Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] , через свого представника - адвоката Єрашова А.Є, звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 22 травня 2010 року вони уклали шлюб. Позивачем зазначено, що до укладення шлюбу у них із відповідачкою народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , та в шлюбі народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Як зазначив позивач у поданому позові, спільне життя з відповідачем не склалося через те, що у них із відповідачем різні погляди на життя, а також на вирішення питань, що постають у сімейному житті, шлюбні відносини припинені та спільне господарство не ведеться. За переконанням [PERSON] , шлюб існує лише формально, а примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. На підставі вищезазначеного позивач просить суд розірвати шлюб із відповідачем, а судові витрати не стягувати. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями обрано головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 13 березня 2025 року позивач [PERSON] за допомогою системи «Електронний суд» подав до суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 25 березня 2025 року від [PERSON] через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та заочний розгляд справи. 31 березня 2025 року через систему «Електронний суд» від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить розірвати шлюб між нею та позивачем, строк для примирення не надавати та розглянути справу у її відсутність. 01 квітня 2025 року від [PERSON] через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Також вказав, що спору з відповідачем про місце проживання дитини та розміру аліментів не має, оскільки між відповідачем та позивачем підписано договір між батьками про проживання, участь у вихованні дитини та про сплату аліментів на дітей, що посвідчений 31 березня 2025 року, Халявкою Н.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстраційним № 989. 01 квітня 2025 року від [PERSON] через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та заочний розгляд справи. Також вказала, що спору про місце проживання дитини та розміру аліментів не має, оскільки між відповідачем та позивачем підписано договір між батьками про проживання, участь у вихованні дитини та про сплату аліментів на дітей, що посвідчений 31 березня 2025 року, Халявкою Н.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстраційним № 989. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Зважаючи на вищезазначене, суд прийшов до висновку про можливість вирішення питання про розірвання шлюбу. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, зважаючи на те, що справа розглядається без повідомлення (виклику) сторін. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 22 травня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 494. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] (виданого повторно), [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Крім того, до матеріалів справи доєднано Договір між батьками про проживання, участь у вихованні дитини та про сплату аліментів на дітей, укладений 31 березня 2025 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 31 березня 2025 року, Халявкою Н.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстраційним № 989. Позивач у поданому позові вказав, що не бажає продовжувати шлюбні стосунки з відповідачкою, заперечує проти збереження шлюбу, вважає примирення неможливим та просить строк для примирення не надавати. Крім того, відповідач визнала позовні вимоги у повному обсязі та просила строк на примирення не застосовувати. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного Кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При зверненні до суду позивач просив судові витрати не стягувати. Відтак, суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved