Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

Позивач звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] , третя особа Одеська універсальна біржа «Вітязь» про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування своїх вимоги позивач вказує на те, що 04.08.1998 року вона разом зі своєю матір`ю [PERSON] придбали у відповідачів згідно договору купівлі-продажу нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] . При укладенні договору відбулося повне виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна покупцями та продавцями. [PERSON] та [PERSON] сплатили грошові кошти за квартиру, вселилася в неї, сплачували комунальні послуги, виконувала усі права та обов`язки власників. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй частину вищевказаної квартири. Позивачка як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте оформити свої спадкові права вони не може, так як договір купівлі-продажу не відповідає вимогам діючого законодавства щодо нотаріального посвідчення. На теперішній час позивачка не може розпорядитися своєю власністю та прийняти спадщину після смерті матері, тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. 09.01.2025 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] , про час та місце слухання справи повідомлялись, шляхом направлення судової повістки за останнім відомим місцем проживання, на адресу суду повернулися поштові конверти з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши позивача [PERSON] та свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно із принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] , народилася [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 16.10.1971 року після укладення шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] », а її мати 12.12.1972 року після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Вказане підтверджується свідоцтвами про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16.10.1971 року та серії [NUMBER] від 12.12.1972 року. 04.08.1998 року на Одеській універсальній біржі «Вітязь» укладено договір №98-570 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого відповідачі [PERSON] та [PERSON] продали, а позивачка [PERSON] та її мати [PERSON] купили квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На підставі даного договору купівлі-продажу №98-570 від 04.08.1998 року посвідченого на Одеській універсальній біржі «Вітязь» за [PERSON] з 31.08.1998 року було зареєстровано право власності на придбаний об`єкт нерухомості в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості під реєстраційним №292. З матеріалів справи також вбачається що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна №98-570 від 04.08.1998 року щодо квартири [ADDRESS] . Свої зобов`язання за правочином сторони виконали у повному обсязі: відповідачі передала у власність [PERSON] та [PERSON] вказану квартиру, останні сплатили за це її вартість та вселилася у житло. Вказані факти також підтвердив свідок в судовому засіданні [PERSON] . Після придбання квартири позивач та її мати не підтримувала зав`язків з відповідачами тому не мали можливості в подальшому їх розшукати для подальшої реєстрації договору купівлі-продажу квартири у нотаріуса. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 12.01.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Позивач, як спадкоємиця першої черги за законом після смерті матері, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак дізналася, що оформити свої спадкові права вони не може, так як договір купівлі-продажу не відповідає вимогам діючого законодавства щодо нотаріального посвідчення Статтею 1218\~ЦК України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст.55\~Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений 04.08.1998 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював купівлю-продаж нерухомого майна. Відповідно до ст.\~153\~ЦК Української\~РСР 1963\~року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Частиною 2\~ст.47\~ЦК Української\~РСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Відповідно до ст.15 ЗУ «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі. У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, в самому Законі України\~«Про товарну\~біржу» не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст.\~15\~цього Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі. Реєстрація на Біржі нерухомості права власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, на той момент не суперечила чинному законодавству. Інструкція «Про\~порядок Державної\~реєстрації права\~власності на\~об`єкти\~нерухомого майна,\~які перебувають\~у власності\~юридичних і\~фізичних осіб» передбачала підставу для державної реєстрації - договорів купівлі-продажу і міни, зареєстрованих біржею. В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави для визнання договору купівлі-продажу №98-570 від 04.08.1998 року, оформленого та зареєстрованого на Одеській універсальній біржі «Вітязь», дійсним. Відповідно до ч. 2. ст.\~3\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» від 01 липня 2004 року в редакції, що діє на теперішній час, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв станом на 1998 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане внаслідок укладення угод не заборонених законом. Отже, на підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, протизаконних дій не містить, і була укладена на біржі відповідно до норм Закону України «Про товарні біржі», який діяв на той час, на думку позивача на сьогодні фактично втрачена можливість нотаріального посвідчення угоди через відсутність відповідачів та смерть одного з покупців, та неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд доходить висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом задоволення позову. Пред`явлені позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved