Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-07 00:00:00

Комунальне підприємство «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» (далі КП «ТМ ІТКЕ») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 5 519 гривень 10 копійок, з постачання теплової енергії в сумі 18 980 гривень 97 копійок, за абонентське обслуговування в сумі 953 гривні 14 копійок, за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення в сумі 1\~107 гривень, судового збору в розмірі 3 028 гривень, а також судових витрат в розмірі 84 гривні 46 копійок. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, будучи споживачем послуг КП «ТМ ІТКЕ», оплату проводив не у повному обсязі, у зв`язку з чим за ним склалась заборгованість у вищезазначеній сумі. Ухвалою судді Бальжик О.І. від 05.12.2024 року відкрито провадження та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ст. 274 ЦПК України (а.с.27). Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Представник позивача звернулася із заявою про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. Відповідач причини неявки не повідомив, відзив та клопотання про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності не надіслав. Ухвалою суду від 08.04.2025 року вирішено розглядати справу на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов такого висновку. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За визначенням, наданим у п.5 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 за №2189-VІІІ (надалі Закон №2189-VІІІ), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ст.2 Закону №2189-VІІІ). За змістом\~статті\~5\~Закону\~№2189-VІІІ\~до\~житлово-комунальних\~послуг\~належать: 1)\~житлова\~послуга\~\~послуга\~з\~управління багатоквартирним\~будинком; 2)\~комунальні послуги\~\~послуги\~з\~постачання та\~розподілу природного\~газу,\~постачання\~та розподілу\~електричної\~енергії,\~постачання теплової\~енергії,\~постачання\~гарячої води,\~централізованого водопостачання,\~централізованого\~водовідведення,\~поводження\~з\~побутовими відходами. На підставі ст.ст.67, 68, 162 ЖК України та п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630, відповідач зобов`язаний своєчасно, щомісячно вносити плату не лише за користування квартирою, але й за комунальні послуги, зокрема за централізоване опалення за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року за №2633-IV споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст.25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено, що згідно довідки, наданої відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 05.12.2024, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). На ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] , згідно якого утворилась заборгованість за послугу з централізованого опалення в сумі 5 519 гривень 10 копійок, з постачання теплової енергії в сумі 18 980 гривень 97 копійок, за абонентське обслуговування в сумі 953 гривні 14 копійок, з технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення в сумі 1\~107 гривень (а.с.6, 8, 13, 17). Розрахунок оплати за надані послуги з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення проводиться згідно тарифам, затвердженим рішеннями виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №1285 від 26.11.2018 року, постановами НКРЕКП №146 від 17.10.2014 року, №1171 від 31.03.2015 року та №1171 від 31.03.2015 року. Оскільки послуги надаються, але їх оплата проводиться не у повному обсязі, сума боргу підтверджена особовим рахунком, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3\~028 гривень.

Outcome: approved