Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] (далі заявник, [PERSON] ), звернувся до суду із зазначеною заявою, у якій просив встановити факт, що в договорі №\~42 від 19 травня 1992 року народження, посвідченому секретарем виконкому Новотроїцької сільської ради Бердянського району Запорізької області Гринько З.\~П., та у технічному паспорті від 21 жовтня 1987 року, виготовленому Бердянським бюро технічної інвентаризації, адреса місцезнаходження житлового будинку зазначена як: [ADDRESS] . Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що Департамент державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради відмовив йому в проведенні реєстраційних дій щодо здійснення державної реєстрації права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , через те, що у договорі № 42 від 19 травня 1992 року та технічному паспорті від 21 жовтня 1987 року міститься інша адреса об`єкта нерухомого майна, а саме: [ADDRESS] . Заявник зазначає, що вказані розбіжності унеможливлюють встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Внаслідок помилкової зміни адреси місцезнаходження житлового будинку на даний час виникла неузгодженість між документом, що підтверджує право власності та правовстановлюючими документами, які були видані на його ім`я, що обмежує його у вчиненні державної реєстрації права власності на будинок. Ухвалою від 10 березня 2025 року суд прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження та призначив судове засідання для розгляду справи. Заявник у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотаннями, у якому заяву підтримав у повному обсязі та просив проводити судовий розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд установив, що відповідно до договору від 19 травня 1992 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Новотроїцької сільської Ради народних депутатів Бердянського району Запорізької області З.\~П. Гринько, [PERSON] купив житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] (а.\~с.7). У технічному паспорті, виданому Бердянським бюро технічної інвентаризації, адресою об`єкта вказана « [ADDRESS] (а.\~с. 8-11). У державному акті на право власності на землю № 738 від 17 жовтня 2002 року, виданому [PERSON] , його місце проживання зазначене « [ADDRESS] » (а.\~с. 14). Як убачається з довідки від 21 квітня 2022 року № 1604-5001259647 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру № 1139795 від 24 лютого 2025 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.\~с. 12, 16). Зі змісту рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 77010776 від 04 лютого 2025 року, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Поркіною Лілією Олександрівною вбачається, що для державної реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , заявником подані документи, які містять іншу адресу об`єкту нерухомого майна, ніж та, що вказана у поданій заяві, а саме [ADDRESS] . При розгляді заяви та долучених до неї документів державним реєстратором не встановлено існування вулиці Зарічної ні серед переліку актуальних адрес, ні серед переліку історичних назв вулиць вказаного населеного пункту. Таким чином, відсутня можливість ототожнити дві адреси: [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.\~с. 5-6). За змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею першою Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як убачається зі змісту частин першої, другої статті 315 ЦПК України суд розглядає, зокрема, справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зокрема, зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. На думку суду, надані заявником документи свідчать про розбіжність у зазначенні адреси місцезнаходження житлового будинку у документі, що підтверджує його право власності, та правовстановлюючих документах, виданих на його ім`я. Таким чином, оскільки встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, а встановити цей факт в позасудовому порядку неможливо, тому суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved