Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-14 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У січні 2025 року [PERSON] звернулася до суду про встановлення факту, що має юридичне значення. Заяву мотивує тим, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , від 21 грудня 1965 року, помилково було записано прізвище « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Заявниця посилається на помилку, допущену при реєстрації її народження, та надає копії паспорта громадянина України та інших документів, де її прізвище вказано як « [PERSON] ». У зв`язку з чим просить встановити факт, що має юридичне значення та внести зміни до актового запису у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , від 21 грудня 1965 року. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року відкрито провадження у вказаній справі в порядку окремого провадження. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Заявниця в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлені належним чином. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , від 21 грудня 1965 року, заявниця записана як [PERSON] . Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] заявниця записана як [PERSON] . У свідоцтві про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № [NUMBER] прізвище заявниці записано як « [PERSON] ». У трудовій книжці серії [NUMBER] прізвище заявниці записано як « [PERSON] ». У дипломі серії [NUMBER] прізвище заявниці записано як « [PERSON] ». Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено в ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України. Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до принципудиспозитивності цивільного судочинства(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пункт 6 частини першої цієї статті передбачає встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Проте, метою звернення заявниці до суду є не встановлення факту належності їй свідоцтва про народження, а фактично внесення змін до первинного актового запису про народження та виданого на його підставі свідоцтва. Чинним законодавством України передбачено окремий порядок внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема, відповідно до статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У частині 1 ст. 22 відповідного закону зазначеного, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мотивуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження рішення про відмову в адміністративному та/або в судовому порядку. Питання виправлення помилок у актових записах цивільного стану вирішуються відділами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі відповідної заяви та поданих документів. У заяві заявниця вказала, що зверталася до Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві з заявою про виправлення помилки, однак отримала усну відмову. Заявниця не надала доказів оскарження цієї відмови у встановленому адміністративному порядку або судовому порядку. Таким чином, заявницею не використано передбачений законом позасудовий порядок виправлення помилки у свідоцтві про народження. Звернення до суду з вимогою фактично внести зміни до первинного документу шляхом встановлення юридичного факту не відповідає положенням статті 315 ЦПК України, оскільки існує інший порядок вирішення даного питання.. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed