Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-08 00:00:00

позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просив винести рішення яким визначити наступний порядок спілкування його, як батька, зі спільними з відповідачкою дітьми: 1) з донькою [PERSON] народження, [INFO] : - необмежене спілкування батька з дитиною телефоном та в режимі "он-лайн" з використанням програмного забезпечення Viber або іншого месенджера з урахуванням режиму дня дитини; - шляхом побачень і спілкування з дитиною: у робочі дні, а саме кожного вівторка та четверга, після закінчення навчального процесу у школі до 20 год. 00 хв. без присутності матері; у вихідні дні, а саме кожної першої та третьої суботи і неділі, із 09 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв. неділі, ночівля за бажанням дитини, із можливістю перебування дитини за місцем проживання батька, без присутності матері, та з можливістю відвідування культурно-масових, спортивних та розважальних заходів, як в м. Києві так і поза межами міста, а також з можливістю залишення дитини на ночівлю із суботи на неділю за бажанням дитини; в святкові дні - 1 січня, Різдво, 8 березня, Великдень, день народження дитини, щорічно протягом трьох годин, за домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] ; - відпочинок з дитиною в період літніх канікул, спільне перебування та проживання разом з батьком, за місцем його проживання, ночівля за згодою дитини, без присутності матері, загальним терміном 30 днів, що можуть бути розподілені протягом всього періоду літніх канікул, які будуть визначені за домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] , з можливістю відвідування культурно-масових, спортивних та розважальних заходів, як в м. Києві так і поза межами міста, а також виїзду за межі м. Києва з метою її оздоровлення та відпочинку; - відпочинок з дитиною в період зимових канікул, спільне перебування та проживання разом з батьком, за місцем його проживання, ночівля за згодою дитини, без присутності матері, протягом 5 днів, що можуть бути розподілені протягом всього періоду зимових канікул, які будуть визначені за домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] , з можливістю відвідування культурно-масових, спортивних та розважальних заходів, а також виїзду за межі м. Києва з метою її оздоровлення та відпочинку; - тимчасовий виїзд дитини за межі України з батьком з метою її оздоровлення та відпочинку повинен здійснюватися за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з врахуванням бажання дитини, в разі заперечення матері - за рішенням суду про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків; - у разі хвороби дитини (підтвердженої згідно запису педіатра), якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу, погоджену між батьками дату, враховуючи інтереси дитини, стан її здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини; - у разі відсутності можливості зустрічі у дитини, з об`єктивних причин (змагання, збори, додаткові заняття, відвідини дідуся з бабусею, тощо), якщо це припадає на день або період зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу, погоджену між батьками дату, враховуючи інтереси дитини, стан її здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини. - спілкування [PERSON] з [PERSON] , перебування за місцем проживання батька, відвідування культурно масових, спортивних та розважальних заходів, як в м. Києві так і поза межами міста, а також виїзд за межі м. Києва з метою її оздоровлення та відпочинку з дати набрання даним рішенням суду законної сили повинно відбуватися без присутності її матері [PERSON] ; 2) з сином [PERSON] , [INFO] : - необмежене спілкування батька з дитиною телефоном та в режимі "он-лайн" з використанням програмного забезпечення Viber або іншого месенджера з урахуванням режиму дня дитини; - шляхом побачень і спілкування з дитиною: у робочі дні, а саме кожного вівторка та четверга, після закінчення навчального процесу у школі до 20 год. 00 хв. без присутності матері; у вихідні дні, а саме кожної першої та третьої суботи і неділі, із 09 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв. неділі, ночівля за бажанням дитини, із можливістю перебування дитини за місцем проживання батька, без присутності матері, та з можливістю відвідування культурно-масових, спортивних та розважальних заходів, як в м. Києві так і поза межами міста, а також з можливістю залишення дитини на ночівлю із суботи на неділю за бажанням дитини; в святкові дні - 1 січня, Різдво, 8 березня, Великдень, день народження дитини, щорічно протягом трьох годин, за домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] ; - відпочинок з дитиною в період літніх канікул, спільне перебування та проживання разом з батьком, за місцем його проживання, ночівля за згодою дитини, без присутності матері, загальним терміном 30 днів, що можуть бути розподілені протягом всього періоду літніх канікул, які будуть визначені за домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] , з можливістю відвідування культурно-масових, спортивних та розважальних заходів, як в м. Києві так і поза межами міста, а також виїзду за межі м. Києва з метою його оздоровлення та відпочинку; - відпочинок з дитиною в період зимових канікул, спільне перебування та проживання разом з батьком, за місцем його проживання, ночівля за згодою дитини, без присутності матері, протягом 5 днів, що можуть бути розподілені протягом всього періоду зимових канікул, які будуть визначені за домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] , з можливістю відвідування культурно-масових, спортивних та розважальних заходів, а також виїзду за межі м. Києва з метою його оздоровлення та відпочинку; - тимчасовий виїзд дитини за межі України з батьком з метою його оздоровлення та відпочинку повинен здійснюватися за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з врахуванням бажання дитини, в разі заперечення матері - за рішенням суду про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків;- у разі хвороби дитини (підтвердженої згідно запису педіатра), якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу, погоджену між батьками дату, враховуючи інтереси дитини, стан її здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини; - у разі відсутності можливості зустрічі у дитини, з об`єктивних причин (змагання, збори, додаткові заняття, відвідини дідуся з бабусею, тощо), якщо це припадає на день або період зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу, погоджену між батьками дату, враховуючи інтереси дитини, стан її здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини; - спілкування [PERSON] з [PERSON] до 20 серпня 2024 року повинно відбуватися в присутності його матері [PERSON] ; - після 20 серпня 2024 року та протягом двох років з дати набрання даним рішенням суду законної сили, спілкування [PERSON] з [PERSON] , перебування за місцем проживання батька, відвідування культурно-масових, спортивних та розважальних заходів, як в м. Києві так і поза межами міста, а також виїзд за межі м. Києва з метою його оздоровлення та відпочинку, враховуючи думку останнього, може відбуватися без присутності його матері [PERSON] ; - після двох років з дати набрання даним рішенням суду законної сили спілкування, перебування за місцем проживання батька, відвідування культурно масових, спортивних та розважальних заходів, як в м. Києві так і поза межами міста, а також виїзд за межі м. Києва з метою його оздоровлення та відпочинку [PERSON] з [PERSON] відбувається без присутності його матері [PERSON] . Також просив винести рішення, яким стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача. В обґрунтування заявлених вимог вказував, що після розірвання шлюбу в 2023 році діти залишилися проживати з мамою дітей - відповідачкою [PERSON] . Згідно судового наказу Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2022 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей і заборгованість зі сплати аліментів у позивача відсутня. Місце проживання дітей визначено за спільною згодою батьків, що цілком узгоджується з нормами ч.1 ст. 160 СК України. Однак, у договірному порядку не вдалося вирішити питання щодо участі у вихованні батька дітей, хоча батько дітей відвідує школу, де навчаються діти, але має короткочасні побачення з дітьми, але такі побачення можуть негативно вплинути на навчально-виховний процес дітей. Також батько відвідує лікаря педіатра і цікавиться станом здоров`я дітей, тобто після окремого проживання від дітей не втратив почуття батьківства і виховання. Окремо зазначено, що під час спілкування з дітьми позивач дізнався, що вони бояться спілкуватися при відповідачці по телефону оскільки їх матір психологічно тисне на дітей та свариться. Враховуючи викладене, сторона позивача вважає, що батько дітей позбавлений можливості здійснювати належне виховання дітей, оскільки відповідачка таким чином чинить йому перешкоди у вихованні дітей які виразилися в обмеженні спілкування, як особистого так і по телефону. В позові зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За вказаних обставин, позивач, посилаючись на положення норм сімейного законодавства та нормами Закону України «Про охорону дитинства», звернувся до суду із вказаним позовом який просив задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.05.2024 стороні позивача надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.06.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. В серпні 2024 надійшов відзив через систему електронного суду в якому сторона відповідача позовні вимоги визнала частково і просила: встановити графік побачень позивача - батька з дітьми один день на тиждень без присутності матері, в робочий день після уроків, під час навчального процесу до 20-ї години (з понеділка по четвер). В іншій частині позову просила відмовити, посилаючись, зокрема, на те що з батька дітей сторін аліменти на їх утримання стягуються нерегулярно та не в повному обсязі. При цьому зазначала, що позивач, як ініціатор даного позову, стверджує, що він бажає зустрічі зі своїми дітьми,по графіку який, на його думку, буде його влаштовувати, при цьому взагалі не враховуює інтереси дітей. Також зазначено, що у відповідності до акту оцінки потреб сім`ї № 490/24 складеного фахівцем Шевченківського районного у місті Києві центру соціальних служб від 01.08.2024-05.08.2024 в квартирі де проживає позивач разом з дітьми створені належні умови для проживання та всебічного розвитку дітей. В даному акті дочкою сторін [PERSON] висловлено бажання дитини з приводу зустрічей з батьком, де вона говорить про те, що бажає зустрічатися з батьком один раз на тиждень, більше не може через щільний графік навчання. Відповідачка зазначає, що будь-який сімейний спір стосовно дитини дійсно має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, даним відзивом відповідачка заперечує проти позовних вимог частково, а саме повністю заперечує щодо графіку який запропонований відповідачем, однак просить суд встановити графік побачення дітей з батьком, а саме один день на тиждень без присутності матері. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.10.2024 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні було долучено висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні спільних з відповідачкою дітей, відповідно до змісту якого запропоновано наступні способи участі батька у вихованні дітей: 1) І та ІІІ субота місяця з 10.00 години до 20.00 години; 2) 2 тижні влітку; 3) інший час за погодженням з матір`ю та дітьми. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка частково позовні вимоги визнала, про що також зазначено у відзиві, а саме, в частині: встановити графік побачень позивача - батька з дітьми один день на тиждень без присутності матері - відповідачки, в робочий день після уроків, під час навчального процесу до 20-ї години (з понеділка по четвер). Представник третьої особи в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити частково, а саме в редакції висновків органу опіки та піклування: способи участі батька у вихованні дітей: 1) І та ІІІ субота місяця з 10.00 години до 20.00 години; 2) 2 тижні влітку; 3) інший час за погодженням з матір`ю та дітьми. Вислухавши пояснення сторони позивача, відповідача та представника третьої особи, дослідивши зібрані в справі докази, суд судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ч. 2 ст. 78, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що від шлюбу, який було наразі розірваний, сторони мають двох дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про їх народження (Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] ). Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо один від одного, при цьому їх діти проживають разом з матір`ю, про що свідчать матеріали справи та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні. При цьому, згідно з висновком Органу опіки та піклування Шевченківської районної і місті Києва державної адміністрації вбачається, що діти сторін проживають разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , в двокімнатній квартирі загальною площею 77,3 кв.м. Діти займають окрему кімнату з двома спільними ліжками, двома куточками для підготовки домашніх завдань, наявні шафа для одягу, діти забезпечені одягом відповідно до віку і сезону, забезпечені шкільним приладдям та іншим. В квартирі створено належні умови для проживання та всебічного розвитку дітей. Окремо зазначено, що зі слів доньки сторін [PERSON] , в неї з батьком добрі стосунки, вона спілкується з ним. На момент обстеження умов проживання, сина сторін [PERSON] вдома не було. В листі Шевченківського районного в місті Києві Центру соціальних служб зазначено, що зі слів [PERSON] відомо, що вона спілкується із батьком через соціальні мережі та по телефону, інколи батько відвідує її та брата у навчальному закладі. Дитина говорить про теплі, довірливі і дружні стосунки з батьком, погоджується проводити з батьком час раз на тиждень, без присутності матері. Дівчинка висловлює бажання і більше часу проводити з батьком, але через щільний графік у позашкільних заняттях у неї відчутний брак часу. Окремо зазначено, що діти сторін навчаються в ліцеї №49, обидва мають значну кількість додаткових позашкільних занять. Службою в справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації спільно із фахівцем із соціальної роботи Дніпровського районного в місті Києві центру соціальних служб було відвідано родину [PERSON] та складено акт обстеження умов проживання та акт оцінки потреб сім`ї/особи, з яких вбачається, що батько дітей проживає за адресою: [ADDRESS] в однокімнатній квартирі загальною площею 30 кв.м., в якій проведений ремонт, помешкання обладнане необхідною побутовою технікою та меблями. Окремі місця для сну дітей відсутні, дитячі одяг та взуття теж відсутні, наявні два ноутбука. Згідно з Актом обстеження умов проживання за адресою позивача від 19.11.2021 року, який складений Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, для виховання та розвитку дитини створені такі умови: в дитини є окрема кімната, облаштоване спальне місце, шафа для одягу, стіл, комп`ютер. У квартирі чисто, зроблений косметичний ремонт, є всі необхідні меблі та побутова техніка для ведення домашнього господарства. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що фактично з моменту розлучення у сторін виникли непорозуміння щодо участі позивача у вихованні дітей, його відвідуванні та спілкуванні з донькою та сином, почали створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача, направлені проти спілкування батька з дітьми. Так, ч. 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У ст. 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до норм Закону України «Про охорону дитинства» батьки та особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. І таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Отже, батько, який проживає окремо від дітей, зобов`язаний брати участь у їх вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з ними, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дітей до батька, їх вік, стан здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дітьми, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. Крім того, згідно з ч.ч. 1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Водночас, з матеріалів справи, а також пояснень учасників судового розгляду, судом не встановлено, що спілкування позивача з дітьми не відповідає інтересам останніх або негативно впливає на їх розвиток. При цьому, суд вважає, що небажання відповідача, як матері дітей, надавати можливість позивачу, як батьку, спілкуватися з дітьми не тільки в дні шкільних навчань, але й під час канікул та/або днів відпочинку, ґрунтується на особистих та частково конфліктних відносинах, які склались між сторонами, як колишнім подружжям. Посилання відповідача на наявність боргових зобов`язань позивача, утворених по сплаті аліментів на утримання дітей, - не свідчить про негативну поведінку батька дітей щодо них, враховуючи, що стороною відповідачки не надано доказів про наявність боргу зі сплати аліментів на час розгляду справи по суті заявлених вимог, окрім цього, наявність обов`язку участі батька дітей в їх матеріальному утриманні нарівні із матір`ю, не може негативно впливати на визначення способів батька у вихованні ним дітей. Разом з тим, ч. 2 ст. 159 СК України передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому, згідно з ч. 6 вказаної статті суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В даному випадку, у висновку, наявному в матеріалах справи, не зазначено: причин не враховувати бажання дітей залишитись по суботам на ночівлю з батьком, з можливістю виїзду дітей з батьком для ночівлі за межи його житла, або з можливістю ночівлі в разі облаштування батьком окремих спальних місць для кожної дитини за місцем свого проживання; причин неможливості за бажанням дітей також у безперешкодному відпочинку з батьком під час зимових канікул у погоджені з відповідачкою дні. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У п. 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» (від 07.12.2006 року) суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.) Таким чином, виходячи з якнайкращих інтересів дітей сторін, їх віку, враховуючи відсутність даних про наявність будь-яких протипоказань, викликаних здоров`ям дітей, ставлення позивача до дітей та його бажання приймати участь у їх вихованні, а також те, що наявність висновку органу опіки та піклування з спірного питання не є обов`язковим, суд, оцінивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позовних вимог частково: усунути перешкоди у спілкуванні позивача [PERSON] зі своїми дітьми шляхом встановлення [PERSON] для участі у вихованні та спілкуванні із донькою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] , наступні способи участі у їх вихованні: -безперешкодні зустрічі із дітьми у відсутності відповідачки та за бажанням доньки і сина: щочетверга з 17 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин; першої та третьої суботи місяця з 09.00 год. до 20.00 год. та можливістю і за бажанням дитини в таку суботу залишення на ночівлю до 09.00 год. наступної доби; -безперешкодний відпочинок з донькою та сином та за їх бажанням в період літніх канікул загальним терміном 20 календарних днів, а також в період зимових канікул загальним терміном 5 календарних днів, - що розподіляються за домовленістю позивача із дітьми та відповідачкою. Інші вимоги позивача суд вважає передчасними та безпідставними, адже порушене право позивача, як батька дітей, захищено судом у вищевказаний спосіб, враховуючи і неможливість задоволення позовних вимог щодо обставин та за умов, виникнення яких позивач самостійно визначає через два роки після набрання рішенням законної сили, враховуючи, що всі вищенаведені способи захисту порушених прав позивача захищені судом виключно з врахуванням бажання дітей. Окрім цього, інші позовні вимоги щодо відвідування культурно-масових та розважальних заходів, тимчасового виїзду за кордон, дій сторін в разі хвороби дітей, відсутності можливих зустрічей, - є питаннями, що можуть вирішуватись під час особливостей виконання вказаного рішення в задоволеній частині позовних вимог. При цьому, стороною позивача не доведено, що відповідачкою чиняться перешкоди у спілкуванні дітей з батьком телефоном та в режимі "он-лайн" з використанням програмного забезпечення Viber або іншого месенджера з урахуванням режиму дня дитини. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial