Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-03 00:00:00

Позивач, через свого уповноваженого представника, звернулась до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що є власником житлового будинку [ADDRESS] , в якому зареєстрований відповідач, але фактично не проживає тривалий час.\~Факт реєстрації місця проживання відповідача у згаданому житловому будинку порушує її права у здійсненні права користування та розпоряджання майном, окрім того позивач вимушена сплачувати додаткові комунальні платежі за відповідача. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування згаданим житловим приміщенням. Провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 27). Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно із ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заяв по суті справи до суду не надійшло; відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву; про розгляд справи повідомлявся належним чином, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду не врученими адресату з відмітною пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 29). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 7-13), що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку, який був укладений 30.04.2024 року між нею та [PERSON] , а також витягом з Державного реєстру речових прав від 30.04.2024 року (а.с. 9). Згідно до п. 5.2.4. вказаного вище договору, продавець зобов`язаний забезпечити зняття реєстрації як себе, так і всіх третіх осіб, звільнити та передати до розпорядження вказаний будинок, тощо, до 14.05.2024 року. Відповідно до витягу № 68 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 16.05.2024 року (а.с. 14) відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Вказана особа була зареєстрована за каденції минулого власника будинку - [PERSON] 05.08.2014 році. З довідки виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 513 від 17.05.2024 року вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично за вище вказаною адресою не проживає з 2014 року (а.с. 15). Заявою компетентним органам України від 22.04.2024 року [PERSON] гарантував, що ніколи не претендував та не буде претендувати на нерухоме майно, що розташоване за а дресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Статтею 158 Житлового кодексу України передбачений порядок користування (найму) приміщення в будинку, що належить громадянинові. З системного аналізу ст. ст. 158 - 170 Житлового кодексу України вбачається, що позивач, яка стала власником спірного будинку у 2024 році, не укладала будь-яких угод щодо надання права користування (проживання) відповідачу. Відповідачем не надано жодних доказів того, що він приймає участь в утриманні житла за вказаною адресою; що у даному житловому будинку є його речі або ж що йому чиняться перешкоди у користування житловим приміщенням. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідача у належному останній на праві власності житловому будинку, має істотне значення, оскільки створює перешкоди позивачу у здійсненні права користування та розпоряджання майном, а також враховуючи те, що відповідач не є власником спірного житла, суд вважає за потрібне визнати останнього таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Також,

Outcome: approved