Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

В лютому 2025 року позивач ТОВ "Споживчий центр" звернулося до Соснівського районного суду м. Чекаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором (оферти) № 02.05.2024 - 100001546 від 02.05.2024 року, яка утворилася станом на 21.08.2024 року в розмірі 18731,39 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4618,57 грн, по процентам в розмірі 7512,82 грн, комісії в розмірі 1100,00 грн, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 5500,00 грн, а також сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн, з тих підстав, що відповідно до умов даного договору та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 11000,00 грн, строком на 112 днів, із сплатою процентів у розмірі 1,5% за один день користування, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит. ТОВ "Споживчий центр", надавши відповідачу кредитні кошти, свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобовязання за договором належним чином не виконує, станом на 21.08.2024 року, має заборгованість, чим порушуються права та інтереси ТОВ "Споживчий центр". Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2025 року вказана позовна заява передана до Городищенського районного суду Черкаської області за підсудністю. 21.03.2025 в справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд з повідомленням сторін. В судове засідання учасники справи (сторони) не з`явилися, повідомлені належно, що підтверджується матеріалами справи. Представник позивача Ларіонов К. О. в позові до суду, клопотав про розгляд справи за відсуності представника ТОВ "Споживчий центр", позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Інших заяв (клопотань) на адресу суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено даними АТ "Укрпошта" відстеження рекомендованого листа № 0610241937227, з відміткою про отримання 29.03.2025. Із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не звертався. Відзиву на позовну заяву не подав. Причини неявки суду не повідомив. Заяв (клопотань) до суду не надходило. Згідно ст. ст. 233, 280 ЦПК України, суд ухвалив розгляд справи провести за відсутності учасників справи в судовому засіданні на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Спірні правовідносини регулюються гл. 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 2, частини 1 статті 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частин 1 - 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, 02.05.2024 року між ТОВ "Споживчий центр" (позивач по справі) та [PERSON] (відповідач по справі) згідно Закону України "Про електронну комерцію" укладено кредитний договір (оферти) № 02.05.2024 - 100001546 (кредитної лінії), який складається із пропозиції про укладення кредитного договору ТОВ "Споживчий центр" (оферти) від 02.05.2024, анкети та заявки [PERSON] від 02.05.2024, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 02.05.2024 - 100001546 (кредитної лінії) від 02.05.2024, додатку до кредитного договору (інформаційне повідомлення позичальника, повідомлення про кримінальну відповідальність) від 02.05.2024, та який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором Е463, а також Паспорту споживчого кредиту (підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором А463), на умовах: дата надання кредиту - 02.05.2024; сума кредиту 11000 грн 00 коп; строк, на який надається кредит - 112 дні з дня його надання; дата повернення (виплати) кредиту 21.08.2024; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, розмір процентної ставки не може бути збільшено в одностронньому порядку; комісія, пов`язана з наданням кредиту 10 % від суми кредиту та дорівнює 1100 грн 00 коп; неустойка - 110,00 грн нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язаня незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Із зазначенням реквізитів належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів за даним договором: 5167-80ХХ-ХХХХ-6988. Під час укладення кредитного договору [PERSON] пройшов ідентифікацію шляхом використання Систему BankID Національного банку. Відповідно до статей 11, 525, 629 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини 1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно частини 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19. За змістом статтей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Позивачем до позовної заяви на підтвердження пред`явленої вимоги додано копії документів, які складають укладений з відповідачем [PERSON] , що пройшов ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку, кредитний договір № 02.05.2024\~-\~100001546\~від 02.05.2024,\~який підписаний електронним цифровим підписом. Факт укладення цього договору належним чином підтверджений та відповідає вимогам Закону України "Про електронну комерцію". Договір містить усі істотні умови, необхідні для даного виду правочинів, а відтак враховуючи їх особисте підписання відповідачем [PERSON] , були достеменно відомі останньому. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обовязки, зокрема, у товариства виникло зобовязання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобовязання з оплати послуг банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, та повернення кредиту. Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавець ТОВ "Споживчий центр" виконав в повному обсязі та надав відповідачу [PERSON] , кредит в обумовленій договором сумі, з огляду на квитанцію від 02.05.2024 14:04, ID платіж 2457048183 (підтверджено перерахування відповідачу кредитних коштів в сумі 11000,00 грн, призначення: видача за договором № 02.05.2024 - 100001546). Статтею 1054 ЦК України, визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі та речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статтей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частина 1 статті 15, частина 1 статті 16 ЦК України передбачають, що кожна особа має право на захист свого цивільного прва у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з довідкою - розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 02.05.2024 - 100001546 від 02.05.2024 позичальника [PERSON] , загальна сума заборгованості за кредитом складає 18 731,39 грн, з яких: 4 616,57 грн основний борг; 7 512,82 грн проценти (нараховані за період з 02.05.2024 по 21.08.2024); 1 100,00 грн комісія; 5 500,00 грн неустойка. Доказів щодо сплати коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав, відзив на позов не подав. Як і не скористався правом та не подав до суду власного розрахунку, а тому наданий представником позивача розрахунок судом приймається як достовірний, що відповідає стандарту доказування "більшої вірогідності". До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові по справі № 209/3103/21 від 25.01.2023. Разом з тим, щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки, то суд приходить до наступного. Згідно пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки [PERSON] укладав Кредитний договір № 02.05.2024 - 100001546 з ТОВ "Споживчий центр" 02.05.2024, тобто у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України неустойка в розмірі 5 500,00 грн не підлягає стягненню з відповідача, а підлягає списанню позивачем. Враховуючи наведені вище обставини та законодавство, яке регулює кредитні та зобов`язальні правовідносини, суд вважає, що позовна заява ТОВ "Споживчий центр" до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково, і з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в розмірі 4 616,57 грн, по процентах в розмірі 7 512,82 грн (нараховані за період з 02.05.2024 по 21.08.2024); по комісії в розмірі 1 100,00 грн, а всього в сумі 13 231,39 грн. В задоволенні позову в частині стягнення з відповідача неустойки слід відмовити за безпідставністю. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем згідно Платіжної інструкції № СЦ0005488 від 25 лютого 2025 року сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, та до стягнення з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 1711,18 грн (70,64 %). На підставі Закону України "Про електронну комерцію", ст. ст. 11, 15, 16, 205, 207, 525, 526, 530, 610, 626, 628, 629, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial