Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Верховинської селищної ради як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав відповідача відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивач та відповідач тривалий час підтримували подружні стосунки, які розпочались більше 14 років тому, та проживали разом як сім`я, однак шлюб не реєстрували через відмову відповідача. В результаті цих стосунків, народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач постійно опікувався та опікується своїми дітьми, намагаючись забезпечити їх усім необхідним для комфортного проживання, навчання та проведення дозвілля. Але, на початку повномасштабного нападу росії на Україні та введеного указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 воєнного стану був призваний 25.06.2022 року на військову службу до Збройних Сил України. Не зважаючи на початок служби у Збройних Сил України, позивач продовжує опікуватися своїми дітьми, переказує кошти на їх потреби, спілкується телефоном. З допомогою своїх рідних: сестри [PERSON] та матері [PERSON] він намагається створити для своїх дітей всі умови для їх фізичного та духовного розвитку. В свою чергу мати дітей - відповідач [PERSON] займається виключно своїм життям, а після того, як позивач був призваний на службу до Збройних Силах України, повністю перестала піклуватися про них, не проявляє заінтересованості до їхньої подальшої долі, не цікавиться успіхами дітей, станом здоров`я, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, підготовкою до самостійного життя, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не створює умов для розвитку та виховання дітей. Крім того, відповідач зловживає алкогольними напоями. Вказане підтверджується актами обстеження умов проживання сім?ї, з яких також вбачається, що будинок відповідача потребує капітального ремонту та в ньому не створено належних умов для виховання та розвитку дітей. За повідомленням Служби у справах дітей за час роботи з сім?єю впродовж 2022-2023 років здійснено всі заходи для подолання відповідачем складних життєвих обставин, однак позитивного результату не досягнено, відповідач продовжує зловживати алкоголем, проводити час у неблагополучних компаніях, перебуває на обліку в наркологічному кабінеті. В зв`язку з ухиленням матір`ю від виконання батьківських обов?язків, дітей взято на облік дітей, що перебувають у складних життєвих обставинах, та їх тимчасово влаштовано на виховання до сестри позивача. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та вихованні дітей, зловживає своїми правами, що суперечить їх інтересам, то є всі підстави для позбавлення її батьківських прав. Ухвалою суду від 09.10.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22.11.2024 року продовжено строк підготовчого провадження. Зобов`язано орган опіки та піклування - виконавчий комітет Верховинської селищної ради надати до суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована адреса проживання: [ADDRESS] , відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також документи, на підставі яких такий висновок затверджено. Крім того, оскільки з військового квитка позивача вбачалося, що він відбуває військову службу у військовій частині [NUMBER] , то цю частину залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Верховинською селищною радою надано до суду рішення виконавчого комітету від 20.09.2024 року №673 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав». Ухвалою суду від 23.12.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник у судовому засіданні просили позов задоволити, оскільки наявні обставини для позбавлення батьківських прав, відповідач не виховує та не утримує дітей,. Місцезнаходження відповідача невідомо. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, представник виконавчого комітету Верховинської селищної ради як орган опіки та піклування не заперечував щодо задоволення цього позову. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, військова частина [NUMBER] явку свого представника в судове засідання не забезпечила, пояснень не надала, про причини неявки не повідомила, позовну заяву з додатками та ухвалу про її залучення до цієї справи отримала 27.11.2024 року (а.с.136-137 т.1), про дату, час та мсце розгляду цієї справи неодноразово повідомлена належним чином шляхом доставлення судових повісток в електронний кабінет та через Укрпошту, а саме на 23.12.2024 року (а.с.136 зворот т.1), на 16.01.2025 року (а.с.213 зворот т.1), на 19.02.2025 року (а.с.246 т.2), на 20.03.2025 року (а.с.253 т.1, 7 т.2), на 07.12.2025 року (а.с.23 т.2). Відповідач у судове засідання не з`явилася, судові повістки, які направлялися їй на місцем проживання під час підготовчого та судового провадження в цій справі, поверталися до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання, а саме на 30.10.2024 (а.с.199-202 т.1), на 22.11.2024 року (а.с.214-216 т.1), на 23.12.2024 року (а.с.217-219 т.1), на 16.01.2025 року (а.с.231-233 т.1), на 19.02.2025 року (а.с.1-3 т.2), на 20.03.2025 року (а.с.4-10 т.2), на 07.04.2024 року (а.с.25-30 т.2). Судом також вжито заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд цієї справи шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади України на 23.12.2024 року (а.с.203 т.1), на 16.01.2025 року (а.с.227 т.1), на 10.02.2025 року (а.с.248 т.1), на 20.03.2025 року (а.с.1 т.2), на 07.04.2025 року (а.с.32 т.2). Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з [PERSON] перебувають в цивільному шлюбі протягом трьох років, на даний час вона орендує квартиру по [ADDRESS] , відповідача не знає. Свідок проживає на території Верховинського району з вересня 2024 року. До цього часу вона проживала в Київській області. У цивільному шлюбі з [PERSON] з листопада 2022 року. З дітьми [PERSON] та [PERSON] вона знайома з квітня 2023 року, проживає з ними з вересня 2024 року. Діти навчаються ліцеї №1, ночують вдома. За той період, що діти проживають зі свідком, мати [PERSON] ні разу не відвідувала їх. Відповідач телефонувала до сина [PERSON] один раз, щоб спитати, де тато, [PERSON] відповів, що не знає, більше розмови не було. Дочка [PERSON] не хоче бачити свою матір. Дівчинка сказала, що не хоче жити з мамою, бо вона її не виховувала, вона не сприймає її як маму. [PERSON] майже не знає матері, виховувала дівчинку бабуся- мати [PERSON] . Діти розказували свідку, що мати «пила», тобто вживала алкоголь, навіть ніж приставляла до горла сина [PERSON] , щоб тато віддав горілку. Заслухавши сторону позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я , дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У ст. 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст.ст.150-152,154,155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного. життя та праці (ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" ). Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , громадянин України, народився в селі Замагора Верховинського району Івано-Франківської області (а.с.11 т.1). Відповідно до наказів служби у справах дітей Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області від 10.07.2023 року №14 «Про взяття [PERSON] на облік дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах» (а.с.33 т.1) та від 10.07.2023 року №15 «Про взяття [PERSON] на облік дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах» (а.с.34 т.1), [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , жителів смт. Верховина Верховинського району, взято з 10.07.2023 року на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матір`ю [PERSON] , [INFO] , від виконання батьківських обов`язків. Наказом служби у справах дітей Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області від 10.07.2023 року №16 «Про тимчасове влаштування малолітніх [PERSON] та [PERSON] у сім`ю [PERSON] » (а.с.35 т.1), на підставі заяви [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано за їх згодою в її сім`ю. Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 12.12.2023 року в справі №938/668/23 (а.с. 49-57 т.1) [PERSON] , [INFO] , громадянина України визнано батьком дітей: [PERSON] , [INFO] , народженої у селищі Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, та [PERSON] , [INFO] , народженого у селі Замагора Верховинського району Івано-Франківської області. Ухвалено внести зміни до актового запису №80, складеного 06 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області про народження [PERSON] , [INFO] , народженої у селищі Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, а саме: у графі "батько" зазначити батьком дитини " [PERSON] , [INFO] "; у графі "прізвище" змінити прізвище дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Ухвалено внести зміни до актового запису №27, складеного 07 листопада 2012 року Замагірською сільською радою Верховинського району Івано-Франківської області про народження [PERSON] , [INFO] , народженого у селі Замагора Верховинського району Івано-Франківської області, а саме: у графі "батько" зазначити батьком дитини " [PERSON] , [INFO] "; у графі "прізвище" змінити прізвище дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 22.08.2024 року (справа №938/1000/23) (а.с. 58-67 т.1) у задоволенні позову виконавчого комітету Верховинської селищної ради Івано-Франківської області (орган опіки та піклування) в інтересах дітей: [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, - відмовлено з підстав заявлення цього позову неналежним позивачем. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно (а.с.20 т.1), вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , про що 06.08.2010 року складено актовий запис №80 відділом реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, у графі «батько» зазначено [PERSON] , у графі мати - « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно (а.с.23 т.1), [PERSON] народився [INFO] , про що 07.11.2012 року складено актовий запис №27 виконкомом Замагірської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, у графі «батько» зазначено [PERSON] , у графі мати - « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] , [INFO] , українка, народилася в селищі Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, зареєстрована адреса проживання: [ADDRESS] (а.с. 17-18, 88 т.1). Із акта обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: с. Замагора Верховинського району Івано-Франківської області від 12.03.2024 року та 28.08.2024 року (а.с.177,178 т.1) вбачається, що за вказаною адресою не створені умови для виховання та розвитку дітей, умови проживання незадовільні, в будинку антисанітарні умови, відсутні продукти харчування, мати на час обстеження перебуває в стані алкогольного сп`яніння [PERSON] на ім`я начальника Служби у справах дітей 28.08.2024 року (а.с. 74 т.1) подала заяву про те, що вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав щодо дітей [PERSON] та [PERSON] , бо не взмозі виконувати батьківські обов`язки. Як вбачається з довідки КНП «Верховинська багатопрофільна лікарня» Верховинської селищної ради від 25.08.2023 року (а.с.42 т.1), [PERSON] , [INFO], перебуває на наркологічному обліку. Наказом служби у справах дітей Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області від 19.09.2024 року №16 «Про тимчасове влаштування малолітніх [PERSON] та [PERSON] у сім`ю [PERSON] » (а.с.171 т.1), на підставі заяви [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовано за їх згодою в сім`ю заявника. Відповідно до висновку «Про доцільність позбавлення батьківських прав», затвердженого рішенням виконавчого комітету Верховинської селищної ради від 20.09.2024 року №673 (а.с. 140-142 т.1), [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , доцільно позбавити батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з вимогами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як передбачено ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови N 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав. Таким чином, з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі. Аналогічні положення закріплені у ст. 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (дата підписання - 25.01.1996 року, дата набрання чинності для України - 01.04.2007 року) під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Вирішуючи спір між сторонами по справі в частині позбавлення батьківських прав, суд враховує практику Європейського суду з прав людини з приводу виниклих між сторонами правовідносин. Ухвалюючи рішення в справі "М. С. проти України" від 11.07.2017 року, Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Враховуючи вищевказане, судом у присутності психолога Верховинського ліцею №1 [PERSON] заслухано думку дітей при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав. [PERSON] , [INFO] , учениця 9 класу Верховинського ліцею №1 суду пояснила, що у школі вчитися подобається. Вона проживає з тьотьою [PERSON] та братиком [PERSON] , який є молодшим від неї на два роки. Тато приїжджає до Верховини на вихідні. Тато був у Лимані , але чому він там був дитина не знає. Раніше вона з братиком жили з бабусею, вона жила в бабусі з 9-ти місяців, а [PERSON] живе з того часу, як тата забрали 3 роки тому, до того часу [PERSON] жив з татом і мамою у Замагорі. Тата звати [PERSON] , а маму - [PERSON] . Коли була можливість тато приходив до неї, а мама приходила рідко.Де мама зараз знаходиться не знає, з мамою не спілкується, бо нехоче, бо мама може бути у стані алкогольного сп`яніння, вживає горілку, маму бачила десь два місяці назад, коли ішла до тітки [PERSON] в Замагору . Мама питала, що робить [PERSON] , про неї нічого не питала, казала лише, щоб вона, тобто [PERSON] , слідкувала за [PERSON] . Зустрілася з мамою в Замагорі випадково. До неї мама не приходила в школу, а відвідувала лише [PERSON] цього року на початку ІІ семестру, в школі вона до мами не підходила, мама до неї також. Про що мама розмовляла з [PERSON] у школі не знає. Останні три роки мама їх не відвідує, до неї не телефонує, телефонувала до [PERSON] , але скільки разів вона не знає. У неї більшу довіру викликає тато, який їй допомагав, коли вона жила у бабусі, яка є мамою тата. Мама її ніколи не любила. [PERSON] , [INFO] , учень 7 класу Верховинського ліцею №1 суду пояснив, що він проживає з тьотьою [PERSON] , [PERSON] та татом, який приїжджає до них на вихідні (але не завджи). З тьотьою [PERSON] проживають приблизно півроку. До того часу з [PERSON] проживали приблизно два роки в бабусі [PERSON] - татової мами, а перед цим він в жив з татом в Замагорі, а [PERSON] жила в бабусі. Як тата забрали на війну, то мама пила горілку тижнями, через тиждень пішла з дому та її не було вдома кілька тижнів, їх з [PERSON] самих залишила вдома. Вони з [PERSON] самі «куталися», обходили господарку. Через три тижні, як тата забрали на війну, він та [PERSON] пішли жити до бабусі. Він зустрічав маму «п`яною» (у стані алкогольного сп`яніння) в центрі Замагори випадково. Коли жили в бабусі, то мама не приходила, не відвідує мама їх і в тьоті [PERSON] . Одного разу мама прийшла до школи твереза, щоб позичити грошей на сигарети, він відповів, що не має грошей. Він заблокував телефон від мами, бо вона звонить до нього «п`яною». Коли мама «п`яна», то не контролює себе. Був випадок в Замагорі, що тато забрав алкоголь від мами, тоді вона схопила його, тобто сина [PERSON] , приклала ніж до його горла і сказала татові, що в разі, якщо тато не віддасть горілку їй, то вона переріже шию йому, тобто сину [PERSON] . Тато тоді її вдарив, ніж вилетів з рук, мама зранку пішла з дому. Як зазначалося вище, позбавлення батьківських прав є втручанням у сімейне життя. Однак таке втручання в даному випадку є виправданим і пропорційним, якщо цього потребують інтереси дитини, мати яких не виявляє про них піклування. Поведінка матері відносно своєї дітей може давати підстави для обґрунтованих сумнівів у її спроможності та волевиявленні виконувати свої природні батьківські обов`язки і свідчити про ризик неналежного виховання дітей, свідоме нехтування своїми обов`язками. З врахуванням усіх встановлених обставин справи суд констатує, що рішення про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей відповідатиме найкращим їх інтересам, якими є забезпечення розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Враховуючи конкретні обставини справи, свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, не бажання забезпечувати дітей доглядом, не виправлення своєї поведінки при реальній можливості цього, самоусунення та ухиляння від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, вживання відповідачем алкоголю, погрозу перерізати горло дитині, поєднану з реальними діями (прикладанням ножа до горла сина), суд приходить до переконання про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дітей - [PERSON] та [PERSON] . При цьому враховується, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. У ст. 265 ЦПК України закріплено, що в рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідач відповідно до вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України має сплатити судовий збір у сумі 2422,40 гривень у дохід держави, як за 2 позовні вимоги нематеріального характеру.

Outcome: approved