Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-02 00:00:00

04 лютого 2025 року до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що він з відповідачкою перебуває у шлюбі з 07.03.2018. Протягом останнього часу стосунки між сторонами розладились, через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб - розпався та має лише формальний характер. На даний час сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Спроби примиритися між подружжям свого результату не принесли, останнє спілкування з відповідачем виявилося безрезультатними, сімейні стосунки не відновилися, шлюб остаточно припинив своє існування. З огляду на викладене, позивач - [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , строк примирення не застосовувати та розглядати справу без виклику сторін. Ухвалою судді від 05 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, позов підтримує повністю. Заперечень проти заочного вирішення справи не висловлено. Відповідач, в судові засідання 04 березня 2025 року, 19 березня 2025 року та 03 квітня 2025 року не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася в порядку передбаченому ЦПК України. Відзиву на позовну заяву, клопотання чи інші письмові пояснення від відповідача до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. З урахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Судом встановлено, що 07 березня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб у Новоободівській сільській раді Тростянецького району Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис №6. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим Виконкомом Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області ( а.с. 8). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із положеннями статтей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається. Такі положення національного законодавства України відповідають статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 1 статті 105 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Відповідно до статтей 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Суд не може примусити позивача зберегти сім`ю, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на позицію позивача щодо неможливості зберегти сім`ю, відсутність мотивованих заперечень від відповідача, суд вважає необхідним шлюб розірвати не вживаючи заходів для примирення. Суд переконаний, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, за таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно із ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Щодо судових витрат суд зазначає таке. З копієї квитанції №11 від 04.02.2025 встановлено, що позивачем понесено 1211,20 грн витрат на сплату судового збору при зверненні до суду (а.с. 4). Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на сторону відповідача. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідача - [PERSON] на користь позивача - [PERSON] витрат зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved