Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-09 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви 18 грудня 2024 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий\~будинок померлий\~отримав в\~дарунок від\~своєї бабусі,\~ [PERSON] .Померлий заповів дане спадкове майно у рівних частинах своїм сестрам, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які вступили у спадщину. Окрім них, спадкоємцем є дружина померлого - [PERSON] та син померлого, який відмовився від спадщини на користь матері. Будинок, який заповів померлий своїм сестрам подарований йому на підставі договору дарування від 17.02.1993 року, а отже, був його особистою власністю. Посилаються на те, що у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Мухаір В. Т. відмовлено. Нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, який аргументує свою відмову на підставі невідповідності дублікату договору дарування вимогам частини 3 статті 47 Закону України «Про нотаріат», вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/05 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року за № 1298/20036. Позивачі вказують, що даний будинок дійсно належав померлому, який був зареєстрований в ньому з 22 листопада 2001 року. Також належність [PERSON] вказаного будинку підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав. Ураховуючи наведене, [PERSON] та [PERSON] просять суд: 1.Визнати за [PERSON] , [INFO] , номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності у порядку спадкування на 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який загалом\~складається з:\~житлового будинку\~А загальною\~площею 141,5\~кв.\~м,\~житловою площею\~44\~кв.\~м,\~гараж Б,\~кладова В,Г,\~погріб Д,\~сарай Е,\~літній душ\~Ж,\~ворота №\~1,\~хвіртка №2,\~огорожа №3,№4, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 2.Визнати за\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~номер облікової\~картки платника\~податків [NUMBER] ,\~право власності\~у порядку\~спадкування на\~1/2\~частку житлового\~будинку за\~адресою:\~ [ADDRESS] , який\~загалом складається\~з:\~житлового будинку\~А загальною\~площею 141,5\~кв.м,\~житловою площею\~44\~кв.м,\~гараж Б,\~кладова В,Г,\~погріб Д,\~сарай Е,\~літній душ\~Ж,\~ворота №\~1,\~хвіртка №2,\~огорожа №3,№4, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Процесуальні дії суду Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 грудня 2024 року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 02 січня 2025 року позовна заяву [PERSON] , [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 02 січня 2025 року витребувано у приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу Мухаір Валентини Тимофіївни, яка знаходиться за адресою: 67300, Одеська область, м. Березівка, вул. Героїв України, 19, копію спадкової справи 100/2022 після померлого [INFO] , [PERSON] . 16 січня 2025 року на адресу суду від приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу Мухаір В. Т. надійшла копія спадкової справи № 100/2022 після померлого [INFO] [PERSON] . В судовому засіданні 30 січня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача по справі було оголошено перерву до 13 лютого 2025 року. Відповідно до довідкового листа від 13 лютого 2025 року сторони по справі в судове засідання не з`явилися. Слухання справи відкладено на 04 березня 2025 року. В судовому засіданні 04 березня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача по справі було оголошено перерву до 18 березня 2025 року. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 18 березня 2025 року відповідача у судове засідання ухвалено викликати через оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Відповідно до довідкового листа від 26 березня 2025 року сторони по справі в судове засідання не з`явилися. Слухання справи призначено на 10 квітня 2025 року. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 26 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 09 квітня 2025 року від представника позивачів адвоката Войтович Ю.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судові засідання 30 січня 2025 року, 13 лютого 2025 року, 04 березня 2025 року, 18 березня 2025 року, 26 березня 2025 року та 10 квітня 2025 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відзиву на позовну заяву не подала. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24 жовитня 2024 року у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23), якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (див. постанову Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі № 520/5386/15-ц). З огляду на наявність достатніх матеріалів у справі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому відповідно до частини 2\~статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відзив на позовну заяву відповідач не подала. Фактичні обставини справи Відповідно до дублікату договору дарування, посвідченого державним нотаріусом державної нотаріальної контори Когут Є. М. 17 лютого 1993 року, [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . З огляду на витяг з Державного реєстру речових прав № 366172682 від 16 лютого 2024 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] . Згідно із заповітом від 14 вересня 2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Лінкевичем Б.А. за реєстровим № 1344, 1345, [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все належне йому майно в рівних частинах [PERSON] , [PERSON] . Заповіт підписано [PERSON] в присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 січня 2022 року, [PERSON] помер [INFO] . Постановою від 04 червня 2024 року приватний нотаріус Березівського районного нотаріального округу Одеської області Мухаір В. Т. відмовила [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Підставою відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину стало невідповідність дублікату договору дарування вимогам законодавства. Спадкова справа № 100/2022 заведена на підставі заяви [PERSON] , яка є дружиною померлого [PERSON] , від 18 липня 2022 року про прийняття спадщини. Крім того, у матеріалах спадкової справи міститься заява [PERSON] , який є сином померлого [PERSON] , від 18 липня 2024 року про відмову у прийнятті спадщини після смерті батька. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. При цьому право дієздатної фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 та стаття 1234 ЦК України). Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. На заповіт, який є правочином, поширюються загальні положення про правочини, якщо у Книзі шостій ЦК України немає відповідного правила. Водночас загальні правила про правочин, у тому числі про їх недійсність, можуть бути поширені на заповіт у тому випадку, коли це не суперечить суті заповіту та природі спадкування. Аналіз норм Книги шостої ЦК України свідчить, що її нормами визначені вимоги до особи заповідача (стаття 1234 ЦК України), змісту заповіту (статті 1236-1240, 1246 ЦК України), загальні вимоги до форми заповіту (стаття 1247 ЦК України), порядку його посвідчення нотаріусом (статті 1248, 1249, 1253 ЦК України), для яких законодавцем визначені і наслідки їх порушення. Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 січня 2022 року, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду з позовом, позивачі зазначили, що є спадкоємцями вказаного житлового будинку на підставі заповіту від 14 вересня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Лінкевичем Б. А. за реєстровим № 1344, 1345. При цьому у позовній заяві зазначено, що окрім них, спадкоємцем є дружина померлого, [PERSON] , та син померлого, який відмовився від спадщини на користь матері. Будинок, який заповів померлий своїм сестрам подарований йому на підставі договору дарування від 17.02.1993 року, а отже був його особистою власністю. На виконання ухвали суду приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Мухаір В. Т. надано суду копію спадкової справи № 100/2022 після смерті померлого [INFO] [PERSON] . Зі спадкової справи судом встановлено, що спадкова справа № 100/2022 заведена на підставі заяви [PERSON] , яка є дружиною померлого [PERSON] , від 18 липня 2022 року про прийняття спадщини. Крім того, у матеріалах спадкової справи міститься заява [PERSON] , який є сином померлого [PERSON] , від 18 липня 2024 року про відмову у прийнятті спадщини після смерті батька. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Заповіт від 14 вересня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Лінкевичем Б. А. за реєстровим № 1344, 1345, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все належне йому майно в рівних частинах [PERSON] , [PERSON] , станом на дату ухвалення судового рішення є дійсним. Інформацією про скасування/визнання недійсним вказаного заповіту суд не володіє. У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. [PERSON] , будучи дружиною [PERSON] , у зв`язку із наявністю заповіту від 14 вересня 2021 року не набуває права власності на спадкове майно, належне [PERSON] на час відкриття спадщини. Підстав для застосування положень статті 1241 ЦК України судом не встановлено. З огляду на зазначене, спадкоємцями житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , [PERSON] на підставі заповіту від 14 вересня 2021 року. При цьому встановлено, що [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 20 липня 2022 року, [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 20 липня 2022 року. Отже, позивачами дотримано строк, визначений частиною 1 статті 1271 ЦК України для прийняття спадщини. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку про доведеність позивачами позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову. Щодо судового збору Відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із частиною 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що у матеріалах справи відсутня заява позивачів про розподіл судових витрат, суд, відповідно, не здійснює розподіл судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved