Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-01 00:00:00

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.03.2025 у справі №750/1799/25 задоволено позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» про стягнення страхового відшкодування. Представництво інтересів [PERSON] при підготовці позову та у суді здійснював адвокат Матрос І.М. Стороною позивача у позовній заяві було зазначено про попередній орієнтовний розмір судових витрат позивача у справі на професуйну правничу допомогу у розмірі 44 тис. грн. 24 березня 2025 року до суду надійшло дві заяви [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у справі та компенсацію за рахунок Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» на її користь вартості витрат на правничу допомогу у розмірі 42 тис. грн. До заяви додано копії Договору про надання правничої допомоги, укладеного 18.07.2024 між [PERSON] та адвокатом Матросом І.М., Додатку № 1 до Договору від 18.07.2024, яким визначено гонорар адвоката за участь у справі у фіксованому розмірі. Також надано детальний опис робіт (надання арслуг) від 24.03.2024, який складається з 16 пунктів, загальною кількістю за трачених годин 28 та загальною вартістю робіт (послуг) 42 тис. грн. Також надано квитанцію № 3268838 про сплату коштів у розмірі 42 тис. грн за договором про надання правничої допомоги. Відповідач 28.02.2025 подав до суду заяву про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, вказавши, що справа, у якій ухвалено рішення є малозначною, витрати на правничу допомогу в розмірі 42 000,00 грн не обгрунтовані та документально не підтверджені та є неспівмірними з ціною позову. Також відповідач звернув увагу суду на усталену судову практику щодо застосування при визначенні розміру відшкодування витрат на правничу допомогу принципів співмірності, та розумності. Стаття 270 ЦПК України\~в п. 3 ч. 1 передбачає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 3 цієї статті передбачено, що додаткове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення здійснено судом з письмовим викликом учасників справи. У судове засідання сторони не з`явилися, від адвоката Матроса І.М. через електронний кабінет суду надійшло клопотання про проведення розгляду заяв без участі сторони позивача. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК\~України витрати,\~пов`язані\~з правничою\~допомогою адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави.\~За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для\~визначення розміру\~витрат на\~правничу допомогу\~з метою\~розподілу судових\~витрат учасник\~справи подає\~детальний опис\~робіт (наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно зі\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються:\~1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що необхідність ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Разом з тим, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено критерії, які враховує суд при розподілі судових витрат, зокрема, суд має оцінити обгрунтованість таких витрат та пропорційність їх до предмету спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Верховний Суд у постанові від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц вказав, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню, з урахуванням характеру правовідносин, складності справи ціни позову, яка лише на третину вища від розміру витрат на правничу допомогу, обсягу та реальності наданих адвокатом послуг, необхідності вчинення процесуальних дій, принципів обгрунтованості, співмірності судових витрат та розумності їхнього розміру, суд доходить висновку про можливість зменшення заявленого позивачем розміру таких витрат та їх стягнення у розмірі 25 000 грн.

Outcome: partial