (а.с.33-35). Позивач з [PERSON] \~ розмістили спільні заощадження у сумі 11000 доларів США у ПАТ «Експорто-імпортний банк України» за банківським договором від 15.06.2022 №390438 на рахунок відкритий на ім`я [PERSON] (а.с.36-36зв., 190-192). Оскільки [PERSON] хворів, за таких умов саме і познайомилися разом у медичному закладі, де працювала позивач, то за наслідком його хвороби він помер [INFO] , що посвідчується Свідоцтвом про смерть та посмертним епікризом (а.с.12-15). Відповідно до витребуваної спадкової справи після смерті [PERSON] \~ (а.с.166-184) заповіт померлий не склав за життя, заяву на прийняття спадщини подано відповідачами 1,2 (батьками померлого), які є спадкоємцями І черги. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, провадження № 14-130цс19, зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. У постанові Великої Палати Верховного Суду, викладену від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) зроблено висновок, що особа, яка вважає себе власником майна (або його частини), може здійснити захист свого цивільного права, обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог про поділ майна тим, що воно набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника (пункт 40). Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 760/20948/16-ц (провадження № 14-70цс22) зазначено, що «у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України)». Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може однозначно свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20). Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Крім цього, відповідно до статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Аналогічно таку позицію висловлено постановою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18). Так, згідно ч.1,2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Батьками померлого відповідачами 1,2 визнано позовні вимоги, як в частині проживання однією сім`єю, так і поділ майна, визнання прав позивача на половину спадкового майна та виключення його з спадкової маси. За вимогами ч.3,4 ст.200 та ч.1,2,4 ст.206 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~\~\~ Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, позовні вимоги в цілому підлягають до задоволення, судові витрати позивач залишила за собою. Ухвалою суду від 20.11.2024р. забезпечено позов у даній справі та заборонено Першій Івано-Франківській державній нотаріальній конторі вчиняти нотаріальні дії по заведеній спадковій справі. За вимогами ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 60, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст. ст. 16, 365, 368 ч. 3, 372 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved