Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-13 00:00:00

[PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Національного агентства з акредитації України (далі - відповідач, НААУ) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 09.09.2022 року позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано наказ від 18.01.2022 року № 7-к, виданий НААУ про звільнення [PERSON] з посади заступника директора з акредитації у зв`язку зі скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України з 18.01.2022 року. Поновлено [PERSON] на посаді заступника директора з акредитації (або першого заступника директора з акредитації) НААУ з 18.01.2022 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 06.12.2022 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Апеляційну скаргу НААУ задоволено. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 09.09.2022 року скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення. У задоволенні позову [PERSON] до НААУ про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовлено. Постановою Верховного Суду від 20.09.2023 року касаційну скаргу [PERSON] , подану представником [PERSON] , задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2022 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди та постанову Київського апеляційного суду від 06.12.2022 року скасовано. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2022 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі - залишено в силі. Передано справу № 757/8304/22 у частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18.02.2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з НААУ на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 601 415,76 грн. Стягнуто з НААУ на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн. Стягнуто з НААУ на користь [PERSON] 30 000,00 грн. у рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу. Стягнуто з НААУ на користь держави судовий збір в розмірі 6064,15 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. 26.02.2025 року представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу у справі, посилаючись на те, що між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська сім`я Лисенко», укладено договір про надання правової допомоги № 1/25/01/22 від 25.01.2022 року. Відповідно до п. 5.2 договору вартість роботи адвоката залежить, зокрема, виключно від складності завдання і оперативності його виконання і вираховує, погодинної ставки, розмір якої становить 1 000,00 грн за годину роботи адвоката. Відповідно до п. 5.3 договору за участь адвоката в судовому засіданні клієнт сплачує об`єднанню кошти в розмірі 3 000,00 грн. за кожне судове засідання. Відповідно до п. 5.4. договору сторонами домовлено, що клієнт сплачує аванс в розмірі 15 000,00 грн, які зараховуються як години витраченого адвокатом часу кошти сплачуються клієнтом протягом 3-х днів з дня підписання цього договору. Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору про надання правової до № 1/25/01/22 від 25.01.2022 року сторони виклали п. 5.3 в наступній редакції участь адвоката в судовому засідання клієнт сплачує об`єднанню кошти в розмірі 5 000,00 грн за кожне судове засідання. Клієнт оплачує участь адвоката і у тому разі, коли судове засідання не було проведене не з вини об`єднання. В іншому договір про надання правової допомоги № 1/25/01/22 від 25.01.2022 року залишається без змін. 26.07.2024 року представником позивача була подана заява про розподіл судових витрат станом на 25.07.2024 рік з відповідними документами, що підтверджують надання послуг та їх оплату. За період з 26.07.2024 року по 25.02.2025 рік позивач поніс ще витрати на правову допомогу, що підтверджується Актом приймання передачі послуг від 25.02.2025 року та квитанціями про оплату, а саме: прибуття адвоката до суду для прийняття участі у судовому засіданні № 757/8304/22-ц - 3 000,00 грн; участь адвоката у в судовому засіданні по справі № 757/8304/22 17.01.2025 року - 5 000,00 грн; участь адвоката в судовому засіданні по справі № 757/8304/22 10.02.2025 року - 5 000,00 грн. Таким чином, загальний обсяг понесених витрат позивача за період з 26.07.2024 року по 25.02.2025 рік становить 13 000,00 грн, щодо яких суд не прийняв рішення. Крім того, представник позивача звертає увагу на неможливість застосування принципу пропорційності відносно задоволених позовних вимог з огляду на те, що серед задоволених позовних вимог міститься немайнова вимога, що виключає можливість грошового вираження ціни позову. 28.02.2025 року до суду від представника НААУ надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у яких просив залишити заяву без розгляду, у разі прийняття заяви судом - відмовити у задоволенні заяви. Указував, що позивачем заявляються до стягнення виключно витрати на професійну правничу допомогу, але ніяк не про компенсацію інших видів витрат, з чого слідує, що правових підстав для задоволення заяви представника позивача в частині стягнення з НААУ 3 000,00 грн за прибуття адвоката до Печерського районного суду м. Києва для прийняття участі у судовому засіданні немає, оскільки подібні витрати не були спрямовані на отримання позивачем професійної правничої допомоги. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача 10 000,00 грн., по 5000,00 грн. за судові засідання 17.01.2025 року та 10.02.2025 року, представник відповідача зазначає, що 17.01.2025 року судове засідання по справі № 757/8304/22-ц не відбулося та було відкладене на інші дату і час через вступ у справу нового представника відповідача. Відповідно, заявлені до стягнення 5000,00 грн. за участь представника позивача у судовому засіданні 17.01.2025 року є безпідставними, оскільки ніяких юридичних робіт (послуг), ніякого часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги 17.01.2025 року, не мало місця. Окрім цього, правовий спір у цивільній справі № 757/8304/22-ц був остаточно вирішений Верховним Судом, який 20.09.2023 року залишив в силі рішення Печерського районного суду міста Києва від 09.09.2022 року у частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі. Цивільна справа № 757/8304/22 у частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди була передана на новий розгляд до суду першої інстанції. Таким чином, правовий спір з основними позовними вимогами по суті був вирішений ще у 2023 році, а похідні вимоги підлягали перегляду в межах цього цивільного провадження. При цьому, всі заяви по суті справи та ключові заяви з процесуальних питань були подані представником позивача до 2023 року, відповідно вся юридична допомога, яка мала місце в межах розгляду вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди носила формальний характер, як правило у формі присутності представника позивача в судовому засіданні 10.02.2025 року. Тим більше, судовий процес 10.02.2025 року був короткостроковим та не потребував попередньої підготовки до нього, про що свідчить той факт, що представником позивача було лише підтримано раніше пред`явленні позовні вимоги з опорою на подані до 2023 року письмові докази у справі. Витрати [PERSON] у розмірі 5 000,00 грн. за участь адвоката в судовому засіданні 10.02.2025 року абсолютно точно є необґрунтованими та не є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, а також часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. У зв`язку з тим, що Печерський районний суд м. Києва здійснював лише перегляд похідних позовних вимог від основних, які були розглянуті ще у 2023 році, варто дійти до переконання, що понесенні [PERSON] витрати у 5 000,00 грн. за участь адвоката у судовому засіданні 10.02.2025 року є безпідставно завищеними та такими, що не можуть бути стягнуті з відповідача. Крім того, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2025 року вже було вирішено питання про розподіл судових витрат, внаслідок чого стягнуто з НАУ на користь [PERSON] 30 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У даному випадку питання розподілу судових витрат не може вирішуватися повторно. Також, зазначає, що докази на правову допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Заява про ухвалення додаткового рішення сформована в системі «Електронний суд» 25.02.2025 року, а рішення Печерського районного суду м. Києва було ухвалено 18.02.2025 року. Таким чином, з моменту ухвалення рішення до подання представником позивача заяви про ухвалення додаткового рішення пройшло не п?ять, а сім днів, що свідчить про пропущення позивачем процесуального строку для звернення до суду з відповідними вимогами. Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Представник позивача у судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив заяву задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив відмовити в задоволенні заяви. На підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд вирішив розглядати заяву за відсутності учасників справи. Дослідивши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі, перевіривши зміст судового рішення та матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18.02.2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з НААУ на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 601 415,76 грн. Стягнуто з НААУ на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн. Стягнуто з НААУ на користь [PERSON] 30 000,00 грн. у рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу. Стягнуто з НААУ на користь держави судовий збір в розмірі 6064,15 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Із матеріалів справи вбачається, що 26.07.2024 року представником позивача була подана заява про розподіл судових витрат станом на 25.07.2024 рік з відповідними документами, що підтверджують надання послуг та їх оплату. Судом встановлено, що за період з 26.07.2024 року по 25.02.2025 рік позивач поніс ще витрати на правову допомогу на загальну суму 13 000,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Як визначено у ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 міститься висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За період з 26.07.2024 року по 25.02.2025 рік позивач поніс витрати на правову допомогу, що підтверджується Актом приймання-передачі послуг від 25.02.2025 року та квитанціями про оплату, а саме: прибуття адвоката до суду для прийняття участі у судовому засіданні № 757/8304/22-ц - 3 000,00 грн; участь адвоката у в судовому засіданні по справі № 757/8304/22 17.01.2025 року - 5 000,00 грн; участь адвоката в судовому засіданні по справі № 757/8304/22 10.02.2025 року - 5 000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Представник відповідача подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у якому зокрема зазначав, що заявлений розмір витрат на правову допомогу є безпідставно завищений. Суд, ураховуючи обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також, ураховуючи заперечення іншої сторони щодо обґрунтованості розміру зазначених витрат, приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідачів на користь позивача 6 000,00 грн. Доводи представника відповідача, що 17.01.2025 року судове засідання по справі № 757/8304/22-ц не відбулося та було відкладене на інші дату і час через вступ у справу нового представника відповідача, спростовуються тим, що в матеріалах справи містяться протокол судового засідання від 17.01.2022 року з якого вбачається, що в судовому засіданні був присутній представник позивача [PERSON] Отже, зазначені доводи представника відповідача є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на дійсних обставинах розгляду даної справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial