Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Касинець В.В. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Тур`є Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та Служба у справах дітей Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову, зазначила, що за час перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON] у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з позивачем. Позивач уклала новий шлюб та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рішенням Маловисківського районного суду від 08.12.2021 року вищевказаний шлюб розірвано. 08.04.2022 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Останній раз відповідач [PERSON] бачив доньку декілька років тому, і до цього часу жодного інтересу до дитини не проявляв та не виявляв бажання спілкуватися з нею. Він взагалі не цікавиться здоров`ям дитини, її вихованням, інтересами та про те, чи забезпечена дочка всім необхідним для нормального розвитку, не підтримує дитину фінансово та останній раз сплачував аліменти у 2019 році, заборгованість зі сплати аліментів становить 171399 грн. Майже 5 років він взагалі не допомагав дитині, не турбувався про те чи забезпечена дочка продуктами харчування, одягом, взуттям та іншими необхідними речами, до сімейного лікаря з дитиною він не звертався, участі в освітньому процесі не брав. Тобто батько фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. У зв`язку з чим, вона звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13.05.2024 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та витребувано докази. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25.07.2024 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Касинець В.В. про витребування доказів з КНП «Новоукраїнська міська лікарня» Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області. Ухвалою судді Маловисківського районного суду від 10.06.2024 року задоволено клопотання відповідача, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Службу у справах дітей Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та витребувано докази з КНП «Маловисківська лікарня». Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06.09.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Касинець В.В. просила задовольнити позовні вимоги. Зазначила, що батько не цікавиться життям дитини декілька років, не бажає брати участь у житті та вихованні дитини. Позивачу не відомо, де знаходиться відповідач [PERSON] , зв`язок з ним відсутній. Дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю та знаходиться повністю на її утриманні, більшість часу їй допомагає у виховані доньки її мати із батьком (бабуся з дідусем), оскільки вона має ще одну малолітню дитину та перебуває у зареєстрованому шлюбі. Теперішній чоловік [PERSON] у разі задоволення позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] бажає усиновити [PERSON] , щоб дитина проживала у повній сім`ї. Вважає, що на психоемоційний стан дитини позбавлення батьківських прав ніяким чином не вплине, оскільки дитина батька не бачила декілька років. Мати утримує дитину та забирає її на вихідні, оскільки займається лікуванням чоловіка, який був поранений. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. В судовому засіданні представник служби у справах дітей Смолінської селищної ради, зазначила, що не заперечує щодо задоволення позову [PERSON] . Проте є сумніви щодо належного виконання батьківських обов`язків позивачем [PERSON] . Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання призначені 03.03.2025, 10.04.2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в розумінні положень п. 2 ч. 7, та п. 4 ч. 8, п.11 ст. 128 ЦПК України, про що свідчать повернуті конверти на адресу суду з відміткою «адресат за вказаною адресою не проживає», «адресат відмовився», «за закінченням терміну зберігання». Крім того, про виклик в судове засідання відповідач повідомлявся шляхом поміщення оголошення на веб-сайті судової влади України, при цьому з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі (141, 156). Відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази, від відповідача не надходили, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні та на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Тур`є Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області подав заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування Тур`є Реметівської сільської ради. Висновок органу опіки та піклування від 06.08.2024 року №531/03-10 підтримують в повному обсязі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Заслухавши доводи представника позивача, позицію представника третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору служби у справах дітей Смолінської селищної ради, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.02.2018 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маловисківського районного управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено відповідний актовий запис № 32. Батьками [PERSON] , у свідоцтві про народження зазначені: в графі батько " [PERSON] " та в графі мати " [PERSON] " (а.с.11). Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 24.07.2019 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2021 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] » (а.с.10). 08.04.2022 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №339 від 08.04.2022 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.11). В довідці виданій виконавчим комітетом Тур`є Реметівської сільської ради Закарпатської області від 01.03.2024 року за №182 зазначено, що [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає в [ADDRESS] , разом зі своїми дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Відповідно до довідки виданої Маловисківським відділом державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) від 09.12.2022 року за №111, [PERSON] не отримує аліментів у період з 01.07.2019 року по 01.11.2022 року, згідно виконавчого листа №392/189/18 виданого Маловисківським районним судом 09.07.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.23). Станом на 01.04.2024 року за [PERSON] рахується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 171399 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №392/189/18 від 09.07.2018 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] (а.с.14-15). Відповідно до довідки виданої Смолінським закладом дошкільної освіти №3 «Ромашка» Новоукраїнського району Кіровоградської області від 05.03.2024 року №17, [PERSON] , 2016 року народження, відвідувала Смолінський заклад дошкільної освіти №3 «Ромашка» з 2019 року по травень 2022 року. Батько [PERSON] участі в освітньому процесі не брав (а.с.17). Довідкою КНП центр первинної медико-санітарної допомоги Тур`є - Реметівської сільської ради №63 від 12.03.2024 року, підтверджується, що [PERSON] перебувала на вакцинації 04.05.2022 року, 21.10.2022 року, 28.11.2022 року з бабусею [PERSON] (а.с.16). Згідно повідомлення Тур`є - Реметівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Тур`є - Реметівської сільської ради Ужгородського району - [PERSON] , [INFO] , навчається у 2 класі Тур`я Пасіцького закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Тур`є - Реметівської сільської ради. Зі слів класного керівника [PERSON] дитину за період навчання приводять у заклад освіти та збирають додому дідусь з бабусею. Батька [PERSON] жодного разу за період навчання у закладі освіти не було (а.с.18). Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тур`є - Реметівською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області від 06.08.2024 року №531/03-10 щодо надання висновку органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Службою у справах дітей 29.05.2024 року проведено обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де комісія встановила, що за цією адресою дитина проживає разом з дідусем і бабусею. Дворове господарство складається з двох кімнат, кухні і ванної кімнати. Умови відповідають потребам для виховання та матеріального забезпечення дитини, про що складено акт обстеження умов проживання. Згідно акту обстеження Тур`я Пасіцького старостинського округу за даною адресою проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також комісією встановлено, що [PERSON] мати двох неповнолітніх дітей на даний час не проживає за даною адресою, двоє її неповнолітніх дітей проживають із бабусею та дідусем. Службою у справах дітей для вивчення даного питання було направлено листа до Смолінської селищної ради стосовно [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] . 13.06.2024 року на запит отримано інформацію про те, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає. Службою у справах дітей Тур`є - Реметівської сільської ради [PERSON] , [INFO] , запрошений повторно на засідання комісії, але він не з`явився, про день, час та місце розгляду питання був повідомлений належним чином, згідно зазначеної у позовній заяві адресі. Будь-які відомості про [PERSON] у службі у справах дітей відсутні. Все це унеможливлює прийняття відносно [PERSON] будь - якого рішення, зокрема, щодо позбавлення його батьківських прав відносно на малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Комісія прийшла до висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.73-74). Згідно інформації Служби у справах дітей Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 12.06.2024 року №80, судом встановлено, що [PERSON] був знятий з місця реєстрації: [ADDRESS] з 08.04.2024 року за заявою власника, що також підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 20.11.2024 року, актом встановлення факту не проживання від 12.06.2024 року, витягом з реєстру Смолінської територіальної громади від 18.11.2024 року та довідкою №1342 з реєстру Смолінської територіальної громади про місце реєстрації особи за період з 01.01.2000 року по 01.01.2024 року (а.с.110 - 114). З довідки КНП «Новоукраїнська міська лікарня» від 01.08.2024 року наданої на виконання ухвали суду, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на «Д» обліку у лікаря - нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався (а.с.69). На виконання ухвали суду КНП «Маловисківська міська лікарня» від 01.11.2024 року №2725/01-19 повідомлено, що [PERSON] , [INFO] , на диспансерному обліку у лікаря - нарколога КНП «Маловисківська лікарня» Маловисківської міської ради не перебуває (а.с. 107). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з приписами ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини встановленні ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до частин 1-5 статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Отже, сутність батьківського виховання можна визначити, як створення батьками умов та застосування засобів впливу на свідомість, почуття і волю дитини з метою формування всебічно і гармонійно розвиненої особистості, вироблення у дитини позитивних навичок і звичок, її соціалізацію. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст. 152 СК України). Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави для позбавлення батьківських прав визначені ч. 1 ст. 164 СК України, яка встановлює, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Зважаючи на зазначені позивачем підстави позову до спірних правовідносин застосовується п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). В пунктах 15,16,18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 N 3 роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. З аналізу з правових норм виходить, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Цивільне судочинство базується, зокрема, на принципі змагальності сторін відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 12, ст. 81 ЦПК України). Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачка, яка заявила вимогу про позбавлення батьківських прав, має довести не лише обставини, якими обґрунтовує позов, а й факти, з наявністю яких закон пов`язує настання бажаного для неї правового наслідку. Натомість відповідач, який заперечує проти позову, повинен спростувати факти, якими обґрунтовано позов, довести наявність обставин, якими доводяться його заперечення. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує, зокрема, на те, що відповідач останній раз бачив доньку декілька років тому, жодного інтересу до дитини не проявляв та не виявляв бажання спілкуватися з нею, не цікавиться здоров`ям дитини, не підтримує дитину фінансово, не турбувався про те чи забезпечена дочка продуктами харчування, одягом, взуттям та іншими необхідними речами, до сімейного лікаря з дитиною він не звертався, участі в освітньому процесі не брав. При цьому, у висновку органу опіки та піклування, наданих актах зазначено, що дитина [PERSON] проживає разом із бабусею [PERSON] і дідусем [PERSON] , саме вони беруть участь у шкільному житті дитини та саме бабуся [PERSON] разом із онукою [PERSON] відвідувала сімейного лікаря. Про вказані обставини також не заперечувала в судовому засіданні представник позивача, зазначаючи, що діти тимчасово проживають з дідусем та бабусею, так як позивач допомагає чоловіку, оскільки той отримав поранення. Водночас, статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина. Крім того, комісія органу опіки та піклування Тур`є - Реметівської сільської ради прийшла до висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідно до довідок КНП «Новоукраїнська міська лікарня», КНП «Маловисківська лікарня» [PERSON] не перебуває на обліку у лікаря нарколога. Посилання позивача, на одну із підстав позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , що він має заборгованість по аліментах, також не береться судом до уваги, оскільки Верховний Суд в постанові від 27 лютого 2020 року, прийнятій у справі №161/8507/18, провадження №61-3670св19, постанові від 17 червня 2021 року, прийнятій у справі №466/9380/14, провадження №61-2175св20, в постанові від 02 червня 2022 року, прийнятій у справі №754/15490/18, провадження №61-7195св20, зазначив, що не є свідченням свідомого ухилення від виконання батьківських обов`язків стягнення з відповідача за рішенням суду аліментів, це є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості зі сплати аліментів на час звернення з позовом до суду першої інстанції не є підставою для позбавлення батьківських прав. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази застосування до відповідача будь-яких заходів впливу з боку органів внутрішніх справ, притягнення до адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях. Та, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 ст. 19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від: 07 лютого 2024 року у справі № 455/307/22 (провадження № 61-16965св23),22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12 (провадження № 61-14726св23), 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19), 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19). У даній справі суд враховує висновок органу опіки та піклування Тур`є Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , та крім того, враховує обставини, які були встановленні судом під час розгляду справи, зокрема про те, що діти не проживають разом з позивачем, що підтверджується висновком органу опіки та піклування Тур`є - Реметівської сільської ради відповідно до якого службою у справах дітей 29.05.2024 року проведено обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де комісією встановлено, що за цією адресою дитина проживає разом з дідусем і бабусею. Згідно акту обстеження Тур`я Пасіцького старостинського округу за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Окрім того, комісією встановлено, що [PERSON] мати двох неповнолітніх дітей на даний час не проживає за даною адресою, двоє її неповнолітніх дітей проживають із бабусею та дідусем. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач, незважаючи на всі заходи попередження та вплив, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про таке попередження відповідача, зокрема, у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Позивач під час розгляду справи не довела, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька батьківських прав, та не надала доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків, що поведінка відповідача відносно дочки є свідомим нехтуванням своїми батьківськими обов`язками та наявність в його діях вини, в матеріалах справи такі докази відсутні. Ствердження представника позивача про бажання [PERSON] (чоловіка [PERSON] ) після позбавлення батьківських прав [PERSON] усиновити дитину [PERSON] та, як наслідок, подальше проживання дитини [PERSON] у повноцінній сім`ї, не береться судом до уваги, оскільки позивач не позбавлена можливості проживати разом з чоловіком [PERSON] та дитиною [PERSON] , яка на даний час проживає і якою опікується бабуся з дідусем, що також відповідатиме найкращим інтересам дитини [PERSON] . Суд зазначає, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України", пункт 49).. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема від 24 червня 2020 року у справі № 344/6374/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц. Необґрунтоване та передчасне (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання одного з батьків до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Враховуючи всі обставини даної справи суд дійшов висновку, що фактів, які б вказували на наявність загрози для інтересів дитини, у випадку збереження за відповідачем батьківських прав, суд не встановив та позивач не навела достатніх аргументів на користь того, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне позов [PERSON] залишити без задоволення. Нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відмовлено - судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed